Постанова

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа №686/12231/16-ц

провадження № 61-4096св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Деснянський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_3на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2016 року у складі судді Демінської А. А. та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 29 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Костіва О. З., Жолудько Л. Д., Сташківа Б. І.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначив, що згідно з постановами державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сергієнко М. Ф. від 14 лютого 2014 року відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого напису № 161 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хижняка А.М. від 09 лютого 2015 року про зобов'язання повернути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі - ТОВ «Порше Лізинг Україна») автомобіль марки «Volkswagen Tuareg». 14 лютого 2016 року державним виконавцем оголошено розшук майна боржника та вказаного автомобіля. 07 квітня 2015 року доручено відділу державної виконавчої службиЛітинського районного управління юстиції провести опис цього автомобіля та передати його представнику ТОВ «Порше Мобіліті».

10 квітня 2015 року стягнуто з боржника на користь держави в особі Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві виконавчий збір у сумі 92 604,37 грн. 10 квітня 2015 року стягнуто на користь держави в особі Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києвівитрати на проведення виконавчих дій в сумі 100,00 грн 16 квітня 2015 року відкрито виконавче провадження з виконання постанови від 10 квітня 2015 року про стягнення виконавчого збору. 19 травня 2015 року накладено арешт на все майно боржника.

На підставі постанови вказаного державного виконавця 07 квітня 2015 року позивача було зупинено на 346 км автодороги Стрий - Кіровоград - Знам'янка, висаджено з автомобіля, забрано автомобіль, внаслідок чого він не з'явився на розгляд його апеляційної скарги Вінницьким апеляційним адміністративним судом, розгляд якої було призначено у цей же день, внаслідок чого у задоволенні скарги було відмовлено та він вимушений подати касаційну скаргу, яку було задоволено.

У вилученому автомобілі знаходились належні позивачу 60 л дизельного пального вартістю 1 260,00 грн, аптечка вартістю 300 грн, килим багажника автомобіля вартістю 350,00 грн, ключі від гаража вартістю 600 грн, зарядний пристрій для телефону вартістю 465,00 грн, коробка для CD-дисків з 10 дисками вартістю 250,00 грн, які до цього часу не повернуто.

Постановами Хмельницького окружного адміністративного суду вказані постанови державного виконавця визнано протиправними та скасовано, а також постановою начальника Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 10 квітня 2015 року скасовано як незаконну постанову державного виконавця Сергієнко М. Ф. від 14 лютого 2015 року про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05 червня 2015 року виконавчий напис нотаріуса, примусове виконання якого здійснював відповідач, визнано таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 3 225,00 грн майнової та 50 000,00 грн моральної шкоди.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2016 року в позові відмовлено.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачу внаслідок винесення державним виконавцем вище вказаних протиправних постанов завдано моральну шкоду, яка виразилась в душевних стражданнях з приводу протиправної поведінки щодо нього, необхідності вжиття додаткових заходів до організації свого життя, у тому числі для звернення до правоохоронних органів з метою поновлення порушених прав. Розмір моральної шкоди з урахуванням суб'єкта її завдання, глибини і тривалості душевних страждань, а також вимог розумності та справедливості суд визначив у розмірі 10 000,00 грн.

У судовому засіданні судом роз'яснено позивачу його право на заміну відповідача, однак він пояснив, що не бажає таким правом скористатись, оскільки вважає належним відповідачем саме Деснянський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Суд дійшов висновку, що позов у справі пред'явлено до неналежного відповідача, належним відповідачем є держава Україна.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 29 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2016 року залишено без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що залучення до участі в справі іншого відповідача може бути здійснене судом з власної ініціативи. Однак, у порушення наведеного, судом першої інстанції не було залучено до участі у справі іншого відповідача - відповідний орган Державної казначейської служби України. Суд апеляційної інстанції на стадії апеляційного розгляду позбавлений можливості залучити до участі у справі нового відповідача, оскільки згідно з статтею 33 ЦПК України 2004 року заміна неналежного відповідача або залучення іншої особи як співвідповідача передбачає розгляд справи спочатку на стадії розгляду справи судом першої інстанції, тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості виправити допущене судом першої інстанції порушення норм процессуального права.

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанцій, у якій просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

22 листопада 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за цією касаційною скаргою.

06 березня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ призначено справу до розгляду.

26 січня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не дотримався вимог закону та не залучив до участі у справі другого співвідповідача, що також встановлено судом апеляційної інстанції, однак апеляційний суд не усунув вказані порушення суду першої інстанції.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено факт завдання позивачу моральної шкоди, що підтверджує незаконну відмову в позові.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що в провадженні Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого напису №161 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хижняка А. М. від 09 лютого 2015 року про зобов'язання повернути на користь TOB «Порше Лізинг Україна» автомобіля марки «Volkswagen Tuareg», д/н НОМЕР_1.

