Ухвала

22 листопада 2018 року

м. Київ

справа 495/6360/17

провадження № 61-47127ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 10 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_1, про встановлення батьківства,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_1, про встановлення батьківства.

Під час розгляду справи представник позивача заявив клопотання про призначення у справі судово-генетичної експертизи.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 квітня 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 10 жовтня 2018 року, призначено у справі судово-генетичну експертизу, на вирішення якої постановлено наступне запитання: чи являється ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, біологічним батьком дитини чоловічої статі, народженої ІНФОРМАЦІЯ_3 року від ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Проведення експертизи доручено експерту «Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи». Надано для проведення експертизи матеріали справи № 495/6360/17 за 2017 рік. Роз'яснено сторонам положення статті 109 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) про наслідки ухилення від участі в експертизі. Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України. Оплату за проведення експертизи покладено на позивача - ОСОБА_2, роз'яснено йому положення статті 146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі. Зобов'язано ОСОБА_3 не перешкоджати експертам у проведені експертизи, прибути в експертну установу у встановлений експертами день та час для надання біологічного матеріалу. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

12 листопада 2018 року третя особа ОСОБА_1 подав засобами поштового зв'язку касаційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Апеляційного суду Одеської області від 10 жовтня 2018 року та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Згідно з пунктом 12 частини першої статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо призначення експертизи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

За змістом наведених правових норм в касаційному порядку можуть бути оскаржені постанови суду апеляційної інстанції, якими судові рішення суду першої інстанції залишено без змін або ухвалено нове судове рішення у разі зміни чи скасування судового рішення місцевого суду, тобто ті постанови, якими вирішено по суті справу або питання, перелічені у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 ЦПК України. Постанова апеляційного суду про залишення без змін ухвали суду першої інстанції щодо призначення експертизи не підлягає перегляду судом касаційної інстанції. Інше тлумачення вказаних правових норм не узгоджується із завданнями цивільного судочинства, наведеними у статті 2 ЦПК України, щодо розумності розгляду справи судом та сутнісним змістом касаційного провадження.

Ухвала суду першої інстанції про призначення експертизи оскаржувалася в апеляційному порядку на підставі пункту 12 частини першої статті 353 ЦПК України, який відсутній у переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку, визначеному у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувана заявником постанова Апеляційного суду Одеської області від 10 жовтня 2018 року не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Помилкове зазначення у постанові Апеляційного суду Одеської області від 10 жовтня 2018 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для касаційного перегляду оскаржуваного судового рішення, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на розгляд її справи судом, встановленим законом.

Керуючись частиною першою статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Одеської області від 10 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_1, про встановлення батьківства.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук