АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 638/8696/16-ц Головуючий суддя І інстанції Хайкін В. М.
Провадження № 22-ц/790/1080/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого судді: Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Швецової Л.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 638/8696/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року (суддя Хайкін В.М.), -

встановив:

У травні 2016 року Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом, мотивуючи який зазначило, що 17 січня 2011 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 10200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе за кредитним договором зобов'язань належним чином не виконала, ПАТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 57 169 грн. 64 коп., яка станом на 31 січня 2016 року складається з: 9081 грн. 35 коп. заборгованості за кредитом; 41789 грн. 74 коп. заборгованості за процентами, за користування кредитом; 3100 грн. нарахованої пені за порушення виконання зобовязань; а також штрафів: 500 грн. - фіксована частина, 2698 грн. 55 коп. - процентна складова.

Відповідач позов не визнала, посилаючись на те, що банк звернувся до суду з позовом зі спливом позовної давності.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування скарги зазначено, що умовами кредитного договору передбачено виконання зобов'язань щомісячними платежами, а строк повернення кредиту у повному обсязі дорівнює строку дії картки. Оскільки строк дії картки встановлено до 30 вересня 2014 року, а до суду з позовом банк звернувся у травні 2016 року, висновок суду щодо спливу позовної давності є безпідставним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, слід дійти висновку про наявність підстав для її часткового задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом з пропуском трирічного строку позовної давності, який суд обчислив з дня здійснення останнього платежу - 30 січня 2013 року, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є окремою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом, процентами та нарахованої неустойки за порушення виконання зобов'язань за договором.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 17 січня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 10 200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до змісту заяви позичальника ОСОБА_1 від 17 січня 2011 року, вона була ознайомлена та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування кредитними картками, Тарифами, а також погодилася з тим, що ця заява, разом з вищевказаними Правилами та Умовами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Пунктом 2.1.1.12.5. Правил користування банківськими картками строк погашення процентів - щомісячно за минулий місяць, строк погашення кредиту - у повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Строк дії картки встановлено до останнього дня вересня 2014 року.

Зазначені обставини відповідачем жодними доказами не спростовано.

Отже сторони встановили як строк повернення кредиту у повному обсязі, який відповідає строку дії картки (вересень 2014 року), так і строки виконання зобов'язань - щомісячними платежами.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Відповідачем не заперечується, що взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати процентів вона належним чином не виконала.

Установивши, що кінцевим строком повернення кредиту визначено 30 вересня 2014 року, а з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду у травні 2016 року, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про сплив позовної давності не лише до певних щомісячних платежів, а і до вимог про стягнення заборгованості за останні три роки, що передували зверненню до суду з позовом.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитом за період з травня 2013 року по січень 2016 року становить 8005 грн. 05 коп. (9081 грн. 35 коп.- 1075 грн. 85 коп.), за процентами - 40569 грн. 59 коп. (41579 грн. - 1009 грн. 41 коп.).

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік, у зв'язку з чим за вищевказаний період підлягає стягненнюпеня в сумі 900 грн.

Крім того, п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушення позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань більше ніж на 30 днів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. плюс 5% від суми позову.

Разом з тим, положеннями статті 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З огляду на викладене апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід змінити, зменшити суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача до 49474 грн. 64 коп

На підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає також стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 2503 грн. 63 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2017 року змінити.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 17.01.2011 року у розмірі 49474 грн. 64 коп. та 2503 грн. 63 коп. судового збору.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 березня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

Л.А. Швецова