Провадження № 4-с/761/143/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на рішення та бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Мороз Лесі Євгеніївни, заінтересована особа: ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на рішення та бездіяльність державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Мороз Л.Є., в якій просить:

- визнати неправомірним та скасувати повідомлення державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Мороз Л.Є. від 12.12.2017 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 761/35326/15-ц, виданого 30.09.2016 року Шевченківським районним судом м.Києва;

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Мороз Л.Є. щодо несвоєчасного направлення стягувачу повідомлення від 12.12.2017 року про повернення без прийняття до виконання виконавчого листа № 761/35326/15-ц, виданого 30.09.2016 року Шевченківським районним судом м.Києва;

- зобов'язати державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Мороз Л.Є. відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 761/35326/15-ц, виданого 30.09.2016 року Шевченківським районним судом м.Києва.

Свою скаргу заявниця обґрунтовує тим, що 12.12.2017 року державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Мороз Л.Є. було винесено повідомлення про повернення їй без прийняття до виконання виконавчого листа № 761/35326/15-ц, виданого 30.09.2016 року Шевченківським районним судом м.Києва, на підставі п.8 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску. Разом з тим, посилаючись на неправомірність повідомлення та бездіяльності державного виконавця щодо його направлення, заявниця вважає, що вказаним рішенням та бездіяльністю державного виконавця порушені її права, у зв'язку з чим звернулась до суду з даною скаргою.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності заявниці, державного виконавця та заінтересованої особи.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 28.07.2016 року Шевченківським районним судом м.Києва ухвалено рішення у цивільній справі № 761/35326/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яким даний позов задоволено, а саме стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) в зв'язку з несплатою аліментів у розмірі 2430,00 грн.

З метою примусового виконання виконавчого листа, виданого 30.09.2016 року Шевченківським районним судом м.Києва за вказаними судовим рішенням, ОСОБА_4 пред'явила його до виконання у Шевченківський РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

12.12.2017 року державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Мороз Л.Є. винесено повідомлення, яким повернуто стягувачу без прийняття до виконання виконавчий лист № 761/35326/15-ц, виданий 30.09.2016 року Шевченківським районним судом м.Києва, на підставі п.8 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.8 ч.4 ст. 4Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Звертаючись до суду з даною скаргою, заявниця, як на підставу для її задоволення посилається на неправомірність вказаного повідомлення державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Мороз Л.Є., оскільки на її думку вона звільнена від сплати авансового внеску у зв'язку з тим, що є стягувачем за рішенням про стягнення аліментів. При цьому заявниця також зазначає, що нею сплачено авансований внесок, на підтвердження чого до заяви про відкриття виконавчого провадження було додано відповідну квитанцію.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника-фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника-юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про:

стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин;

обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг;

відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи;

стягнення аліментів;

відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

У разі виконання рішення Європейського суду з прав людини авансовий внесок не сплачується.

Так, зі змісту виконавчого листа № 761/35326/15-ц, вбачається, що рішенням, за яким його видано, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) в зв'язку з несплатою аліментів у розмірі 2430,00 грн., тобто фактично стягуються не аліменти, а неустойка (пеня) за прострочення їх сплати, у зв'язку з чим підстави для звільнення стягувача від сплати авансованого внеску у розумінні ч.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.

При цьому, відповідно до копії заяви про відкриття виконавчого провадження від 08.12.2017 року, яка у цей же день була отримана Шевченківським РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві, серед додатків зазначених у ній не вказано документа, який би підтверджував сплату стягувачем авансованого внеску.

Таким чином, стягувачкою не надано суду жодного належного і допустимого доказу на підтвердження обставин подання до Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві документа (квитанції) про сплату авансованого внеску разом із заявою про відкриття виконавчого провадження від 08.12.2017 року.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що під час винесення оскаржуваного повідомлення державний виконавець Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Мороз Л.Є. діяла у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень, тому суд вважає, що з боку державного виконавця права чи свободи заявниці вказаним повідомленням порушені не були, у зв'язку з чим відмовляє в задоволенні скарги у частині вимог щодо визнання неправомірним і скасування повідомлення та зобов'язання державного виконавця відкрити виконавче провадження.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що заявницею до скарги під час її подання та судового розгляду на підтвердження обставин, на які остання у ній посилається як на підставу своїх вимог про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця щодо несвоєчасного направлення їй повідомлення, не додано жодного документа з матеріалів виконавчого провадження, в межах якого державним виконавцем допущено бездіяльність, якою начебто були порушені права заявниці.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, оскільки заявницею не доведено та не підтверджено належними і допустимими доказами факту бездіяльності державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Мороз Л.Є. щодо несвоєчасного направлення повідомлення від 12.12.2017 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 761/35326/15-ц, виданого 30.09.2016 року Шевченківським районним судом м.Києва, тому судом не встановлено порушень прав чи свобод заявниці з боку державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Мороз Л.Є., у зв'язку з чим також відмовляє в задоволенні скарги і в даній частині.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні скарги на рішення та бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Мороз Лесі Євгеніївни, заінтересована особа: ОСОБА_4.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: