Провадження № 2/344/4160/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

27 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу будинку від 08.10.2004 року вона є власником житлового будинку № 79 по вул. Миру в м. Івано-Франківську. В данному будинку на час придбання, як член сім'ї колишнього власника був зареєстрований, але не проживав відповідач. Незважаючи на те, що власник будинку змінився і відповідач не є членом сімї позивача, як нового власника, однак надалі зареєстрований у належному позивачу будинку, що порушує її права та чинить перешкоди в користуванні та розпорядженні належним позивачу майном. На підставі наведеного просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщеням в будинку № 79 по вул. Миру в м. Івано-Франківську.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява, за змістом якої представник позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності, та не заперечив протии винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомлено.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним.

Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права власника житлового будинку /квартири/ визначені ст. 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно змісту ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу від 16.06.2000 року (а.с.29) відповідач ОСОБА_2 відчужив на користь ОСОБА_3 будинок № 79 по вул. Миру в м. Івано-Франківську.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу будинку від 08.10.2004 року (а.с.5), зареєстрованого в реєстрі за № 3-2865, посвідченого державним нотаріусом, представник продавця ОСОБА_3 Міхаеля-Петера продав покупцю ОСОБА_1 за ціною та на умовах, визначених договором, будинок, який знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Миру, 79, що також підтверджується і Витягом про реєстрацію прав № 5085018 від 17.10.2004 року (а.с.6).

Як вбачається з відповіді виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 10.01.2018 року будинок за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Миру, 79 є приватною власністю, а тому інформація про зареєстрованих осіб відсутня (а.с.7).

Відповідно до відомостей ВОМІРМП УДМС в Івано-Франківській області відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.23).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно домоволодіння за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Миру, 79 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.30).

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази в їх сукупності, перевіривши відповідність позову ОСОБА_1 діючому законодавству України, суд дійшов висновку про задоволення вимог, оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що позивач, як власник будинку, позбавлена можливості у повній мірі використовувати своє право власності у зв'язку з тим, що за адресою зазначеного нерухомого майна зареєстровано відповідача ОСОБА_2, який не проживає за вказаною адресою та втратив право на його користування.

Таким чином, суд вважає за доцільне ухвалити рішення, яким усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні житловим будинком № 79 по вул. Миру в м. Івано-Франківськ та визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком № 79 по вул. Миру в м. Івано-Франківськ.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», відповідно до ст. ст. 29, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81 ЦПК України, керуючись ст.ст. 76, 259, 263, 265, 273, 280, 289 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні житловим будинком № 79 по вул. Миру в м. Івано-Франківськ, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком № 79 по вул. Миру в м. Івано-Франківськ.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Татарінова О.А.