АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/495/18 Справа № 202/2503/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Марченко Н. Ю. Доповідач - Макаров М.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2017 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» до ОСОБА_2 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» про визнання угоди недійсною,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року Приватне акціонерне товариство «АІСЕ Україна» (далі-ПрАТ «АІСЕ») звернулося до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу, в якому просили стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 на свою користь заборгованість за угодою № 218435 від 21.05.2009 року в розмірі 43072,47 грн. та судові витрати по справі.

Позов мотивовано тим, що 21 травня 2009 року між ЗАТ "АІСЕ Україна", правонаступником якого є ПрАТ "АІСЕ Україна", та ОСОБА_3 було укладено угоду № 218435 про надання послуг, спрямованих на придбання автомобіля марки "ТАТА" LPT613 борт та підписано Додатки № 1 та № 2 до угоди. 26 липня 2010 року було укладено договір про внесення змін до Додатку № 1 до угоди, а саме змінено марку автомобіля на "Шевроле Авео" та ціну автомобіля в грн. замість «130867,00» читати «92960,00». Зазначена угода укладена в рамках створеної в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів "Автоплан". У грудні 2010 року ОСОБА_3 отримав автомобіль "Шевроле Авео", кузов № НОМЕР_3, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та зобов'язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 100 щомісячних повних внесків. Крім того, 10 грудня 2010 року були укладені договори поруки з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які зобов'язалися відповідати перед кредитором в повному обсязі за виконання боржником зобов'язань за угодою. 26.04.2012 року ПрАТ "АІСЕ Україна" було отримано від імпортера автомобілів Шевроле ТОВ "Дженерал Авто груп" повідомлення про те, що виробництво автомобілів Шевроле Авео у кузові Т-250 припинено. У зв'язку з чим було вирішено змінити автомобіль Шевроле Авео у кузові Т-250 на автомобіль ЗАЗ VIDA, який на момент заміни коштував дешевше за замінюваний автомобіль - 90 880 грн., а у 2014 році 123900 грн. З червня 2014 року ОСОБА_3 перестав виконувати свої зобов'язання, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість за угодою, яка склала 43072,47 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2016 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "АІСЕ Україна" до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу відмовлено.

Ухвалою Індустріального районного суду від 07.09.2016 року провадження по справі в частині вимог до ПрАТ "АІСЕ Україна" до ОСОБА_3 про стягнення боргу закрито у зв'язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2016 року ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2016 року скасована і справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Під час нового розгляду справи ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2017 року за заявою ПрАТ « АІСЕ Україна» було залучено до участі в справі в якості правонаступника померлого відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2.

06 квітня 2017 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до Приватного акціонерного товариства "АІСЕ Україна" про визнання угоди недійсною (а.с.175-180).

В обґрунтування позову зазначила, що позивачем при укладенні угоди з ОСОБА_3 було порушено права споживача, передбачені ст. ст. 3, 12, 18 Законом України "Про захист прав споживачів", а саме: право на отримання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації, право на отримання споживачем товару належної якості. Позивач не попередив відповідача про можливі фінансові ризики, приховував інформацію щодо розрахунку. Вважає положення договору, яке передбачає збільшення розміру щомісячних внесків та сплати відсотків у разі збільшення ціни на автомобіль, несправедливим. Позивач приховав повну інформацію щодо розрахунку за отриманий ОСОБА_3 автомобіль, зазначені обставин, що мають істотне значення, спричиняє невідповідність, що в свою чергу є обманом з боку позивача. Якби позивач повідомив про всі обставини, які мають істотне значення, то вказана Угода ніколи б не укладалася. Крім цього зазначила, що оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, виконання договірних зобов'язань між ПрАТ "АІСЕ Україна" та ОСОБА_3 припинились зі смертю відповідача, оскільки нерозривно пов'язані з ОСОБА_3. Звертала увагу суду на те, що відповідачем сплачено в рахунок погашення заборгованості 128 963, 80 грн., що перевищує розмір заборгованості, у зв'язку з чим просить визнати невідповідною законодавству і недійсною угоду № 218435 від 21.05.2009 року, укладеною між ЗАТ "АІСЕ Україна" та ОСОБА_3, про надання послуг спрямованих на придбання автомобіля.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2017 року в задоволенні позовних вимог ПрАТ «АІСЕ Україна» до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовлено; у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ПрАТ «АІСЕ Україна» про визнання угоди недійсною - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що при укладанні Угоди між №218435 між ЗАТ "АІСЕ Україна" та ОСОБА_3 не було допущено неправомірних і незаконних дій. При укладенні угоди, а також у подальших відносинах з ОСОБА_3 відповідач ПрАТ "АІСЕ Україна" діяв в рамках закону та керувався умовами Угоди, ОСОБА_3 мав уявлення як про предмет угоди, так і про його умови; ніякі права позивача при підписанні та виконанні Угоди не були відповідачем порушені; Угода укладена у відповідності з законодавством України, а тому не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог за зустрічним позовом.

