Справа 556/1079/17
Номер провадження 2/556/39/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2018 року. смт.Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в особі

головуючого судді Закревського Л.В.

при секретарі Басик Г.Т.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» до ОСОБА_2 селищної ради, ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання незаконним рішення ОСОБА_2 селищної ради від 23.06.2003 року №109, визнання недійсним договору купівлі продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення №978 від 11.12.2003 року та державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.03.2005 року,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 селищної ради, ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання незаконним рішення ОСОБА_2 селищної ради від 23.06.2003 року №109, визнання недійсним договору купівлі продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення №978 від 11.12.2003 року та державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.03.2005 року.

В обгрунтування позову зазначають, що з метою підготовки документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками смуги відведення у адміністративних межах ОСОБА_2 селищної ради Володимирецького р-ну, Рівненської області Державне територіально-галузеве обєднання «Львівська залізниця» уклало угоду із Державним підприємством «Рівненське державне науково виробниче підприємство геодезії та кадастру» Л/П №142737/НЮ від 02.12.2014р.

При проведенні інвентаризації земельної ділянки ДТГО «Львівська залізниця» на території ОСОБА_2 селищної ради Володимирецького р-ну Рівненської області за результатами якої виготовлено технічну документацію із землеустрою, використовувались матеріали по встановленню смуги відведення залізниці, а саме -«ПЛАН границ полосы жд. отвода линии Сарны-Ковель Львовской ж.д. в административных границах Рафаловского р-на Ровенской области от км -343+315 до км - 366» від 1957 року, розроблений проектною організацією Дорпроект Південно-Західної залізниці.

Із виготовленої технічної документації Державним підприємством «Рівненське державне науково виробниче підприємство геодезії та кадастру», що зареєстровано 10.03.2015 року за №2387- 04 Залізниці стало відомо, що продовжити виготовлення відповідних правовстановлюючих документів на дані землі, в межах, визначених наданими вихідними даними, на сьогодні є неможливим, оскільки в результаті польового обстеження та при аналізі наданої інформації з електронної бази даних Державного земельного кадастру виявлено, що в смузі відведення залізниці частково розташовані земельні ділянки.

Під час проведення обстеження земель ДТГО «Львівська залізниця» для виготовлення, що на території ОСОБА_2 селищної ради в смузі відведення залізниці виявлено: в районі 357 км. пк 4 на відстані 40 м. від головної колії з лівої сторони напрямку Ковель- Сарни знаходиться земельна ділянка підприємця ОСОБА_3, на яку виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку 25.03.2005 на площу 0,0327 га.

На земельній ділянці, розміри якої визначені зазначеним Планом смуги відведення, розташована верхня будова колії, інвентарний №020122079, яка є державною власністю і перебуває на балансі ДТГО «Львівська залізниця», що є державним підприємством.

23.06.2003 рішенням ОСОБА_2 селищної ради вирішено продати у власність підприємцю ОСОБА_3 земельну ділянку площею 327 кв.м., яка розташована в смт. Рафалівка по вул. Залізнична, 10 Володимирецького району Рівненської області для обслуговування магазину. 11.12.2003 між ОСОБА_2 селищною радою та підприємцем ОСОБА_3 укладено договір купівлі продажу земельної ділянки площею 327 м.кв. для обслуговування магазину, на підставі рішення ОСОБА_2 селищної ради від 23.06.2003 за №109. Дана земельна ділянка повністю накладається на смугу відведення залізниці.

Рішення ОСОБА_2 селищної ради за № 109 від 23.06.2003 року позивач вважає незаконним, а разом із ним недійсним договір купівлі продажу за №978 від 11.12.2003, а також виданий на його підставі державний акт на право власності на земельну ділянку РВ №055639 від 25.03.2005, що накладається на смугу відведення Залізниці, по вул. Залізничній, 10, смт Рафалівка, Володимирецького р-ну, Рівненської області таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача ОСОБА_1 в судове засідання зявилася заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представником відповідача ОСОБА_2 селищної ради в судове засідання не зявився, але надали суду заяву в якій просили розгляд справи проводити у відсутності їх представника, заявлені вимоги не визнають. Також надали суду заперечення проти позову в яких зазначили, що відповідно до Плану границ полосы ж.д. отвода линии Сарны-Ковель Львовской ж.д. в административних границах Рафаловского района Ровенской области от км -343+315 до км 366 від 1957 року, Державне територіально- галузеве обєднання «Львівська залізниця» є постійним користувачем земельної ділянки загальною площею 293,9 га для розміщення та експлуатуації будівель і споруд залізничного транспорту на території місцевих рад Володимирецького району Рівненської області. Межі земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні Залізниці, в натурі (на місцевості), не встановлені.

