Справа № 460/431/17 Головуючий у 1 інстанції: Карпин І.М.
Провадження № 22-ц/783/596/18 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.,

секретар Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 08 вересня 2017 року ухваленого судом у складі судді Карпин І.М., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі-ПАТ КБ) «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.12.2010 року в розмірі 10978 грн. 72 коп., з яких станом на 31.10.2016 року: 1904 грн. 18 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 6375 грн. 55 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 1700 грн. - заборгованість по пені/комісії; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 498 грн. 99 коп. - штраф (процентна складова), а також сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 1600 грн. В позовній заяві посилалось на те, що ОСОБА_2 не виконує зобов»язань за кредитним договором.

Оскаржуваним рішенням в позові відмовлено за спливом строку позовної давності.

Рішення суду оскаржило Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду є незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає помилковим висновок суду про пропуск позивачем строку позовної давності. Стверджує, що відповідач, подаючи суду заяву про застосування строку позовної давності не надав відомості про свої зобов'язання по сплаті щомісячних платежів та інформацію про строк дії картки. Зазначає, що згідно інформації з програмного комплексу щодо карти/рахунку відповідача ОСОБА_2, стан рахунку є відкритим та вказано строк дії карти 10/14, тобто строк дії картки до останнього дня жовтня місяця 2014 року. Посилається на правову позицію ВСУ, яка викладена в постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 та стверджує, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто з листопада 2014 року. Звертає увагу на те, що банком подано позовну заяву до суду у січні 2017 року, тобто в межах строку позовної давності. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Оскільки відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, за відсутності обставин, що унеможливлюють розгляд справи в порядку спрощеного провадження, та ціну позову, яка є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму, розгляд справи проводиться судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив зі спливу строку позовної давності відповідно до ст. ст. 253, 261 ЦК України, оскільки останній платіж відповідачем здійснений 12 грудня 2013 року, а з позовом банк звернувся у лютому 2017 року.

Колегія частково не погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність (ст.258 ЦК України).

Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом, яке міститься у ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України)

Встановлено, що 14.12.2010 року відповідач ОСОБА_2 отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 2100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У заяві про отримання кредитних коштів позичальник погоджується із тим, що ця заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку між позичальником та банком складає договір про надання банківських послуг.

Пунктом 1.1.7.12 Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується (лонгується) на такий самий строк.

Довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Кредитка універсальна: 55 днів пільгового періоду», з якою ознайомлений та погодився відповідач, передбачено що розмір щомісячних платежів (які включають в себе плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів визначено до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починаєтьсяз моменту порушення строку його погашення.

Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами до 25 числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Ця правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, в якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Питання належності та допустимості доказів закріплено у ст. ст. 77, 78 ЦПК України.

Встановлено, що останній платіж відповідачем здійснений 12 грудня 2013 року.

З цього часу погашення шляхом внесення коштів на картку клієнтом не здійснювалося.

Встановивши, що останній платіж відповідачем внесений у грудні 2013 року, а банк звернувся до суду з позовом у лютому 2017 року, тобто з пропущенням строку позовної давності, про застосування якого заявив відповідач, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

Так, судом взято до уваги заяву ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності всупереч тому, що останній до заяви не додав жодного доказу, що строк дії карти закінчився.

Разом з тим, в заяві про надання кредиту відсутня дата дії картки, тому суд неодноразово звертався до позивача з вимогою надати відомості про строк дії платіжної картки проте позивач отримані вимоги суду не виконав. (а.с. 56, 59, 60, 61),

Натомість, ПАТ КБ «ПриватБанк» лише після ухвалення оскаржуваного рішення додав до апеляційної скарги скріншот з програмного комплексу картки відповідача, який містить інформацію про картку №458972, з якого встановлено, що строк дії картки становить до 10/2014 року.

Відповідно до ст.131 ЦПК України, в редакції чинній на час розгляду справи, сторони зобов»язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Відповідно до ч.8 ст.83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обгрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Апелянт в своїй апеляційній скарзі не зазначає поважність причин неподання доказів до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає даний доказ недопустимим.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішивши правильно по суті спір щодо відмови в задоволенні позову, помилково послався на пропуск строку позовної давності.

У зв»язку з викладеним колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду слід змінити та в задоволенні позову відмовити за недоведеністю позовних вимог, оскільки позивачем не доведено факт наявності заборгованості в межах строку позовної давності, при тому, що позовні вимоги стосувались невизначеної дати початку строку та кінцевої дати - 31.10.2016 року (а.с.1-4)

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 08 вересня 2017 року змінити та відмовити в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень ст.389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст складено 18.05.2018 року.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Приколота Т.І.

Савуляк Р.В.