Єдиний унікальний номер 243/8285/15-ц Номер провадження 22-ц/775/505/2018
Єдиний унікальний номер 243/8285/15-ц
Номер провадження 22-ц/775/505/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мірути О.А.

суддів Жданової В.С. , Хейло Я.В.

за участю секретаря Ситніка Д.С.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2015 року (суддя Руденко Л.М.) у цивільній справі №243/8285/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_2» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

25.08.2015 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулось Публічне акціонерне товариство «Український ОСОБА_2» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 159394,71 грн., обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № КАСТФ/1007605.1 від 19.12.2012 року, ПАТ «Український ОСОБА_2» надав відповідачу ОСОБА_1 у тимчасове користування грошові кошти у сумі 148410 грн. строком до 18 грудня 2019 року зі сплатою 14,99 % річних та зі сплатою щомісячної комісії 0,39 % річних. З метою підтвердження факту отримання відповідачем наданого кредиту розміру сплачених відповідачем платежів, позивач надав суду виписку з особового рахунку відповідача № 0501.

Відповідач ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку, та станом на 31.07.2015 року має заборгованість за кредитним договором № КАСТФ/1007605.1 від 19.12.2012 року в розмірі 159394,71 грн., яка складається із: суми заборгованості по кредиту 129109,43 грн., в т.ч. прострочена заборгованість 15662,12 грн.; суми заборгованості за процентами 22184,73 грн., в т.ч. прострочена заборгованість 21889,28 грн.; суми заборгованості за комісіями 8100,55 грн., в тому числі прострочена заборгованість 7521,75 грн.

Заочним рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2015 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_2» задоволено.Стягнуто з ОСОБА_1, на користь ПАТ «Український ОСОБА_2» заборгованість за кредитним договором № КАСТФ/1007605.1 від 19.12.2012 року в розмірі 159394,71 грн.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2015 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та зазначає, що суд не повідомив його про час, дату і місце слухання справи, хоча і посилається в рішенні на належне повідомлення відповідача. Повістку про розгляд справи відповідач не міг отримати, оскільки мешкає на території непідконтрольній Україні, а саме у місті Горлівці. З тих самих підстав він не мав можливості дізнатись про дату слухання справи з газети «Урядовий курєр», на оголошення якої посилається суд першої інстанції. Крім того, апелянт вказує, що докази викладені в рішенні ґрунтуються на припущеннях, зазначений позивачем кредитний договір він з банком не укладав, коштів від банку не отримував. Виписка з особового рахунку є сфабрикованою і не може бути доказом у справі, оскільки належним доказом може бути лише оригінал кредитного договору.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі з ціною позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Український ОСОБА_2» до ОСОБА_1, суд першої інстанції посилався на ст. ст. 1048, 1049, 1050 ЦК України та врахував положення ст. ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, згідно яких забов'язання повинно виконуватись належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від виконання забов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового забов'язання.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В підтвердження доводів укладання кредитного договору між сторонами по справі позивач надав суду наступні докази: виписку по особовому рахунку ОСОБА_1, роздруківку з автоматизованої банківської системи, довідку про заборгованість за кредитним договором станом на 05 серпня 2015 року, витяг з кримінального провадження № 0000287.

В позові позивач зазначив, що позбавлений можливості надати суду примірник кредитного договору з додатковими угодами до нього, а також договори, укладені з відповідачем для забезпечення виконання кредитних зобов»язань у зв»язку з тим, що вказані документи фактично знаходяться в приміщенні головного офісу банку за юридичною адресою: м. Долнецьк вул. Артема 125, тобто в населеному пункті, де здійснюється антитерористична операція відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року за № 405/2014.

Судом встановлено, що з роздруківки з автоматизованої банківської системи (а.с.11) вбачається, що 19.12.2012 сторони уклали кредитний договір № КАСТФ/1007605.1, на підставі якого ПАТ «Український ОСОБА_2» надав відповідачу ОСОБА_1 у тимчасове користування грошові кошти у сумі 148410 грн. строком до 18 грудня 2019 року зі сплатою 14,99 % річних та зі сплатою щомісячної комісії 0,39 % річних. По 14.07.2014 року включно ОСОБА_1 здійснював погашення: заборгованості за кредитним договором № КАСТФ/1007605.1 від 19.12.2012 року; простроченої комісії за договором та прострочених процентів.

З витягу з кримінального провадження № 0000287 вбачається, що приміщення банку, розташовані в місті Донецьку, вул. Артема, 125 та по вул. 50-річчя СРСР, 144/5, 13 березня 2015 року невстановлені особи незаконно зайняли вказані приміщення, заволоділи коштами та документами банку (а.с.6).

Також з виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 № 0501 з 19.12.2012 року по 10.08.2015 року вбачається, що він оформлений на ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, який зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку, та, станом на 31.07.2015 року, ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № КАСТФ/1007605.1 від 19.12.2012 року в розмірі 159394,71 грн. Останній платіж в сумі 2115,00 гривень на погашення заборгованості за кредитним договором був здійснений 14.07.2014 року (а.с.7-10).

Згідно пункту 1.37 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» розрахунково-касове обслуговування-послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов»язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договорами.

