АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року

м. Харків

Справа №639/2535/17

Провадження №22ц/790/484/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Коваленко І.П.,

суддів Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря Дмитренко А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2017 року (суддя - Труханович В. В.) по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з вересня 2011 року вона проживала з ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3.

У вересні 2013 року їх сімейні стосунки були припинені, та сторони перестали вести спільне господарство. З цього часу дитина проживає з матір'ю.

З урахуванням уточнених позовних вимог просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь половину понесених протягом березня-травня 2017 року додаткових витрат на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 4841,10 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на її користь щомісячно на додаткові витрати на утримання малолітнього сина у сумі 1900 грн. до початку навчання дитини у школі, а саме до 31.08.2018 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 березня 2017 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.02.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Але у зв'язку з необхідністю інших додаткових витрат, цих коштів не вистачає на належне утримання та розвиток дитини.

Дитина, ОСОБА_3, є малолітньою, часто хворіє, має певні хвороби, а саме - мінімальна мозкова дисфункція, синдром гіперактивності, синдром гіперзбудливості, антено-неврологічний синдром, у зв'язку з чим потребує певних ліків, нагляду лікарів, обстеження та лікування, особливої уваги до психологічного, неврологічного стану дитини.

Саме ці обставини обумовлюють необхідність відвідування дитиною Центру навчання та розвитку Smartik, оскільки в звичайних садочках велика кількість дітей, та йому не буде надана необхідна увага та підхід.

Також дитина потребує відвідування лікаря-логопеда, якого вона відвідує в Центрі навчання та розвитку Smartik.

В разі захворювання дитина проходить обстеження та лікування в Амбулаторії «Педіатр Плюс».

Раніше ці всі затрати ніс відповідач, однак на даний час він кошти на додаткові витрати для дитини не надає.

Всього за березень, квітень, травень 2017 року на додаткові витрати для дитини, нею було витрачено 9 782,20 грн., а саме: оплата дитячого садочка за березень 2017 року 3400 грн., за квітень 2017 року - 3100 грн., за травень 2017 року - 2400 грн., а всього 8900 грн.; оплата медичних послуг - 710 грн.; придбання ліків - 172, 20 грн.

Постійні додаткові витрати на дитину складають 3800 грн. без врахування ліків, медичних послуг, а саме: щомісячний абонемент в Центрі навчання та розвитку Smartik у сумі 3400 грн., відвідування лікаря-логопеда, вартість одного прийому складає 100 грн. (необхідне відвідування 4 разів на місяць, що складає 400 грн.).

Позивач зазначає, що самостійно нести дані витрати їй важко, а позбавляти дитину всього необхідного для її фізичного, розумного, духовного, морального і соціального розвитку в край невірно.

Отже, фактично позивачем були понесені додаткові витрати на дитину у березні-травні 2017 року на суму 9782,20 грн., щомісячні передбачувані додаткові витрати складають 3800 грн., половину з яких вона і просить стягнути з відповідача.

Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

11.09.2017 року позивач ОСОБА_1 уточнила свої вимоги та подала заяву про збільшення позовних вимог. Згідно даної заяви просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь половину понесених протягом березня-вересня 2017 року додаткових витрат на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі 10873,66 грн., стягувати щомісячно додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 2250 грн. до початку навчання дитини у школі, а саме до 31.08.2018 року та стягнути судові витрати.

В обґрунтування заяви про збільшення позовних вимог позивач посилається на те, що всього за березень-вересень 2017 року на додаткові витрати для дитини нею було сплачено 21847,31 грн., а саме на оплату відвідування дитиною Центру розвитку та навчання Smartik - 19370 грн., на оплату медичних послуг та придбання ліків - 1877,31 грн., на відвідування лікаря- логопеда - 600 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у рішенні вище.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5, позовні вимоги ОСОБА_1 визнали частково, не заперечували проти стягнення з відповідача на її користь витрат на медичні послуги в сумі 635 грн.; на придбання ліків в сумі 303,66 грн., на оплату послуг логопеда в сумі 300.00 грн.

В обґрунтування заперечень посилаються на те, що, на думку відповідача, позивач не має матеріальної можливості нести щомісячні додаткові витрати на утримання дитини в тому розмірі який вона вказала в позові. Ні позивачка, ні відповідач на теперішній час не мають фінансової можливості оплатити відвідування дитиною приватного дитячого садка, вартість якого складала 5000 грн. на місяць.

Відповідач зазначав, що він не давав згоди на оплату матір'ю дитини цих коштів у період березня по вересень 2017 року, та повідомляв позивачку про неможливість оплати цих коштів його боку.

