Справа №: 400/1185/18
Провадження № 6/400/64/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року

Петрівський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - Колесник С. І.,

при секретарі - Проценко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петрове подання начальника Петрівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник Петрівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_2 в звязку з тим, що на виконанні в відділі ДВС знаходиться ухвала №400/1185/18, видана 08 листопада 2018 року Петрівським районним судом Кіровоградської області про зобовязання ОСОБА_2 передати сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, його матері ОСОБА_4. 12 листопада 2018 року відкрито виконавче провадження, копії постанови направлено боржнику рекомендованим поштовим відправленням. Боржником виконавчий документ не виконується, за місцем проживання та реєстрації боржник відсутній, що свідчить про його ухилення від виконання судового рішення та є підставою для обмеження у праві виїзду за межі України з метою уникнення невиконання рішення суду.

В судове засідання начальник Петрівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_1 не зявилась, однак письмовою заявою просила суд розглядати справу без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні подання необхідно відмовити, виходячи з наступного.

На розгляді у Петрівському районному суді перебуває обєднана цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, з участю третьої особи Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, як органу опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини.

06 листопада 2018 року позивачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 звернулись до суду з заявою про забезпечення позову, у якій просили вжити заходи забезпечення позову шляхом зобовязання ОСОБА_2 передати сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, його матері ОСОБА_4.

На підставі чого 08 листопада 2018 року ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області вирішено до набрання законної сили рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області у справі №400/1185/18 вжити заходи забезпечення позову шляхом зобовязання ОСОБА_2 передати сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, його матері ОСОБА_4.

На її виконання 12 листопада 2018 року старшим державним виконавцем Петрівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_6 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження .

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.6 цього Закону, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Частиною другою ст.6 цього Закону передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачені законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними у цьому Пакті.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Статтею ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначені підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

При цьому, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та у п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Таким чином, поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Отже, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, то відповідно до положень ч.2 ст. 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця, як на підставу вимог подання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду, підлягають доведенню.

З аналізу вказаної статті вбачається, що тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України - це певний вид санкції, який може мати місце через наявність факту невиконання зобов'язань у зв'язку з ухиленням від них та застосовується лише після виконання державним виконавцем всіх інших способів спонукання до їх виконання.

За змістом п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як вбачається з матеріалів справи при звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 начальникПетрівського районного відділу ДВС посилалась на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, не вживає жодних заходів щодо виконання рішення суду.

Однак, належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 взагалі направлялася постанова про відкриття виконавчого провадження суду надано не було.

Так дійсно в матеріалах справинаявний супровідний лист №11360 від 12 листопада 2018 року, за яким копію постанови про відкриття виконавчого провадження було направлено на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_4, однак доказів отримання (чи не отримання) ОСОБА_2 вищевказаної постанови матеріали справи не містять, так як відсутня копія рекомендованого повідомлення про вручення або ж не вручення йому поштового відправлення.

Слід зазначити, що на момент звернення державного виконавця до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, повинен бути об'єктивно наявним та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження.

При цьому, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що боржник дійсно свідомо не виконував належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково, чи він має змогу виконувати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Крім того суд звертає увагу на те, що рішення по обєднаній цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, з участю третьої особи Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, як органу опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини, взагалі ще не прийнято, а сама справа знаходиться на розгляді в Кропивницькому апеляційному суді, так як 14 листопада 2018 року ОСОБА_2 було

подано апеляційну скаргу на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 08 листопада 2018 року про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зобовязання ОСОБА_2 передати сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, його матері ОСОБА_4.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні подання начальника Петрівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_2 необхідно відмовити.

На підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 33 Конституції України, Закону України «Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України», керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання начальника Петрівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Кіровоградської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя(підпис)

З оригіналом згідно

Суддя Петрівського районного суду С. Колесник