Державним підприємством «Рівненське державне науково-виробниче підприємство геодезії та кадастру» за замовленням ДТГО «Львівська залізниця» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель ДТГО «Львівська залізниця» на території ОСОБА_2 селищної ради. Дана землевпорядна документація розроблялася з метою (зазначено у пояснювальній записці, яка входить до складу документації):

- забезпечення ведення Державного земельного кадастру, здійснення вивчанням та охороною земель;

- визначення якісного стану земельної ділянки, її меж, розміру та складу угідь

- узгодження даних отриманих у результаті проведення інвентаризації земель, з інформацією що міститься у документах державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форма 6-зем і 2-зем) та у Державном; земельному кадастрі;

- прийняття за результатами інвентаризації земель місцевими радами відповідних рішень.

Відповідно до ч. 13 ст. 186 Земельного кодексу Україна технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земелі погоджується територіальним органом центрального органу виконавчої влади що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, і затверджується замовником технічної документації. Вказана вище землевпорядна документація погоджена Управлінням Держгеокадастру у Володимирецькому районі Рівненської області (висновок від 25.12.2015 № 04-09/05), однак, станом на 31.01.2018 року селищній раді не відомі факти про її затвердження замовником а тому, і матеріали цієї інвентаризації не можуть бути підставою для визначення площі накладки земель залізниці на землі, які перебувають у власності підприємця ОСОБА_3

У звязку з тим, що межі земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні залізниці не встановлені, то і рішення ОСОБА_2 селищної ради від 23.06.2003 року № 109 прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства. А також, наголошують на тому, що земельна ділянка у власність продана за рахунок земель запасу селищної ради, а не за рахунок земель залізниці.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, про розгляд справи у його відсутності не клопотав, письмових пояснень або заперечень проти позову не подав.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є власником спірної земельної ділянки частина якої як вважає позивач належить залізниці.

Згідно листа №760 від 21.07.2017 року виданого виконкомом Вараської міської ради Рівненської області відповідач ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 24.03.2017 року.

Позивач звернувся з цим позовом до суду 14.07.2017 року, тобто після смерті однієї із сторін у цій справі - ОСОБА_3

Згідно з частиною 4 статті 24 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно з частиною 1 статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобовязанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво це заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у звязку з вибуттям із процесу субєкта спірних правовідносин, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обовязки попередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Процесуальне правонаступництво між відповідачем та його спадкоємцями у порядку статті 55 ЦПК України допускається, якщо на момент відкриття провадження у справі цивільна правоздатність відповідача не припинилася.

Спадкоємець (спадкоємці) померлого відповідача на момент відкриття провадження у справі та на цей час не може бути процесуальним правонаступником у цій справі, оскільки процесуальна правоздатність спадкодавця ОСОБА_3 припинилась до порушення провадження у справі, а наявність правонаступництва у матеріальних правовідносинах, має вирішуватись за позовом, заявленим безпосередньо до спадкоємців померлого відповідача, до яких позовні вимоги будуть ґрунтуватись на дещо інших підставах, тобто буде інша підстава позову.

Згідно вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так згідно довідки Володимирецької РДНК Рівненської області №46/01-16 від 13 січня 2018 року вбачається, що після смерті ОСОБА_3 у Володимирецькій районній державній нотаріальній конторі Рівненської області згідно даних спадкового реєстру спадкову справу не заведено. З цього випливає, що позивач передчасно звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, оскільки після його смерті спадщину ніхто не прийняв, що свідчить про передчасність та необґрунтованість заявлених вимог що заявлені до ОСОБА_3 та необхідність відмови у їх задоволенні.

Що стосується вимог заявлених до ОСОБА_2 селищної ради, суд встановив та врахував наступне:

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України ).

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з технічної документації, Державним підприємством «Рівненське державне науково-виробниче підприємство геодезії та кадастру» на замовлення ДТГО «Львівська залізниця» розроблено технічні документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель ДТГО «Львівська залізниця» на території ОСОБА_2 селищної ради.

Відповідно до ч.13 ст.186 Земельного кодексу України, технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель погоджується територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, і затверджується замовником технічної документації.

Однак вказана вище документація не затверджена замовником. А тому, матеріали цієї інвентаризації не можуть бути підставою для визначення площі накладки земель, що перебувають у власності ОСОБА_3 на землі залізниці. Земельна ділянка залізниці відводилася у постійне користування ще у 1969 році, формування земельних ділянок не здійснювалося. Також таке формування не було проведено і під час розроблення технічних документацій з інвентаризації земель, про що свідчить відсутність документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа. Межі земельної ділянки не були встановлені. Не сформовані обмінні файли і не було звернення до кадастрового реєстратора, що необхідно для того, щоб зазначити площу накладки земельної ділянки. Крім того, ОСОБА_3 передано у власність земельна ділянка за рахунок земель запасу селищної ради, а не залізниці. А тому підстав для задоволення позовних вимог ПАТ « Українська залізниця» немає.