ОСОБА_2 зазначав, що він працює на посаді старшого наукового співробітника Державній установі «Інститут неврології, психіатрії та наркології НАМИ України», на 0,25 ставки асистентом за сумісництвом у Національному фармацевтичному університеті, за сумісництвом медичному центрі «Нейрон». Розмір його середнього щомісячного заробітку складає 4200 грн. Згідно рішення суду з нього на утримання дитини стягуються аліменти у розмірі 1/4 частин доходів щомісячно. Тому виплачувати позивачці додаткові витрати на дитину в розмірі, вказаному в позові, відповідач не має фінансової можливості. Такої матеріальної можливості не має і сама позивачка, оскільки не має доходу.

Щодо стягнення додаткових витрат наперед, відповідач вважав, що позивач зобов'язана довести в суді те, що такі витрати є вкрай необхідними для дитини. Також відповідач не погоджується зі ствердженнями позивача щодо діагнозів, якими нібито страждає дитина.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 11 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину понесених нею додаткових витрат на дитину у сумі 1238.66 грн..

У задоволені іншої частини позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 640,00 грн. .

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 11.10.2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин справи та ухвалене з порушенням судом норм матеріального та процесуального права

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Відповідно до даної норми обов'язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред'являвся. У такому випадку такий батько зобов'язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2. ( а.с. 8 т.1).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 березня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.02.2017 року до досягнення дитиною повноліття. ( а.с. 24-27).

Як встановлено судом відповідач ОСОБА_2 офіційно працює у Державній установі «Інститут неврології, психіатрії та наркології НАМН України» на посаді старшого наукового співробітника, у Національному фармацевтичному університеті на 0,25 ставки асистентом за сумісництвом, у медичному центрі «Нейрон» за сумісництвом на посаді лікаря психіатра. Згідно довідок відповідач за перший квартал 2017 року має дохід в загальній сумі 11 196,75 грн. (7137,75 грн.+3849 грн.+210 грн.). ( а.с. 50-51, 52-53, 54).

За другий та третій кварта відповідач отримав дохід у загальній сумі 33 723,77 грн. (31115,73 грн. + 1894,54 грн. +713,50 грн.), що підтверджується відповідними довідками підприємств, наданих відповідачем в судовому засіданні.

Крім того, відповідач зареєстрований як ФОП (а.с.134-136 т.1). В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що ніякої діяльності він, як ФОП, не здійснює, а тільки здає до податкової інспекції звіти.

Мати дитини ОСОБА_1 працює в ВБО «Український фонд «Благополуччя дітей» та має дохід за перший квартал 2017 року у сумі 1660 грн. ( а.с. 67)

З матеріалів справи вбачається, що малолітній ОСОБА_3 має певні вади здоров'я (а.с.71-76), відвідує Центр навчання та розвитку Smartik, заняття у лікаря-логопеда, проходив обстеження в Амбулаторії «Педіатр Плюс», в Харківській міській дитячій лікарні №5, проходив курс лікування. ( а.с. 9-15, 114-132).

На підтвердження витрат на оплату вищезазначених затрат позивачкою надано: копії абонементу Центру навчання та розвитку Smartik за березень 2017 року на суму 3400 грн., за квітень 2017 року на суму 3100 грн., за червень 2017 року на суму 2 580 грн., за липень 2017 року на суму 1 760 грн., за серпень 2017 року на суму 1 630 грн., за вересень 2017 року на суму 4 500 грн.; копії квитанцій за березень 2017 року, травень 2017 року, липень 2017 року за медичні консультації на загальну суму 1240 грн.; копії чеків на придбання ліків на загальну суму 610,50 грн.; копії чеків на оплату послуг логопеда за квітень-травень2017 року на суму 600 грн. ( а.с. 9, 14, 15, 124-132, 133).

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунованого висновку стосовно того, що відповідач зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Однак, висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позову стосовно того, що ці витрати підлягають задоволенню частково, а саме в сумі 1238,66 грн. (за медичні консультації 635грн., на придбання ліків 303,66 грн., оплата лікаря-логопеда 300 грн.), колегія суддів вважає помилковими.

Відмовляючи у задоволені позову у повному обсязі суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в якості доказів надані копії абонементу Центру навчання та розвитку Smartik за березень 2017 року на суму 3400 грн., за квітень 2017 року на суму 3100 грн., за червень 2017 року на суму 2 580 грн., за липень 2017 року на суму 1 760 грн., за серпень 2017 року на суму 1 630 грн., за вересень 2017 року на суму 4 500 грн. які не можуть вважатися належними та допустимими доказами, які підтверджують фактичну оплату даних сум позивачкою за перебування дитини у вищезазначеному Центрі.

