Справа № 182/7332/16-ц
Провадження № 2/0182/425/2018
14.05.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області
у складі: головуючого судді - Рунчевої О.В.
секретаря - Нагаєвої Н. О.
за участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю,-
Позивач 29.12.2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с. 2-3), з додатковою позовною заявою звернувся 07.04.2017 року та 06.03.2018 року (а.с. 47-48, 116-117), остаточно просив визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 11 по вул. Передовиків у м. Нікополі, який складається з житлового будинку А, загальною площею 52,6 кв. м., житловою площею 34,7 кв. м., літньої кухні Б, теплиці В, підвалу Г, вбиральні Д, гаражу Е, навісу Ж, споруди І, № 1-4.
Свої вимоги мотивує наступним.
02.11.2002 року помер його батько ОСОБА_4.
За життя померлий ОСОБА_4 перебував з 27.10.1979 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5. Після одруження батька вони всі разом проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказаний будинок було придбано померлим батьком з мачухою ОСОБА_5 за спільні кошти.
На даний час вказаний житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_5, згідно свідоцтва про право на спадщину від 05.11.1985 року, посвідченого Нікопольською державною нотаріальною конторою.
25.11.2006 року померла його мачуха ОСОБА_5. Він був єдиною близькою людиною для померлої, оскільки власних дітей вона не мала.
У встановлений законом строк він звернувся до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 та отримав повідомлення, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом, так як він не є спадкоємцем померлої, по спадковому будинку існує спір, для вирішення якого йому необхідно звернутися до суду. Крім того зазначено, що правовстановлюючий документ на спадковий будинок у нього відсутній.
Згодом йому стало відомо, що після смерті його мачухи ОСОБА_5 було відкрито спадкову справу за заявою ОСОБА_6 про прийняття спадщини після її смерті.
08.06.2007 року ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка була прийнята його дружиною ОСОБА_3.
Зазначає, що він після смерті мачухи - ОСОБА_5 постійно проживає в будинку, відкрито і безперешкодно користується ним вже на протязі десяти років, що підтверджується актом про проживання, посвідченого головою квартального комітету № 26 від 27.12.2017 року.
Станом на 2006 рік спірний будинок перебував у аварійному стані, одна стіна була зруйнована, тому він змушений був зробити новий фундамент та побудувати нову стіну.
Таким чином протягом десяти років він підтримує будинок у належному технічному стані, встановив прилади обліку, обробляє земельну ділянку, несе витрати на його утримання.
Вважає, що відповідно до положень ст. 344 ЦК України набув власності на вказаний спірний будинок, тому звернувся з даним позовом до суду.
15.12.2017 року набув чинності Цивільний процесуальний кодекс України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року.
Згідно п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні, кожен окремо позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за місцем реєстрації. До суду повернувся конверт з судовою повісткою з викликом на 14.05.2018 року о 14.00 год., як не вручений у звязку з відмовою отримати судову повістку (а.с.122).
Судова повістка у відповідності до ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається врученою відповідачу.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв'язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши позивача та його представника, допитавши свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), зокрема із правочинів.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови)
Враховуючи положення статей 335, 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.
При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови)
Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
У судовому засіданні встановлено, що 02.11.2002 року помер батько позивача ОСОБА_4 (а.с. 5-6), який за життя перебував у зареєстрованому шлюбі з 27.10.1979 року з ОСОБА_5 (а.с. 5а).
Померлим ОСОБА_4 разом з дружиною ОСОБА_5 було придбано за спільні кошти житловий будинок з надвірними будівлями № 11 по вул. Передовиків у м. Нікополі.
Згідно повідомлення Комунального підприємства «Нікопольське МБТІ» за № 787 від 20.03.2007 року, право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право на спадщину від 05.11.1985 року, рн. 2-5111, посвідченим Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою (а.с. 27).
25.11.2006 року померла мачуха позивача ОСОБА_5 (а.с. 7).
Після смерті ОСОБА_5 було відкрито спадкову справу № 20/2007 за заявою ОСОБА_6 про прийняття спадщини після її смерті (а.с. 32-40).
У встановлений законом строк позивач звертався до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 та отримав повідомлення, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом, так як він не є спадкоємцем померлої, по спадковому будинку існує спір, для вирішення якого йому необхідно звернутися до суду. Крім того зазначено, що правовстановлюючий документ на спадковий будинок у нього відсутній (а.с. 41).
Таким чином, спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_5, прийняв ОСОБА_6
Згідно копії актового запису про смерть № 30 від 11.06.2007 року, наданої Олександрійським міськрайонний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер 08.06.2007 року (а.с. 66-67).
Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, яка була прийнята його дружиною ОСОБА_3, що підтверджується примірником копії спадкової справи № 456 за 2007 рік, заведеної після смерті ОСОБА_6 та наданої Олександрійською районною державною нотаріальною конторою від 22.01.2018 року за № 57/01-16 (а.с. 77-106).
Позивач був єдиною близькою людиною для померлої ОСОБА_5, оскільки вона власних дітей не мала.
Позивач після смерті ОСОБА_5, а саме з 2006 року, постійно проживає в будинку без реєстрації, відкрито і безперешкодно користується ним вже на протязі десяти років, що підтверджується актом про проживання, посвідченого головою квартального комітету № 26 від 27.12.2017 року (а.с. 8).
Станом на 2006 рік будинок перебував у аварійному стані, одна стіна була зруйнована, позивач зробив новий фундамент та побудував нову стіну. На даний час позивач підтримує будинок у належному технічному стані, встановив прилади обліку, обробляє земельну ділянку, несе витрати на його утримання.
Протягом всього часу володіння, починаючи з 2006 року та по теперішній час, ні спадкоємець будинку, ні будь-які інші особи не претендували на спірний житловий будинок, тому ОСОБА_1 добросовісно заволодів вищевказаним житловим будинком і продовжує відкрито, безперервно володіти вказаним нерухомим майном більше десяти років.
Судом не встановлені обставини, які б підтверджували факт володіння позивачем спірним домоволодінням на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо).
По теперішній час позивач ОСОБА_1 проживає вищевказаному спірному будинку, користується ним, обробляє земельну ділянку, несе витрати на його утримання.
Протягом всього часу проживання позивача у спірному житловому будинку, ніхто не оспорював факт добросовісного та відкритого володіння ним даним майном та ніяких вимог щодо цього житлового будинку не пред'являв.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, п. 9 ч. 1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4) право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 11 по вул. Передовиків у м. Нікополі, який складається з житлового будинку А, загальною площею 52,6 кв. м., житловою площею 34,7 кв. м., літньої кухні Б, теплиці В, підвалу Г, вбиральні Д, гаражу Е, навісу Ж, споруди І, № 1-4.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_9