Також в судовому засіданні встановлено, що 23.06.2003 року рішенням ОСОБА_2 селищної ради вирішено продати у власність підприємцю ОСОБА_3 земельну ділянку площею 327 кв.м., яка розташована в смт. Рафалівка по вул. Залізнична, 10 Володимирецького району Рівненської області для обслуговування магазину. 11.12.2003 року між ОСОБА_2 селищною радою та підприємцем ОСОБА_3 укладено договір купівлі продажу земельної ділянки площею 327 м.кв. для обслуговування магазину, на підставі рішення ОСОБА_2 селищної ради від 23.06.2003 ради за №109.

Таким чином, у ОСОБА_3, відповідно до вимог ст. 125 ЗК України, виникло право власності на вищевказану земельну ділянку, на якій розташований об"єкт нерухомого майна, на яке зареєстроване право власності.

Статтею 19 Конституції України гарантовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади і здійснюють від їх імені та у їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Крім того, відповідно до п.16 Постанови КМ України від 23.05.2012 року №515 «Про затвердження Порядку проведення інвентаризації земель», у разі відсутності відомостей у Державному земельному кадастрі виконавець за координатами поворотних точок, зазначених у проекті землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або іншій документації із землеустрою, за якою здійснювалося формування земельних ділянок, визначає межі таких ділянок, угідь, обмежень (обтяжень) у їх використанні та відображає їх на робочому інвентаризаційному плані. Однак дані вимоги позивачем також не виконані.

Як зазначено у ч.1 ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об»єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Оскільки земельна ділянка відводилась у постійне користування залізниці ще в 1969 році (відповідно до Державного акту на право користування землею від 25.12.1969 р.), формування земельних ділянок не здійснювалося. Не було проведено таке формування і під час розроблення технічних документації з інвентаризації земель, про що свідчить відсутність документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Таким чином, зазначити площу накладки земельної ділянки громадянина власника земельної ділянки на землі залізниці можливо лише шляхом звернення до державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Володимирецькому районі Рівненської області для отримання адміністративної послуги - «Державна реєстрація земельної ділянки з видачею витягу з Державного земельного кадастру», подавши для цього передбачені ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр» документи: заяву за встановленою формою; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документацію із землеустрою, яка є підставою для формування електронного документа. Однак ПАТ «Українська залізниця» не зверталося до державного кадастрового реєстратора для отримання витягу з Державного земельного кадастру.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що межі земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні Залізниці, в натурі (на місцевості), не встановлені, технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель, на яку посилається позивач для визначення площі накладки земельної ділянки ОСОБА_3 на землі залізниці, не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме ст. 186 ЗК України.

Відповідно дана документація не є належним доказом щодо предмета доказування, а саме, що земельна ділянка, яка перебуває у власності ОСОБА_3 накладається на смугу відведення залізниці.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 селищна рада у відповідності до своїх повноважень вправі була продавати вказану земельну ділянку ОСОБА_3, оскільки спірна земельна ділянка була продана за рахунок земель запасу селищної ради, а не за рахунок земель залізниці і при вчиненні таких дій право чи законні інтереси позивача не були порушені.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 4ст. 12 ЦПК України установлено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно дост. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 82 цього Кодексу.

Згідно зіст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Аналізуючи в сукупності здобуті докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» до ОСОБА_2 селищної ради, ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання незаконним рішення ОСОБА_2 селищної ради від 23.06.2003 року №109, визнання недійсним договору купівлі продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення №978 від 11.12.2003 року та державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.03.2005 року, необхідно відмовити за безпідставністю позовних вимог.

На підставі ст.ст.11, 220, 328, 392, 655, 656 ЦК України, ст. 12, 13, 19, 48, 81, 89, 141, 252, 253, 263, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У позові Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» до ОСОБА_2 селищної ради, ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання незаконним рішення ОСОБА_2 селищної ради від 23.06.2003 року №109, визнання недійсним договору купівлі продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення №978 від 11.12.2003 року та державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.03.2005 року - відмовити.

Вступна та резолютивна частина рішення складена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 27 лютого 2018 року. Рішення у повному обсязі виготовлено 02 березня 2018 року.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.15.5) розділ XIII Перехідних положень, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Л.В.Закревський