Відповідно до п. 5.5. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 (далі-Положення), форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов»язкові реквізити: номер особового рахунку, дату здійснення останньої(попередньої) операції, дату здійснення поточної операції, код банку, у якому відкрито рахунок, код валюти, номер рахунку кореспондента, номер документа, суму операції (відповідно за дебетом або кредитом), суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку, суму вихідного залишку.

Згідно п.5.6 Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку виписці з рахунку, визнав її такою, що відповідає вищевикладеним вимогам та наданою відповідно до умов договору банківського рахунку, укладеного між сторонами по справі.

Також з матеріалів справи вбачається, що при укладанні вказаного кредитного договору зазначено персональні дані відповідача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серія ВС №501155, виданий Центрально-міським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області 28 грудня 2000 року (а.с.11). Ті ж самі дані відповідача вказано в довіреності, якою він вповноважує бути його представником ОСОБА_3 та ОСОБА_4, довіреність посвідчена приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Донецької області 23 червня 2017 року та зареєстрована в реєстрі за № 2480 (а.с.53).

З довідки про заборгованість за кредитним договором № КАСТФ/1007605.1 від 19.12.2012 року станом на 05 серпня 2015 року вона складає:

- сума заборгованості по кредиту 129109,43 грн., в т.ч. прострочена заборгованість 15662,12 грн.

- сума заборгованості за процентами 22184,73 грн., в т.ч. прострочена заборгованість 21889,28 грн.

- сума заборгованості за комісіями 8100,55 грн., в тому числі прострочена заборгованість 7521,75 грн. (а.с. 4).

Вимоги статей 60, 179, 213, 214 та 301 ЦПК України (у редакції від 18 березня 2004 року № 1618-IV) зобовязують суд з»ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( стаття 60 ЦПК України в редакції від 18 березня 2004 року № 1618-IV).

Ст. 57 ЦПК України (в редакції від 18 березня 2004 року № 1618-IV) визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Апеляційний суд вважає, що встановивши, що 19.12.2012 сторони уклали кредитний договір № КАСТФ/1007605.1, на підставі якого ПАТ «Український ОСОБА_2» надав відповідачу ОСОБА_1 у тимчасове користування грошові кошти у сумі 148410 грн. строком до 18 грудня 2019 року зі сплатою 14,99 % річних та зі сплатою щомісячної комісії 0,39 % річних, суд першої інстанції діяв у відповідності до статей 60, 179, 213, 214 та 301 ЦПК України.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги щодо неналежної оцінки доказів по справі та порушення норм процесуального права при встановленні обставин наявності договірних правовідносин між сторонами такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно ч.3 цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Український ОСОБА_2», він обґрунтовано виходив з того, що відповідно до укладеного кредитного договору № КАСТФ/1007605.1 від 19.12.2012 року, ПАТ «Український ОСОБА_2» надав відповідачу ОСОБА_1 у тимчасове користування грошові кошти у сумі 148410 грн. строком до 18 грудня 2019 року зі сплатою 14,99 % річних та зі сплатою щомісячної комісії 0,39 % річних. В підтвердження отримання відповідачем наданого кредиту розміру сплачених відповідачем платежів, є виписка з особового рахунку відповідача № 0501 (а.с. 7-10). Відповідач ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку, та, станом на 31.07.2015 року, ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № КАСТФ/1007605.1 від 19.12.2012 року в розмірі 159394,71 грн.

З особового рахунку за кредитним договором № КАСТФ/1007605.1 від 19.12.2012 року вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 не виконувались умови кредитного договору, у звязку з чим станом на 31.07.2015 року за кредитним договором № КАСТФ/1007605.1 від 19.12.2012 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 129109,43 грн., яка складається із: суми заборгованості по кредиту 129109,43 грн., в т.ч. прострочена заборгованість 15662,12 грн.; суми заборгованості за процентами 22184,73 грн., в т.ч. прострочена заборгованість 21889,28 грн.; суми заборгованості за комісіями 8100,55 грн., в тому числі прострочена заборгованість 7521,75 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення відповідача про час, дату та місце розгляду справи апеляційний суд не бере до уваги оскільки, ці доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами про належне повідомлення відповідача.

Згідно ч. 6 ст. 74 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент ухвалення оскаржуваного рішення) особи, які беруть участь у справі, а також свідки, експерти, спеціалісти і перекладачі можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Відповідно до зазначених вище вимог, суд першої інстанції належним чином повідомив відповідача про час, дату та місце судового засідання, що підтверджується відповідною довідкою про розміщення на сайті виклику сторін в судове засідання, розміщене на сайті Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (а.с. 24).

Крім того, про час, дату та місце розгляду справи було повідомлено в газеті «Урядовий курєр» (а.с. 25) та телефонограмою, яку прийняв особисто ОСОБА_1 (а.с. 31), що підтверджує належне повідомлення відповідача про розгляд справи судом першої інстанції.

З вищевикладених підстав апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставним та приходить до висновку, що заочне рішення суду першої інстанції ухвалено у відповідності з нормами матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга повинна бути залишена без задоволення а заочне рішення без змін.

Відповідно до п.1 ч.6 ст. 19 та п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2015 року залишити без задоволення.

Заочне рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: