Номер провадження 2/225/911/2018
Єдиний унікальний номер судової справи 225/3375/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

"21" листопада 2018 р. м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Скиба М.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Панаслюк Є.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи Портної І.В.,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області у режимі відеоконференції з ДУ "Бахмутська установа виконання покарань (№6)" цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування позову зазначила наступне.

Відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Він проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами у навчанні, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, у зв'язку з чим позивач просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4

Позивач у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м.Торецька Донецької області позов підтримав, вважав за доцільне позбавити відповідача батьківських прав.

Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з'ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об'єктивно оцінивши докази, вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У ч.1 ст.164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них.

Відповідно до пункту 2 ст.164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини.

Так у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалася на ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, а також ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 12 цього Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані поважати дитину, виховувати її, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Суд зазначає, що ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечення медичним доглядом, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних цінностей та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1. Відповідно до рішення Дзержинського міського суду Донецької від 14.05.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Згідно Довідки № б/н від 05.02.2018 року ОСОБА_4 зареєтрована та проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_3.

Судом встановлено, що всі питання щодо виховання та утримання дитини вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. ОСОБА_2 ухиляється від виконання юридичного обов'язку по вихованню доньки, ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; взагалі не спілкується з дитиною; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

Частина 5 ст.19 СК України покладає на орган опіки та піклування подати суду письмовий висновок щодо розв'язання спору.

З висновку №296-02/15 від 19.06.2018 року ВЦА м.Торецька Донецької області слідує, що ОСОБА_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2, має малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проте дитина з батьком не проживає; 05.06.2018 року ОСОБА_2 написав пояснення на засідання комісії з питань прав дітей, щодо виконання ним батьківських обов'язків відносно малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини; за інформацією Торецького міського відділу державної виконавчої служби, загальна заборгованість за сплату аліментів станом на 31.01.2018 складає 52676,25 грн.

ВЦА м.Торецька Донецької області вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення батька від виховання дитини, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків.

Таким чином, проаналізувавши всі обставини справи, суд доходить висновку, що відповідач не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі.

У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав відповідача вплине на інтереси дитини, яка не отримує від свого батька необхідної уваги та догляду.

Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно з ст.169 СК України, відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, дослідивши матеріали справи, та заслухавши пояснення сторін переконався в тому, що визнанян позову відповідачем є добровільним. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин суд вважає можливим задовльнити позов - позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та прийняти відповідне рішення в підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704, 80 грн., який був сплачений нею при подачі позову.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно малолітної дитини (доньки) - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_2), на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Роз'яснити ОСОБА_2 право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.11.2018 року.

Суддя