Справа № 369/6354/18
Провадження №2/369/2699/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2018 рокуКиєво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М. при секретарі Бугайовій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестиції Васильківського району» ОСОБА_5, Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестиції Васильківського району» Київської області, державного реєстратора ОСОБА_6 про визнання протиправними дій державних реєстраторів, скасування рішення державного реєстратора та свідоцтва про право на спадщину за законом,

В С Т А Н О В И В:

До суду від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_7 надійшло клопотання про забезпечення позову, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_4 самовільно на власний розсуд вчиняє дії щодо позбавлення позивача правом користування його власністю, а саме домоволодінням та земельною ділянкою. Після звернення з позовом до суду відповідач ОСОБА_4 поставила огорожу навколо тієї частини домоволодіння та земельної ділянки, яку самовільно собі визначив у відповідності до розмірів з оспорюваних документів.

Заявник зазначив, що на підставі протиправного рішення було видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії та номер 1-1352 на обєкт нерухомого майна, де невірно зазначено загальну площу житлового будинку, чим безпідставно збільшено на 9,9 кв.м. загальної площі та 7,3 кв.м. житлової площі спадкового майна, що була набута у власність ОСОБА_4.

Встановлена відповідачем ОСОБА_4 огорожа перешкоджає вільному доступу власника до свого майна.

Враховуючи викладене, та керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_7 просив заборонити ОСОБА_4 чи третім особам вчиняти будь-які дії щодо здійснення змін, поліпшення, реконструкції, продажу обєкту нерухомого майна, а саме садибного (індивідуального) житлового будинку № 81-Б по вул. Пролетарська в с. Буча.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом забороною вчиняти дії.

Відповідно до п. 3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обгрунтування необхідності забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_4, державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестиції Васильківського району» ОСОБА_5, Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестиції Васильківського району» Київської області, державного реєстратора ОСОБА_6 про визнання протиправними дій державних реєстраторів, скасування рішення державного реєстратора та свідоцтва про право на спадщину за законом.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач, не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Заявником не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування заяви та не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а тому суд відмовляє в її задоволенні.

Керуючись ст. ст. 149, 151 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в п'ятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали.

Суддя Л.М. Ковальчук