Доводи представника позивача щодо розміру заборгованості ОСОБА_3 перед ПрАТ «АІСЕ Україна» суд вважав необґрунтованими та недоведеними, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження існування заборгованості за ОСОБА_3 на момент звернення ПрАТ "АІСЕ Україна" з позовом до суду, а тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача за основним позовом.

В апеляційній скарзі ПрАТ «АІСЕ Україна» просять рішення суду в частині відмови у задоволенні їх позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають встановленим обставинам та рішення суду не мотивоване.

Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 351 ЦПК України передбачено, що апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 21 травня 2009 року між ЗАТ "АІСЕ Україна", правонаступником якого є ПрАТ "АІСЕ Україна", та ОСОБА_3 в рамках створеної в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів "Автоплан" було укладено угоду № 218435 про надання послуг, спрямованих на придбання автомобіля марки "ТАТА" LPT 613 борт, та підписано Додатки № 1 та № 2 до угоди.

Угода укладена в рамках створеної ПрАТ "АІСЕ Україна" системи надання послуг з придбання автомобілів « Автоплан», а саме придбання товару в групах.

Згідно договору про внесення змін від 26 липня 2010 року ОСОБА_3 та ПрАТ "АІСЕ Україна" погодили зміни до додатку № 1 до Угоди № 218435, та змінили автомобіль ТАТА LPT613 борт" вартістю 130 867 грн. на автомобіль "Шевроле Авео" вартістю 92690 грн.

В грудні 2010 року ОСОБА_3 відповідно до укладеної угоди отримав автомобіль "Шевроле Авео", кузов № НОМЕР_3, 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4, виданим 28 грудня 2010 року ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с.12), що є свідченням належного виконання позивачем своїх зобов'язань за угодою № 218435 від 21 травня 2009 року та зобов'язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 100 щомісячних повних внесків (а.с.12).

Пунктом 4.1 статті 4 додатку № 2 до угоди № 218435, визначено, що поточна ціна автомобіля - це роздрібна ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистриб'ютором Автомобіля в останній робочий день кожного місяця протягом всього строку існування групи.

Згідно п. 4.2 ст. 4 додатку № 2 до угоди № 218435 на основі поточної ціни автомобіля АІСЕ розраховує платежі за даною угодою.

Згідно п.5.7 ст.5 Додатку №2 до угоди № 218435 ПАТ «АІСЕ Україна» зобов'язується розрахувати складові повного внеску для учасників, які одержали право на отримання автомобіля, та учасників, які його не одержали, на основі поточної ціни автомобіля, повідомленої виробником та/або імпортером та/або дистриб'ютором на відповідний місяць.

Пунктом 5.8 ст.5 Додатку №2 до угоди № 218435 встановлено, що у випадку, якщо повний внесок сплачено в розмірі, який не відповідає поточній ціні автомобіля, дійсній на момент сплати, учасник системи, який вже одержав право на отримання автомобіля, зобов'язаний сплатити недоплачену частину внеску протягом строку дії графіка внесків.

Підпункт «б» п.11.2 та п.11.4 ст.11 Додатку №2 до угоди № 218435 визначають, що учасники системи, які вже отримали автомобіль, сплачуватимуть повні внески відповідно до поточної ціни автомобіля, яка діяла на останньому асигнаційному акті, на якому надавалося право на отримання такого автомобіля, та яка змінюватиметься у процентному відношенні відповідно до зміни до зміни поточної ціни нової моделі/нового автомобіля. Для цілей цієї статті різниця в ціні розраховується один раз, виходячи з поточної ціни автомобіля, вказаного в Додатку №1 до Угоди, що діяла на момент проведення останнього асигнаційного акту, на якому надавалося право на отримання такого автомобіля, і з поточної ціни нової моделі, що діє в наступному за вказаним актом місяці.

