АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 року м. Чернівці

справа № 713/61/18-ц Провадження №22-ц/794/478/18

Апеляційний суд Чернівецької області у складі суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Кулянди М.І.,

суддів : Одинака О.О., Владичана А.І.,

за участю секретаря Чебуришкіної Н.Ю.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини та додаткових витрат на лікування, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_5, на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 березня 2018 року (головуючий у суді першої інстанції - суддя Пилип'юк І.В.),

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом. Посилалася на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є інвалідом дитинства. На даний час син є повнолітнім, проживає разом з позивачкою та потребує постійного догляду, оскільки визнаний недієздатним. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання та лікування повнолітньої хворої дитини не надає.

Посилаючись на вказані обставини та зазначаючи, що ОСОБА_3 може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього непрацездатного сина, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позову та додаткові витрати на лікування сина ОСОБА_5, в розмірі ј всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позову.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 СК України).

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов'язання на утримання повнолітньої дитини можуть бути призначені за наявності юридичних складових у сукупності певних умов, а саме: потреба у матеріальній допомозі повнолітніх непрацездатних дочки, сина, а також якщо батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Матеріали справи свідчать про те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 13 квітня 2013 року. За час проживання однією сім'єю у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є інвалідом з дитинства першої підгрупи «А».

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2017 року ОСОБА_5 визнано недієздатним, над ним встановлено опіку матері ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 не працює, здійснює догляд за недієздатним сином ОСОБА_5, проте доказів про розмір соціальної допомоги суду не надала, як і не надала суду доказів того, що здійснює догляд за батьками пенсіонерами ОСОБА_6, 1935 року народження та ОСОБА_7, 1938 року народження.

Відповідач ОСОБА_3, з 01 квітня 2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8.

Від спільного проживання мають двоє дітей: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, є працездатний, офіційно працює на посаді пекаря, у ФОП ОСОБА_11, розмір його доходу у грудні 2017 року, після відрахування податку з доходів фізичних осіб, становив 2 767 гривень 50 коп., а дружина відповідача ОСОБА_8 працює в обласній клінічній лікарні, розмір її доходу у грудні, після відрахування податку з доходів фізичних осіб, становив 3 101 гривню 65 коп. Сукупний дохід сім'ї відповідача становить 5 869 гривень 15 коп.

Враховуючи, що ОСОБА_3 не має матеріальної можливості утримувати свого непрацездатного сина ОСОБА_5, оскільки розмір його місячного доходу та сукупного доходу його сім'ї, яка складається з двох працездатних осіб та двох дітей віком від 6 до 18 років, є меншим за встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для вказаних соціальних груп населення, а пенсія сина по інвалідності, становить 2 876 гривень на місяць, що перевищує встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік » прожитковий мінімум особи, яка втратила працездатність. Зазначена обставина не дає підстав вважати, що ОСОБА_5 є таким, що потребує матеріальної допомоги в розумінні положень ст.198 СК України, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, відмовивши в задоволенні позову.

Доводи апелянта про те, що судом не враховано ту обставину, що ОСОБА_5 являється інвалідом першої підгрупи «А» і постійно потребує догляду, лікування та харчування, а також не надана правова оцінка акту обстеження житлово-побутових умов від 15 лютого 2018 року, який виданий Коритненською сільською радою Вижницького району Чернівецької області спростовуються наступним.

Як видно з матеріалів справи розмір пенсії ОСОБА_5, як інваліда І групи, становить 2 876 гривень на місяць.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2018 року складає 1373 гривні з 1 липня - 1435 гривень.

Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом, зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15.

Отже, ОСОБА_5 отримує пенсію по інвалідності в розмірі, що забезпечує його прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому його не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги.

Крім того, розмір місячного доходу відповідача складає 2 767 гривень 50 коп., а сукупного доходу сім'ї відповідача, яка складається з двох працездатних осіб та двох дітей віком від 6 до 18 років складає 5 869 гривень 15 коп., тобто є меншим за встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для вказаних соціальних груп населення, що свідчить проте, що він немає матеріальної можливості утримувати свого непрацездатного сина.

Отже, вказані доводи апелянта не спростовують висновки суду першої інстанції, яким правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Інші доводи апелянта не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.374, 375 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_5, залишити без задоволення.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 19 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови - 21 травня 2018 року.

Головуючий: (підпис) М.І. Кулянда

Судді : (підпис) О.О. Одинак

(підпис) А.І. Владичан

З оригіналом згідно: