АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 травня 2018 року

м.Харків

справа № 646/5979/17

провадження № 22-ц/790/2645/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Колтунової А.І., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення спадкоємця від права на спадкування за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 січня 2018 року, постановлене під головуванням судді Сорока О.П., в залі суду в місті Харкові,

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення спадкоємця від права на спадкування.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23 січня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що ОСОБА_2 підлягає усуненню від права на спадкування після смерті ОСОБА_3, оскільки відповідачка ухилялась від надання допомоги останньому, який через похилий вік та тяжку хворобу протягом двох тижнів до своєї смерті знаходився у безпорадному стані. При цьому відповідачка, яка є дружиною померлого, постійно мешкала з ОСОБА_3, протягом декількох тижнів бачила його безпорадний стан та свідомо не надавала йому належної медичної допомоги, не викликала швидку медичну допомогу та лікарів.

ОСОБА_2 відзиву на апеляційну скаргу не надала.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту ухилення відповідачки від надання допомоги безпорадному ОСОБА_3, тому підстав для задоволення позову немає.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3.

Відповідачка ОСОБА_2 з 03 лютого 2012 року є дружиною ОСОБА_3 (а.с.94).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 31.03.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I ВЛ № 585861, виданого 08.04.2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.28).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_3 № 660-С/17, абсцес субдурального характеру призвів до запалення стінок судин нижніх кінцівок з наступним їх тромбозом, що і стало безпосередньою причиною смерті ОСОБА_3 Крім того, мали місце переломи 10 ребер, які були наслідком ударів твердого предмета, що були спричинені у строк - до 2-3 тижнів до моменту смерті та садна на верхній губі та на колінах, які є наслідком впливу тупих твердих предметів за 3-5 днів до моменту смерті (а.с.33-41).

02.04.2017 року Немишлянським відділом поліції Головного управління поліції в Харківській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000713 були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.135 КК України за фактом ненадання ОСОБА_3 допомоги його дружиною ОСОБА_2, коли він перебував у небезпечному для життя та здоровя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через старість, внаслідок чого помер 31.03.2017 року (а.с.106). Відомостей про результати проведення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, матеріали справи не містять.

12 квітня 1017 року Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 297/2017 після смерті ОСОБА_3 (а.с.29).

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що відповідачка, як дружина ОСОБА_3, є спадкоємицею після його смерті. Проте, на думку позивача, ОСОБА_2 підлягає усунення від права на спадкування, оскільки вона ухилялася від надання допомоги ОСОБА_3, вважає, що відповідачка не вчинила жодних дій, щоб врятувати його батька від смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні справи повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі позивачем повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Таким чином, ухилення від надання допомоги спадкодавцеві характеризується умисною формою вини.

Отже, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від спадкування відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: 1) перебування спадкодавця в безпорадному стані; 2) потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи; 3) ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання.

Матеріали справи свідчать про те, що у період з 09.03.2017 року по 14.03.2017 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував на стаціонарному лікуванні у КЗОЗ «ХМКБЛ № 17» (а.с.88-89). Після чого був виписаний додому.

З медичних документів також вбачається, що ОСОБА_3 захворів 23.03.2017 року, 25.03.2017 року перестав самостійно рухатися після падіння.

26.03.2017 року він був доставлений до КЗОЗ «ХМКЛ № 7», де 27.03.2017 року був прооперований. 31.03.2017 року ОСОБА_3 помер у лікарні.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка ухилялася від надання допомоги ОСОБА_3, спростовуються фактичними обставинами справи, оскільки матеріали справи містять оригінали квитанцій з аптеки, з яких вбачається, що ОСОБА_2 купувала ліки для свого чоловіка за час його перебування у лікарні з 26.03.2017 року по 31.03.2017 року (а.с.91-93). Також в матеріалах справи міститься добровільна згода ОСОБА_2 від 27.03.2017 року на проведення діагностики, лікування та на проведення операцій і знеболювання для її чоловіка ОСОБА_3 (а.с.139-141).

Статтями 12, 80 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи не містять належних доказів ухилення відповідачки від надання допомоги ОСОБА_3.

Крім того, спадкодавець ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мав похилий вік, страждав на ряд захворювань. Сам по собі одноразовий факт не виклику швидкої допомоги відповідачкою не може свідчити про ухилення ОСОБА_2 від надання допомоги ОСОБА_3

Судова колегія вважає, що висновок суду про відмову у задоволенні позову з підстав недоведеності позивачем факту ухилення відповідачки від надання допомоги ОСОБА_3, - відповідає закону та фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: А.І. Колтунова

ОСОБА_4

Повне судове рішення виготовлено 22.05.2018 року.