РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18191/15-ц

пр. № 2/759/122/18

13 листопада 2018 року місто Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Миколаєць І.Ю. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: 08162, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (адреса: 03142, АДРЕСА_2), ОСОБА_3 (03179, АДРЕСА_3) про визначення порядку користування квартирою та вселення,

ВСТАНОВИВ:

23.11.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою та вселення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідачі не можуть самостійно домовитись про спільне користування квартирою АДРЕСА_8, та належить на праві спільної власності: ОСОБА_3 - 50/100 частини квартири, ОСОБА_2 - 25/100 частини квартири та ОСОБА_1 - 25/100 частини квартири.

Позивач стверджує, що ОСОБА_2 чинить перешкоди у користуванні квартирою, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав з вимогою встановити порядок користування квартирою а саме:

у користування позивачу виділити житлову кімнату площею 15 кв.м., що максимально відповідає його частці в праві власності на квартиру;

у користуванні відповідачів залишити житлову кімнату площею 20 кв.м. та балкон площею 2 кв.м., так как вихід на балкон здійснюється лише з кімнати площею 20 кв. м., що максимально відповідає їх часткам в праві власності на квартиру;

у загальному користуванні залишити кухню площею 12 кв.м., вбиральню площею 3 кв.м., ванну кімнату площею 4 кв.м., коридор площею 5 кв. м.

Також позивач просить суд зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні спірною квартирою та вселити в цю квартиру позивача.

Ухвалою суду від 24 березня 2016 року було зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили судового рішення в цивільній справі № 759/1994/15-ц.

Як вбачається із відкритого джерела, Єдиного державного реєстру судових рішень, у цивільній справі ун. № 759/19954/15-ц пр. № 2/759/1780/16 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1, Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу КМДУ, треття особа Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, 15 квітня 2016 року ухвалено рішення про часткове задоволення позову.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 12 липня 2016 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року скасовано, і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково але з інших підстав.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення апеляційного суду міста Києва від 12 липня 2016 року повернуто заявнику.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Святошинського районного суду міста Києва від 02 березня 2017 року №538 у справі призначено повторний автоматизований розподіл справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою та вселення, у зв'язку з закінченням терміну повноважень судді Макаренка В.В.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2017 р. справу прийнято в провадження судді Миколаєць І.Ю. (а.с.72).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 26.03.2017 продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 26.04.2015 року уклала шлюб з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у результаті чого набула прізвище "Криворота" (копія свідоцтва по шлюб серія НОМЕР_1 видане 28.04.2015р. Центральним відділом державної реєстрації шлюбу м. Києва).

Враховуючи зазначені обставини, суд, не змінюючи відповідача 1 у справі, вважає за доцільне уточнити в рішенні особу відповідача 1 та зазначити, що відповідачем 1 є ОСОБА_5.

Суд дослідив матеріали справи та встановив такі обставини.

Позивач, з посиланням на відповідні норми законодавства, обґрунтовує свої вимоги тим, що 1/4 спірної квартири належить йому, а тому вважає, що на цю квартиру поширюється правовий режим спільної часткової власності.

Як вбачається з Інформаційної довідки, виданої КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" від 25.03.2015 КВ-2015 №7375, за позивачем зареєстровано 25/100 частини квартири АДРЕСА_4 на підставі свідоцтва про право власності виданого Головним управлінням житлового забезпечення 11.04.2005р. (наказ №531-С/КІ від 29.03.2005р.), зареєстрованого КП "КМБТІ та РПВ на ОНМ" 15.04.2005 за реєстровим №44155 в реєстровій книзі 405-222.

Позивач, з огляду на частину третю ст. 358 ЦК України стверджує, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Проте, за результатами судового розгляду у цивільній справі ун. № 759/19954/15-ц, пр. № 2/759/1780/16 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1, Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу КМДУ, треття особа Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, встановлено, що право власності у позивача та відповідачів виникло на підставі інвестиційного договору №43-1105 від 03.03.2003 року укладеного між ОСОБА_3 та Державною госпрозрахунковою організацією "Житло-інвест" Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації.

ОСОБА_3 повністю виконано умови зазначеного інвестиційного договору та сплачено кошти в повному обсязі.

12.03.2005 року між Державною госпрозрахунковою організацією "Житло-інвест" Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, відповідачами та позивачем було укладено договір про внесення змін до вказаного інвестиційного договору, згідно з яким сторони домовились змінити склад інвесторів, а саме визначили новими інвесторами за договором інвестування : ОСОБА_3 - 50% збудованої площі; ОСОБА_2 - 25% збудованої площі; позивач - 25% збудованої площі.

11.04.2005 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі розпорядження від 29.03.2005р. №531-С/КІ було видане свідоцтво про право власності позивача, відповідачів на квартиру АДРЕСА_5 в частках, що відповідають часткам визначеним в додатковому договорі про внесення змін до інвестиційного договору від 12.03.2005 року.

Однак, постановою Апеляційного суду м. Києва від 12.07.2016р. у цивільній справі № 759/19954/15-ц за результатами перегляду рішення місцевого суду, яке скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково та визнано недійсними зміни до інвестиційного договору №43-1105 від 03.03.2003р., укладені 12.03.2005р. між Державною госпрозрахунковою організацією "Житло-інвест" та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9; визнано недійсним свідоцтво про правовласності від 11.04.2005р., видане Головнним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про право власності на квартиру АДРЕСА_8, в частині права власності ОСОБА_8 на 25/100 частини квартири на ОСОБА_1 на 25/100 частин квартири; визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_6, що складається з двох кімнат, жилою площею 32,70 кв.м., загальною площею 63,50 кв.м.

Відповідно до частини четвертої ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Таким чином, на підставі зазначених вище обставин та правових норм суд дійшов висновку, що у позивача право власності на 25/100 частину квартири АДРЕСА_7 не виникло, а тому правові підстави для звернення до суду за захистом свого права відсутні.

Відповідно до частини першої ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частинами першою, третьою ст. 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач обґрунтовує свої вимоги щодо встановлення порядку користування спірною квартирою, наявності у нього права власності, яке було порушено відповідачами.

Однак, під час судового розгляду встановлено, що права власності на спірну квартиру у позивача не виникло.

Інших підстав позову, обґрунтувань та аргументів позивачем не наведено.

Аргументи позивача про те, що він, внаслідок неправомірних дії ОСОБА_2, він позбавлений можливості бачитися зі спільними дітьми, які народились від шлюбу між позивачем та ОСОБА_2, не може бути підставою для визначення порядку користування квартирою та вселення, оскільки вирішення спорів, що виникають між подружжям охоплюються нормами правового регулювання сімейних відносин.

За зазначених підстав суд відмовляє у позові.

Керуючись ст.ст. 5, 6, ч. 13 ст. 7, 8-13, 18, 19, 77-79, 89, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Відмовити у позові ОСОБА_1 (адреса: 08162, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (адреса: 03142, АДРЕСА_2), ОСОБА_3 (03179, АДРЕСА_3) про визначення порядку користування квартирою та вселення.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Ю. Миколаєць