Номер провадження: 22-ц/785/6296/18
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.11.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Черевко П.М., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_2про відвід суддів апеляційного суду Одеської області Погорєлової С.О. та Таварткіладзе О.М. у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНСС» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНСС», ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, -

встановила:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ЮНСС», ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2016 року позов було задоволено. В рахунок задоволення грошових вимог заставодержателя - заборгованості за Кредитним договором № 538-К від 09.04.2009 р. у розмірі 1 403 478,92 гривень, звернуто стягнення за договорами застави № 538-Z від 15.04.2009 року та № 538-Z-1 від 15.04.2009 року на предмети застави, шляхом передачі предметів застави у власність заставодержателя - ОСОБА_2, а саме на: холодильний агрегат для льодового катка CLIMAVINETA BE/SRAD/B-BT-3623, 01028250 холодильною потужністю 555 кВт, та автомобіль MERSСEDES-BENZ ML350, 2008 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2, виданого РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУ УМВС України в Одеський області від 17.02.2009 року, з реєстрацією цього права відповідно до вимог діючого законодавства України. Визнана за заставодержателем - ОСОБА_2 право власності на предмети застави за договорами застави № 538-Z від 15.04.2009 року та № 538-Z-1 від 15.04.2009 року, а саме на: холодильний агрегат для льодового катка CLIMAVINETA BE/SRAD/B-BT-3623, 01028250 холодильною потужністю 555 кВт, та автомобіль MERСEDES-BENZ ML350, 2008 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2, виданого РЕВ 1-го МРВ ДАІ ГУ УМВС України в Одеський області від 17.02.2009 року, з реєстрацією цього права відповідно до вимог діючого законодавства України.

Вказане судове рішення було оскаржено у апеляційному порядку ТОВ «ЮНСС».

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції, 20 листопада 2018 року, до суду надійшла заява від ОСОБА_2 про відвід суддів апеляційного суду Одеської області Погорєлової С.О. та Таварткіладзе О.М., яка була заявлена з підстав існування обставин, які викликають сумніви в об'єктивності та неупередженості суддів, а саме: вказані судді приймали участь у розгляді апеляційним судом Одеської області цивільної справи № 522/24066/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «ЮНСС», ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмети застави, та за зустрічним позовом ТОВ «ЮНСС» до ТОВ «Фінансова компанія «Некстджен Фінанс», ОСОБА_2 (третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гурянова Л.Г.) про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги, за апеляційною скаргою ТОВ «ЮНСС» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2017 року. Крім того, на думку заявника, другою підставою для відводу судді Погорєлової С.О. є те, що 08 серпня 2018 року вказаний суддя залишив апеляційну скаргу ТОВ «ЮНСС» без руху, а в подальшому - поновив строк на апеляційне оскарження без наявності на те правових підстав.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

За правилами п. 4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічна думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже, оскільки в якості підстав для відводу суддів Гораш С.О. визначає те, що судді Погорєлова С.О. та Таварткіладзе О.М. приймали участь та висловили свою думку при розгляді апеляційним судом Одеської області цивільної справи № 522/24066/15-ц за апеляційною скаргою ТОВ «ЮНСС» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2017 року; другою підставою для відводу судді Погорєлової С.О. є те, що 08 серпня 2018 року вказаний суддя залишив апеляційну скаргу ТОВ «ЮНСС» без руху (а в подальшому поновив строк на апеляційне оскарження без наявності на те правових підстав), - що, на думку заявника, свідчить про необ'єктивність та упередженість суддів, то такий відвід не може бути визнаний обґрунтованим, оскільки фактично свідчить про незгоду заявника із процесуальними рішеннями суддів.

Крім того, колегія суддів зауважує, що, поновляючи ТОВ «ЮНСС» строк на апеляційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 березня 2016 року, суддя виходив з конституційного принципу забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, яке гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, що має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі « Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі « Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Таким чином, заява ОСОБА_2 про відвід заснована на припущеннях і не підтверджена жодним належним, допустимим та достатнім доказом, з якого можна було б дійти висновку про упередженість суддів апеляційного суду Погорєлової С.О. та Таварткіладзе О.М., їх необ'єктивності при розгляді даної цивільної справи.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України (визначення складу суду). Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись ст. ст. 36-40, 268 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Визнати відвід, заявлений представником ОСОБА_2суддям апеляційного суду Одеської області Погорєлової С.О. та Таварткіладзе О.М., - необґрунтованим.

Апеляційне провадження зупинити.

Справу передати до канцелярії апеляційного суду Одеської області для виконання вимог ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді П.М. Черевко

О.М. Таварткіладзе