Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Левчук Д.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2. його представника ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради та орган опіки і піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_5 звернулася до Рівненського міського суду із позовом до ОСОБА_2, треті особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради та орган опіки і піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки та позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона та відповідач проживали цивільним шлюбом з 2001 по 2011 рік. Від шлюбу мають спільну з відповідачем доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказує, що неповнолітня донька проживає з нею у м. Києві. При цьому донька знаходиться на повному її утриманні Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає. Також, вказує, що дитина часто хворіє. Зважаючи на стан здоровя дитини, вона потребує особливого харчування, догляду, з дитиною необхідно займатись, щоб підтримувати її стан здоровя. Крім того дитина підростає, цікавиться багатьма речами, має захоплення. Вона, як мама, робить все можливе щоб забезпечиш дитину найнеобхіднішим, підтримувати стан здоровя дитини. Вкзує, що відповідач про всі ці обставини знає, однак матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. У звязку з цим вона звернулась до суду. Щодо позовної вимоги про позбавлення батьківський прав то вона зазначає, що фактично з часу припинення шлюбних відносин між сторонами, Відповідач весь цей час не був позбавлений інформації стосовно місця перебування дитини, не був позбавлений можливості спілкування з донькою та приймання участі, як батька, в вихованні, утриманні дитини. Відповідачу було відомо, що дитина хворіє з народження та потребує лікування, оздоровлення. Проте Відповідач не виявляє бажання спілкуватись з дитиною, не цікавиться ні її життям, ні її інтересами, ні станом здоров»я. Навпаки знаючи, що донька хворіє і потребує лікування, оздоровлення, він жодного разу не дозволив (не надав письмової згоди) повезти дитину за кордон для лікування та оздоровлення. Вказує,що вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за межі України, проте відповідач ігнорує такі прохання. Така поведінка Відповідача вказує на те, що йому байдуже на стан здоровя дитини, йому байдуже, як дитина живе і чим цікавиться, що почуває. Вважає, що Відповідач, як батько, в даному випадку зловживає своїми правами, його батьківські права здійснюються всупереч інтересам, здоровю дитини, тому просить суд позбавити його батьківських прав.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала просила суд їх задовільнити повністю.

Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково, та вказали, що погоджуються на сплату аліментів в розмірі 1000 гривень, в решті позовних вимог просили відмовити. Відповідач суду пояснив, що він не ухилявся від надання допомоги доньці.

Суд заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач проживали цивільним шлюбом з 2001 по 2011 рік.

Від шлюбу мають спільну з Відповідачем доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ГЮ №035188.

Вимоги позивача узгоджуються з положеннями ст. 180 СК України, згідно яких кожен з батьків зобов'язаний утримувати дитину до її повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішення суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов"язків по відношенню до дитини.

Згідно ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що відповідач є повнолітньою, працездатною особою.

Суд також враховує, ту обставину, що відповідач має у власності і нерухоме майно, а саме: приміщення аптеки за адресою м. Рівне, вул. Соборна. 1; частину приміщення аптеки (51/100) за адресою: м. Рівне, вул. Басівкутська, 111 В, незавершене будівництво житлового будинку та земельну ділянку для будівництва та обслуговування забудови площею 0,0873 га, що знаходяться за адресою: м. Рівне, вул. Єфремова Сергія, 13., що підтверджується інформаційними довідками з реєстру речових прав. Також, до матеріалів справи відповідачем було долучено договір позики згідно якого він позичив 75 000 доларів США і які він повертає по 6-10 тисяч доларів США.

Враховуючи вищезазначені норми закону, суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 5000 гривень, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Саттею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Згідно зі ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв'язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку від 17 березня 2017 року № 100-4774, орган опіки та піклування Голосіївського району м. Києва державної адміністрації, враховуючи рішення Комісії з питань захисту прав дитини від 15.03.2017 року вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про позбавлення батьківських прав.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати за позовну вимогу про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради та орган опіки і піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ( адреса: м.Рівне, вул. Трактористів, 3, НОМЕР_1, виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області 22.08.1996 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_5, (адреса: м.Київ, вул. Госпітальна, 18-А, НОМЕР_3, виданий Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області 17.09.1997 року) аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 5000 гривень, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячно, починаючи з 28.10.2016 року, і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору в розмірі 551, 20 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07 березня 2018 року

Суддя: С.П. Харечко