У зв'язку із здійсненням виконавчих дій за вказаним виконавчим провадженням державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сергієнко М. Ф. було винесено низку постанов, а саме:

- 14 лютого 2014 року - відкрито виконавче провадження на виконання вказаного виконавчого напису. Вказана постанова скасована постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 березня 2016 року;

- 14 лютого 2016 року - накладено арешт на автомобіль «Volkswagen Tuareg», д/н НОМЕР_1, в межах суми звернення стягнення 82 008,71 грн, заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_3, у межах суми боргу. Постановою начальника Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. КиєвіНіколаєва С. В. від 10 квітня 2015 року вказана постанова скасована;

- 23 лютого 2015 року - оголошено розшук майна, належного ОСОБА_3, зокрема, автомобіля «Volkswagen Tuareg», д/н НОМЕР_1;

- 07 квітня 2015 року доручено відділу державної виконавчої службиЛітинського районного управління юстиції провести опис автомобіля «Volkswagen Tuareg», д/н НОМЕР_1, та передати його представнику TOB «Порше Мобіліті» за довіреністю;

- 10 квітня 2015 року - стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави в особі Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києвівиконавчий збір в сумі 92 604,37 грн;

- 10 квітня 2015 року - стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави в особі Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києвівитрати на проведення виконавчих дій в сумі 100 грн;

- 16 квітня 2015 року - відкрито виконавче провадження з виконання постанови від 10 квітня 2015 року про стягнення виконавчого збору в сумі 92 604,37 грн;

- 19 травня 2015 року - накладено арешт на все майно ОСОБА_3 в межах суми звернення стягнення 92 604,37 грн, заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_3, в межах суми боргу.

Зазначені вище постанови скасовані постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 липня 2015 року.

07 квітня 2015 року о 13:25 год. на 346 км автодороги Стрий - Знам'янка інспектором державної патрульної служби управління Державної автомобільної інспекції м. Вінниці було затримано та вилучено автомобіль «Volkswagen Tuareg», д/н НОМЕР_1, яким керував позивач. Згідно з актом № 490 огляду тимчасово затриманого транспортного засобу, що передається на тимчасове зберігання, від 07 квітня 2015 року, зазначено, що огляд і затримання виконано відповідно до статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на Деснянський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

У вказаному вище акті також зазначено про наявність в автомобілі пального - 60 л та про відсутність в автомобілі цінних речей, грошей, документів.

Згідно із повідомленням від 20 березня 2015 року за вих. № 822/620/15 на 07 квітня 2015 року на 14:50 год у Вінницькому апеляційному адміністративному суді призначено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Апеляційного суду Хмельницької області про стягнення заборгованості та зобов'язання вчинити дії. За результатами апеляційного перегляду ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 жовтня 2015 року, касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2015 року скасовано. Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05 червня 2015 року виконавчий напис № 161 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хижняка А. М., виданий 09 лютого 2015 року, про зобов'язання ОСОБА_3 повернути ТОВ «Порше Лізинг Україна» автомобіль визнано таким, що не підлягає виконанню. Зазначена обставина встановлена рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05 червня 2015 року, ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 28 вересня 2015 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що позивачу внаслідок винесення державним виконавцем вище вказаних протиправних постанов завдано моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях з приводу протиправної поведінки щодо нього, необхідності вжиття додаткових заходів до організації свого життя, зокрема, для звернення до правоохоронних органів з метою поновлення порушених прав. Розмір моральної шкоди з урахуванням суб'єкта її завдання, глибини і тривалості душевних страждань, суди визначили в розмірі 10 000,00 грн.

Апеляційний суд на підставі статті 33 ЦПК України 2004 року та положень пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» дійшов висновку, що норма щодо наявності клопотання позивача стосується лише заміни відповідача, натомість залучення до участі у справі іншого відповідача здійснюється судом з власної ініціативи.

Верховний Суд, перевіряючи доводи касаційної скарги з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції виходить з такого.

Згідно із статтею 33 ЦПК України 2004 року суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в судовому засіданні суд першої інстанції роз'яснив позивачу його право на заміну відповідача, однак він пояснив, що не бажає таким правом скористатись, оскільки вважає належним відповідачем саме Деснянський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Водночас позивач не заперечував щодо залучення до справи як другого відповідача відповідний орган Державної казначейської служби України.

Відповідно до статей 33, 36, 119 ЦПК України 2004 року на позивача покладено обов'язок визначити відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред'явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов'язується вирішити справу за таким позовом, що пред'явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому. Винятки становлять справи, вирішення яких є неможливим без участі усіх співвідповідачів у зв'язку із характером спірних правовідносин.

Отже, позивач повинен зазначити належних відповідачів згідно з його позовними вимогами, а у порядку статті 33 ЦПК України 2004 року суд першої інстанції мав вирішити питання про залучення до участі у справі співвідповідача за клопотанням позивача, а не з власної ініціативи.

Верховний Суд дійшов висновку, що посилання апеляційного суду про залучення співвідповідача з ініціативи суду не відповідає положенням статті 33 ЦПК України 2004 року, із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2453-VI від 07 липня 2010 року, а тому відповідний висновок апеляційного суду є необґрунтованим, оскільки апеляційний суд не взяв до уваги, що суд залучає співвідповідача до участі у справі лише за клопотанням позивача.

Верховний Суд зауважує, якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції не ставив на обговорення сторін питання щодо належності відповідача у справі, є необґрунтованими з огляду на роз'яснення судом позивачу про належного відповідача. Не заперечення проти залучення співвідповідача до участі у справі без заявлення відповідного клопотання позивачем не є підставою для вирішення судом питання про належного відповідача відповідно до вимог цивільного процесуального закону.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції про відмову в позові у зв'язку з пред'явленням позову у вказаній справі до неналежного відповідача.

Верховний Суд виходить з того, що помилковий висновок суду апеляційної інстанції про порушення судом першої інстанції норм цивільного процесуального права не дає підстав для скасування судових рішень, оскільки відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або 3) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Верховним Судом такі обставини не встановлено.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційних скарг без задоволення, а судових рішень - без змін.

Верховний Суд зауважує, що ОСОБА_3 не позбавлений права звернутися до суду за захистом порушеного права в порядку, встановленому ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 29 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

О.В. Ступак

Г. І. Усик