У Х В А Л А

18 травня 2018 року м. Київ

№ провадження: № 06.115/796/237/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Невідомої Т.О., розглянувши заяву ПилипенкаПавла Віталійовича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» про вжиття заходів забезпечення позову Публічного акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДК «ЮКОН», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, який передано на розгляд до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків,

в с т а н о в и в :

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до п. 8, ч. 1 Розділу ХІІІ (Прикінцеві та перехідні положення) ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

15 травня 2018 року директор відділення «Київська регіональна дирекція» ПАТ «МІБ» Пилипенко П.В. звернувся до Апеляційного суду міста Києва із заявою про вжиття заходів забезпечення позову ПАТ «МІБ».

На обґрунтування доводів заяви зазначав, що у провадженні Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків перебуває справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДК «ЮКОН», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Підставою звернення до третейського суду з відповідним позовом є наступні обставини.

03 квітня 2017 року між ПАТ «МІБ» в особі директора відділення «Київська регіональна дирекція» ПАТ «МІБ» Пилипенком П.В. та ТОВ «ТДК «ЮКОН» (далі по тексту - Відповідач 1) був укладений кредитний договір №4.17-CBD.111, за умовами якого надано кредит у формі овердрафту з лімітом 1 000 000 грн. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 03 квітня 2017 року були укладені між Банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 договори поруки за №4.17-CBD/SUR.111, №4.17-CBD/SUR.111/1 та №4.17-CBD/SUR.111/2, відповідно. У зв'язку із порушенням Відповідачем 1 умов кредитного договору, станом на 05 травня 2018 року загальна заборгованість по кредиту перед Банком складає 1 066 004,61 грн. Згідно з пп. 1 укладених договорів поруки відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зобов'язалися перед позивачем відповідати за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій, інших платежів, передбачених кредитним договором.

Оскільки, на думку ПАТ «МІБ», вжиття заходу забезпечення позову надасть можливість запобігти порушенню їх майнових прав та інтересів та безпідставної реалізації майна відповідачів, просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, що належить поручителям ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Зваживши на доводи заяви, вивчивши письмові матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 3 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, подається до апеляційного суду за місцезнаходженням арбітражу, третейського суду, місцезнаходженням відповідача або його майна за вибором заявника.

Положеннями частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Таким чином, питання забезпечення позову ПАТ «МІБ» вирішено без повідомлення учасників справи за правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості такого виконання.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.

Так, предметом розгляду третейської справи є стягнення заборгованості згідно кредитного договору № 4.17-CBD.111 від 03 квітня 2017 року, укладеного між ПАТ «МІБ» та ТОВ «ТДК «ЮКОН».

Невжиття заходів забезпечення позову, як накладення арешту на майно, що належить позичальнику та поручителям, може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду про стягнення заборгованості.

Як убачається з матеріалів справи, поручитель ОСОБА_3 має значну суму заборгованості - 266 000 доларів США; є поручителем по кредиту ПАТ «Комерційний індустріальний банк» на суму 3 954 725, 48 грн.

Крім того, згідно інформаційної довідки № 122694141 від 03 травня 2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, позивачем було виявлено факт відчуження квартири 13 березня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1, що належала подружжю ОСОБА_3

На даний час існує ймовірність того, що поручителі можуть відчужувати майно, що належить їм на праві приватної власності, що унеможливить в подальшому виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог.

Суд вважає, що таке вжиття заходів забезпечення позову, як накладення арешту на майно відповідачів, не позбавляє права останніх на користування даним майном, а лише тимчасово обмежує можливість розпорядження ним.

Враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими вимогами, суд приходить до висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову в обраний заявником спосіб.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення, визначені ч. 3 ст. 154 ЦПК України, судом не встановлені.

Керуючись ст. 149, 152, 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву Публічного акціонерного товариства «Міжнародний Інвестиційний Банк» про вжиття заходів забезпечення позову Публічного акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТДК «ЮКОН», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, який передано на розгляд до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_5, а саме:

- земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_4, площею 1 га, за адресою: Київська область, Макарівський район, сільська рада Забуянська;

- земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_5, площею 0,6775 га, за адресою: Чернігівська область, Козелецький район, сільська рада Олексіївщинська;

- транспортний засіб MERCEDES-BENZ S500, 2014 року випуску, дата реєстрації 21 лютого 2018 року, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_3, а саме:

- квартиру, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00, загальною площею 45,2 кв.м, житловою площею 27,2 кв.м, що складається з двох жилих кімнат та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

- квартиру, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 00, загальною площею 60,9 кв.м, житловою площею 33,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Боржник 1: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_4.

Боржник 2: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, місце реєстрації: АДРЕСА_5.

Стягувач: Публічне акціонерне товариство «Міжнародний Інвестиційний Банк» 01015, м. Київ, вулиця Лаврська 16, .

Копію ухвали про забезпечення позову направити для відома усім учасникам третейського розгляду, а для виконання відповідним державним та іншим органам для вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення, строк пред'явлення для виконання - три роки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом п'ятнадцяти днів шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому копії відповідного судового рішення.

Суддя: Т.О. Невідома