Справа № 357/5085/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

присяжних ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Кривенко О. С.,

прокурора Козаченко І.О.

представника заявника, лікаря-психіатра - ОСОБА_3, ОСОБА_4 І

законного представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 заяву представника психіатричного закладу КЗ БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку,

В С Т А Н О В И В :

Представник КЗ Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №4» ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаною заявою, мотивуючи її тим, що хвора ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка визнана судом недієздатною, на даний час потребує госпіталізації до психіатричної лікарні для стаціонарного лікування в звязку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для неї та оточуючих.

У судовому засіданні редставник КЗ БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» лікар-психіатр ОСОБА_3 заяву підтримала.

Опікун ОСОБА_5 заяву підтримав, пояснив, що його сестра ОСОБА_6 потребує періодичного стаціонарного лікування, оскільки лікування на дому не дає необхідного результату.

Прокурор заяву підтримав.

Розгляд заяви було проведено в присутності ОСОБА_6, яка з 10.05.2018 р. перебуває у психіатричному закладі Білоцерківській міській лікарні № 4.

Вислухавши думку учасників судового засідання, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Так, із заяви лікаря-психіатра, медичного висновку комісії та витягу з медичної картки хворого вбачається, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, страждає на тяжке психічне захворювання: шизофренію параноїдної форми, безперервно-прогредієнтний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром, виражений дефект в емоційно-вольовій сфері.

Комісія лікарів-психіатрів в складі ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3. при поступленні хворої ОСОБА_6 до КЗ БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» дійшла висновку про те, що у хворої свідомість не порушена, орієнтована у власній особистості, місці знаходження та часі. Настрій знижений, емоційно вихолощена. Спілкується неохоче. Розмовляє сама до себе, мова тиха, повільна. Деякі запитання залишає без відповіді. Періодично неадекватно посміхається. Пасивна, бездіяльна, сидить в одноманітній позі. Мислення та мова в уповільненому темпі, міркування резонерсько-паралогічні, розривні. Не заперечує зорові та слухові галюцинації «зірочки говорять зі мною». Вказує на байдужість до життя. Критика до стану відсутня. Остання може вчиняти дії, що призведуть до безпосередньої небезпеки для неї та оточуючих, а тому потребує госпіталізації до психіатричної лікарні для стаціонарного лікування.

Згідно анамнестичних відомостей за даними медичної документації, ОСОБА_6 проживає біля брата-опікуна. Відомості про поведінку останньої надійшли від її опікуна ОСОБА_5

09.04.2015 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_6 визнана недієздатною, її опікуном призначено ОСОБА_5

Відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. До винесення судом рішення лікування може проводитися за рішенням лікаря-психіатра (комісії лікарів-психіатрів). Керівник психіатричного закладу зобов'язаний негайно повідомити про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку членів її сім'ї, інших родичів або її законного представника. У разі відсутності відомостей про наявність членів сім'ї, інших родичів або законного представника в особи, яку госпіталізовано, а також про їх місце проживання повідомляються органи Національної поліції за місцем проживання цієї особи.

Згідно ст. 13 даного Закону особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Положення третього речення частини першої статті 13 не відповідає Конституції України (є неконституційними) згідно з рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 .

Зокрема, Конституційний Суд України в своєму рішенні 2-рп/2016 від 01.06.2016р. дійшов висновку, що положення третього речення частини першої статті 13 Закону у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті суперечить статтям 3, 8, 29, 55 Конституції України, оскільки передбачає госпіталізацію особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Статтями 339-342 ЦПК України визначено порядок розгляду судом заяв про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність госпіталізації ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 до психіатричної лікарні для стаціонарного лікування в примусовому порядку без її усвідомленої згоди, оскільки особа страждає на тяжке психічне захворювання, вчиняє реальні наміри та дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї, опікуна та суспільства.

Рішення підлягає негайному виконанню.

А тому керуючись Законом України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 339-342 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Заяву лікаря-психіатра ОСОБА_3 задовольнити.

Надати дозвіл на госпіталізацію ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, до комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №4» у примусовому порядку.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_9
Присяжні ОСОБА_1 ОСОБА_2