Відповідно до п.11.1 ст.11 додатку №2 до угоди « якщо протягом строку дії Угоди виробник та/або імпортер та/або дистриб'ютор здійснить заміну або припинить імпортувати або виробляти, або продавати модель Автомобіля, зазначену у Додатку №1, АІСЕ зобов'язується замінити її, відповідно, новою моделлю або іншим автомобілем. Якщо поточна ціна автомобіля збільшиться, зазначеного в додатку №1 до Угоди, нова Поточна ціна буде дійсною для розрахунку Повного внеску, який мають сплачувати всі Учасники групи.

Відповідно до листа ТОВ « Дженерал Авто Груп» від 26 квітня 2012 року з травня 2012 року постачання автомобілів Шевроле Авео у кузові Т-250 закінчено у зв'язку з припиненням виробництва автомобілів (а.с.15). У зв'язку з чим на підставі п.11.1 ст.11 Додатку №2 до Угоди №201215, з метою мінімізації фінансових витрат ПрАТ «АІСЕ Україна» змінено автомобіль Шевроле Авео у кузові Т-250 на автомобіль ЗАЗ VIDA модифікації В4LM514, яка на момент заміни коштувала дешевше за замінюваний автомобіль - 90880,00 грн. Оскільки різниця вартості автомобілів Шевроле Авео та ЗАЗ VIDA не перевищувала 10%, з червня 2012 року для розрахунку щомісячних внесків використовувалася поточна ціна автомобіля ЗАЗ VIDA.

Як зазначив позивач ПрАТ «АІСЕ Україна» в період з червня 2009 року по травень 2014 року ОСОБА_3 на виконання умов угоди було сплачено 76,5761% від ціни автомобіля та 73 із 100-та щомісячних внесків на оплату послуг Позивача. Розмір боргу відповідача ОСОБА_3 перед позивачем за Угодою складає: щомісячні чисті внески - 23,4239% ( 100%- 76,5761% = 23,4239%) від поточної ціни автомобіля, актуальної в травні 2014 року, яка становить 123400 грн. Щомісячні внески в оплату послуг - 27 внесків із 100-та ( 100-73 =27 внесків.)

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 654.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 1281 ЦПК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно ст. 1282 ЦПК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно відповіді Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року за вих. № 2868/02-14, після смерті ОСОБА_3 Першою Павлоградської державною нотаріальною конторою, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 08 вересня 2015 року за реєстровим номером 2-1572 на 1/2 частку квартири №34 у житловому будинку №10, що знаходиться по вул. Войнової у місті Павлограді, Дніпропетровської області, на ім'я спадкоємиці за законом на ім'я дружини ОСОБА_11.

Заборгованість за угодою складає: щомісячного чистого внеску: 123900,00 грн. х 23,4239 = 29022,11 грн. та щомісячні внески в оплату послуг:123900,00 грн. х 0,35 +20% ПДВ) х 27 внесків = 14050,26 грн. Всього заборгованість за угодою складає 29022,21 грн. + 14050,26 грн. = 43072,47 грн.

ПрАТ «АІСЕ Україна» не нараховувала на заборгованість ні відсотки, ні пеню.

Як вбачається з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_3 у період з червня 2014 року по грудень 2014 року в рахунок погашення заборгованості була сплачена сума у розмірі 14 985,57 грн., а отже остаточна сума яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 28096,90 грн.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду скасувати, позовні вимоги ПрАТ «АІСЕ Україна» задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «АІСЕ Україна» суму заборгованості за Угодою № 218435 від 21 травня 2009 року у сумі 28 096 грн. 90 коп.

Що стосується зустрічних позовних вимог, то в цій частині рішення суду не оскаржувалось, а отже не переглядалось апеляційним судом.

Крім того, у зв'язку з задоволенням апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне стягнути, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача всі судові витрати, які понесені останнім у зв'язку із розглядом цієї справи.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2017 року - скасувати.

Позов Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_2) на користь Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» (код 21691356) суму заборгованості за Угодою № 218435 від 21 травня 2009 року у сумі 28 096 грн. 90 коп.

В іншій частині позову Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» про визнання угоди недійсною відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_2) на користь Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» (код 21691356) судовий збір у сумі 2 893 грн. 86 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 19 березня 2018 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

М.Ю. Петешенкова