Чеки або квитанції, які підтверджують факт оплати послуг Центру навчання і розвитку Smartik, позивачем суду не надано.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Так, із листа Центру навчання та розвитку Smartik від 27.10.2017 року вбачається, що відповідно до п.4.2 Положення про ведення касових операції у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, приватні підприємці касову книгу не ведуть. Окрім того, листом Нацбанку від 30.10.2006 року № 25-113/2453 визначено, що обов'язок оформлення готівкових операцій прибутковими та видатковими касовими ордерами встановлено тільки для юридичних осіб. Крім того, листом НБУ роз'яснено, що форма касових ордерів, а також порядок їх заповнення відповідно до п.3 Положення № 637 передбачають оформлення цих документів лише підприємствами, установами та організаціями, а саме: бухгалтерією підприємств, у яких передбачено такі обов'язкові реквізити, як підпис головного бухгалтера та керівника підприємства. Отже, законодавством України для приватних підприємців не передбачено оформлення прибуткових та видаткових касових ордерів. Протягом усього часу відвідування ОСОБА_3 надавались комплексні послуги, які оплачувались щомісячно (абонементна система), крім того, ОСОБА_3 займався з логопедом, що оплачувалось додатково щоразово. Підтвердженням оплати наданих послуг є абонемент, який складається у двох примірниках та підписується обома сторонами та є розрахунковим документом, який видається на виконання п.8 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов'язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). На даний час між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_6 укладений письмовий договір, який містить перелік послуг, які надаються, їх вартість та порядок оплати. На підтвердження надання послуг/оплати сторонами у двох примірниках підписується абонемент, який є розрахунковим документом. (а.с.227 т.1).

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач підтвердив, що він також оплачував при відвідування сином дитсадку послуги Центру навчання і розвитку Smartik за таким абонементом.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню ? частина додаткових витрат в сумі 10873 грн. 66 коп., які складаються: оплата відвідування дитиною Центру навчання і розвитку Smartik за березень 2017 року на суму 3400 грн., за квітень 2017 року на суму 3100 грн., за червень 2017 року на суму 2 580 грн., за липень 2017 року на суму 1 760 грн., за серпень 2017 року на суму 1 630 грн., за вересень 2017 року на суму 4 500 грн., оплата медичних послуг - 1270 грн., відвідування лікаря-логопеда 27.04.2017 року 200 грн., 22.05.2017 року 200 грн., 29.05.2017 року 200 грн. = 21847,31 грн. : 2 = 10923 грн. 66 коп. Враховуючи, що відповідач сплатив в квітні 2017 року 100 грн. за відвідування дитиною логопеда, то половина суми становить 10873,66 грн.

З огляду на вищенаведене сума стягнення додаткових витрат на дитину, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає збільшенню з 1238 грн. 66 коп. до 10873 грн. 66 коп.

Рішення суду в частині відмови у задоволені позову про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини в майбутньому підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_6 укладено договір про надання послуг №1/2017 від 01.09.2017 року, відповідно до якого виконавець надає послуги з догляду за дитиною замовника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Центру розвитку та навчання Smartik. Строк дії договору до 31 серпня 2018 року.( а.с. 114-121).

Згідно додатку до цього договору вартість складає 4500 грн. Отже, ? частина цих витрат складає 2250 грн.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивачка підтвердила, що вартість складається тільки із відвідування дитячого садочка та харчування. Будь-які додаткові послуги в суму договору не включені. Цей договір укладений до 01.09.2018 року, тобто, до часу коли дитина піде до школи.

Доводи відповідача стосовно того, що дитина може відвідувати інший дитячий садок, колегією не приймаються, оскільки він не заперечував, що дитина має вади здоров'я .

Позивачка пояснила, що вона намагалась перевести дитину до іншого дитячого садочку, однак, дитина не змогла його відвідувати в силу свого стану здоров'я, у нього почалось погіршення стану здоров'я.

Згідно довідки Центру розвитку та навчання Smartik від 27.10.2017 року, ОСОБА_3 відвідує Центр розвитку та навчання Smartik з 18 жовтня 2016 року. Зі слів вихователів досяг певних здобутків. (а.с.228 т.1).

Також не приймаються колегією суддів доводи відповідача стосовно того, що його матеріальне становище не дає йому можливості оплачувати додаткові витрати на дитину.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач працює отримує певний дохід, раніше він оплачував відвідування дитиною вищевказаного дитячого садочка. Згідно копій заяв відповідача від 14 та 18 вересня 2017 року він просив згоди позивачки на відвідування сином разом із його сім'єю курорту за кордоном (Турція) (а.с.151 т.1), а також на відвідування підготовчих курсів в ліцеї «Професіонал». (а.с.150). Також пропонував відпочинок в Буковелі (а.с.78-83).

Отже, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2250,00 гривень до початку навчання дитини у школі, до 31.08.2018 року.

На підставі наведеного та керуючись 374,376,381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2017 року - змінити.

Збільшити розмір стягнення додаткових витрат на дитину, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 1238 грн. 66 коп. до 10873 грн. 66 коп.

В частині відмови у позові рішення суду скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2250,00 гривень до початку навчання дитини у школі, до 31.08.2018 року. В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 березня 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко