Справа № 695/3765/16-ц
У Х В А Л А

26.11.2018 УХВАЛА

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю секретаря Оніщенко Н.В.

розглянувши подання приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла фізичної особи боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області ОСОБА_1 звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області із поданням про примусове проникнення до житла фізичної особи боржника ОСОБА_2.

Вказане подання приватний виконавець мотивує тим, що на його виконанні перебуває виконавче провадження №55818270 по виконанню виконавчого листа виданого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області по справі №695/3765/16-ц про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 46579 грн., 62 коп., а також судового збору в сумі 551,21 грн.

Боржник належним чином рішення суду не виконує, суму боргу стягувачеві не повертає, а тому приватним виконавцем вживаються примусові заходи щодо доходів та пошуку майна боржника на яке можливо здійснити стягнення.

Приватним виконавцем було здійснено виїзд за місцем знаходження боржника, за адресою пр.. Чкалова, 6а, м. Золотоноша Черкаської області , однак самого боржника та майна виявлено не було. Таким чином приватний виконавець не має можливості здійснити перевірку майнового стану боржника за місцем його проживання, а оскільки інших доходів чи майна у боржника виявлено не було, приватний виконавець звернувся до суду із даним поданням про примусове проникнення до житла фізичної особи боржника ОСОБА_2 з метою виявлення та встановлення майна, на яке можливо здійснити стягнення.

Нормами ст. 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Враховуючи встановлені ст. 439 ЦПК України терміни розгляду вказаного подання, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд вважає, що подання приватного виконавця не підлягає до задоволення у звязку із наступним.

Як вбачається із постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.02.2018 року на виконанні у приватного виконавця ОСОБА_1 перебуває виконавчий лист №695/3765/16-ц виданий Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 46579,62 грн. та судового збору в сумі 551,21 грн..

Відповідно до акту приватного виконавця від 02.05.2018 року останній здійснив вихід за місцем проживання боржника з метою опису його майна, однак двері будинку ніхто йому не відчинив, до проведення огляду не допустив.

Суд зважає, що вказаний акт приватного виконавця складений без будь-яких свідків чи інших осіб, які могли б засвідчити достовірність обставин, які викладені в ньому.

Окрім того матеріали справи не містять жодних відомостей про те чи був боржник повідомлений про проведення такого огляду, про необхідність допуску приватного виконавця до будинку, в якому ОСОБА_2 проживає, тощо.

Більше того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 дійсно зареєстрована за адресою пр.. Чкалова 6а, м. Золотоноша Черкаської області, однак в матеріалах вказаного подання відсутні будь-які відомості стосовно того кому саме належить вказаний житловий будинок та на якій підставі приватний виконавець вирішив, що ОСОБА_2 проживає за місцем своєї реєстрації, має там своє майно на яке приватний виконавець може здійснити стягнення. Тим більше, що сам приватний виконавець в своєму поданні зазначає, що рухоме та нерухоме майно за боржником не зареєстроване.

Таким чином, до подання не додано доказів того, що боржник чинить перешкоди у вільному доступу державного виконавця до житла в якому вона проживає.

У ст. 30 Конституції України зазначено, що кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Тобто обмеження права на недоторканість житла чи іншого володіння особи можливе виключно на підставі вмотивованого судового рішення.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

В своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що за цією статтею Конвенції держава виконає свої зобов'язання не тільки, якщо просто утримається від дій, що ці права порушують, а і за умови, що буде діяти за певних обставин таким чином, щоб гарантувати їх забезпечення.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Враховуючи зазначені положення про недоторканість житла, примусове проникнення до житла боржника, при проведенні виконавчих дій, на думку суду є крайнім заходом, спрямованим на своєчасне виконання судового рішення, за наявності достатніх доказів, які свідчать, що всі можливості щодо здійснення виконавчих дій в площині Закону України "Про виконавче провадження" вичерпано і боржник перешкоджає проведенню виконавчих дій.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на достатніх доказах, які переконливо підтверджують умисне перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Дійсно нормами п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Однак зі змісту вказаних вище правових норм вбачається, що державний чи приватний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Аналізуючи обставини викладені в поданні, обсяг проведених виконавчих дій, можливість порушення прав інших співвласників будинку відомості про яких взагалі відсутні, відсутність відомостей про їх повідомлення, щодо проведення виконавчих дій, суд приходить до обґрунтованого висновку, що подання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які належні і допустимі докази того, що безпосередньо боржник, або члени його родини отримували постанову про відкриття виконавчого провадження, виклики державного виконавця, а сам боржник та власник житла перешкоджав вільному доступу державного виконавця до житла в якому він проживає.

Враховуючи вищевикладене, суд встановив відсутність достатніх підстав для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, яке є крайнім заходом при проведенні виконавчих дій, і може застосовуватися лише у тих обставинах, коли державний виконавець вичерпав усі можливі шляхи для забезпечення виконання судового рішення, які передбачені Законом України "Про виконавче провадження"

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», п. 1 ч. 1 ст. 258, 259, 260, 438 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла фізичної особи боржника ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Середа Л.В.