КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 757/38636/18-ц Головуючий у 1-й інстанції суддя: Козлов Р.Ю.

27 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Лапчевської О.Ф., Левенця Б.Б.

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск» (Общества с ограниченной ответственностью «Технопоиск») на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, ТрансЕнергоОіл АГ, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск», Товариство з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» про визнання авторського права, визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, ТрансЕнергоОіл АГ та просив визнати за ним авторське право на твір образотворчого мистецтва на об'єкт авторського права «Логотип Редмонд»; визнати недійсним свідоцтво України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1, яке належить ТрансЕнергоОіл АГ та зобов'язати Міністерств о економічного розвитку і торгівлі України внести дані про це в реєстр свідоцтв та опублікувати відповідні відомості в офіційному бюлетені «Промислова власність».

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено ТрансЕнергоОіл АГ, яке є власником свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1, та будь-якій особі повністю чи частково передавати повністю або частково право власності (користування) на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 та припиняти дію свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 шляхом відмови від нього повністю або частково до набрання рішенням суду по даній справі законної сили;

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2897/2018
Заборонено Міністерству економічного розвитку і торгівлі України провадити дії щодо внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1, власником якого є ТрансЕнергоОіл, а саме: стосовно передачі третім особам повністю або частково права власності (користування) на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1; щодо дострокового припинення дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 за заявою власника повністю або частково до набрання рішенням Печерського районного суду міста Києва у даній справі законної сили.

У вересні 2018 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подав до суду заяву про застосування додаткового заходу забезпечення позову шляхом заборони Міністерству економічного розвитку і торгівлі України вносити будь-які зміни (відомості) до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно власника та статусу знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_2 від 26.08.2014 і здійснювати публікації про це в офіційному бюлетені «Промислова власність» до набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року заяву задоволено. Заборонено Міністерству економічного розвитку і торгівлі України вносити будь-які зміни (відомості) до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно власника та статусу знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 від 26.08.2014 і здійснювати публікації про це в офіційному бюлетені «Промислова власність» до набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

В апеляційній скарзі ТОВ «Тєхнопоіск» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні заяви. Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що суд 09.08.2018 здійснивши забезпечення позову вжив достатніх заходів. Зазначає, що невжиття додаткових заходів не могло будь-яким чином вплинути на виконання рішення у даній справі взагалі, а тому відсутні передумови для їх застосування. Вказує, що оскаржувана ухвала створює перешкоди господарській діяльності відповідача 2 та ТОВ «Тєхнопоіск», оскільки на даний час у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг міститься інформація щодо недійсності свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 від 10.08.2012 внесена на підставі судових рішень, скасованих Верховним Судом від 27.03.2018 у господарській справі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Редмонд-Україна» просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції. Зазначає, що судовий спосіб захисту порушеного права позивача має тривалий характер, розгляд справи може затягнутися, а тому застосування заходів забезпечення позову є необхідним заходом, що носить тимчасовий характер. Вказує, що судом жодних порушень принципу рівності усіх учасників справи порушено не було.

У судовому засіданні ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 заперечував проти апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Представник Міністерства економічного розвитку і торгівлі України просив вирішити питання на розсуд суду.

ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Редмонд-Україна» заперечувала проти апеляційної скарги, просила її залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск» (Общества с ограниченной ответственностью «Технопоиск») та ТрансЕнергоОіл АГ представника в судове засідання не неправили, будучи обізнаним про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомили.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 № 3236/03, § 41«Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності інших учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, що прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами справи виник спір щодо об'єкта права інтелектуальної власності, вид забезпечення, який просить вжити позивач, є повністю співмірними із заявленими позовними вимогами. Забезпечення позову у спосіб запропонований позивачем, законних прав та інтересів третіх осіб порушено не буде, застосований захід не перешкоджатиме відповідачеві користуватись майном.

З таким висновком суду не може погодитись колегія суддів, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, щоу серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, ТрансЕнергоОіл АГ та просив визнати за ним авторське право на твір образотворчого мистецтва на об'єкт авторського права «Логотип Редмонд»; визнати недійсним свідоцтво України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1, яке належить ТрансЕнергоОіл АГ та зобов'язати Міністерств о економічного розвитку і торгівлі України внести дані про це в реєстр свідоцтв та опублікувати відповідні відомості в офіційному бюлетені «Промислова власність» (т. 1, а. с. 1-7).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2018 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено ТрансЕнергоОіл АГ, яке є власником свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1, та будь-якій особі повністю чи частково передавати повністю або частково право власності (користування) на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 та припиняти дію свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 шляхом відмови від нього повністю або частково до набрання рішенням суду по даній справі законної сили; Заборонено Міністерству економічного розвитку і торгівлі України провадити дії щодо внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1, власником якого є ТрансЕнергоОіл, а саме: стосовно передачі третім особам повністю або частково права власності (користування) на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1; щодо дострокового припинення дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 за заявою власника повністю або частково до набрання рішенням Печерського районного суду міста Києва у даній справі законної сили (т. 2, а. с. 114-117).

У вересні 2018 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подав до суду заяву про застосування додаткового заходу забезпечення позову шляхом заборони Міністерству економічного розвитку і торгівлі України вносити будь-які зміни (відомості) до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно власника та статусу знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_2 від 26.08.2014 і здійснювати публікації про це в офіційному бюлетені «Промислова власність» до набрання рішенням суду у даній справі законної сили (т. 2, а. с. 169-173).

Зазначив, що з огляду на заявлені позивачем вимоги, у відповідача - власника свідоцтва існує реальна можливість передання відповідних прав на спірний знак іншій особі до набрання рішенням законної сили у даній справі, що зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення пред'явлених вимог, оскільки власником свідоцтва буде інша особа.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

На підставі викладеного можливо зробити висновок про те, що заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору, наприклад, укладати договір, проводити платежі, передавати майно. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2018 року у даній справі задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено ТрансЕнергоОіл АГ, яке є власником свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1, та будь-якій особі повністю чи частково передавати повністю або частково право власності (користування) на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 та припиняти дію свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 шляхом відмови від нього повністю або частково до набрання рішенням суду по даній справі законної сили; Заборонено Міністерству економічного розвитку і торгівлі України провадити дії щодо внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо свідоцтва України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1, власником якого є ТрансЕнергоОіл, а саме: стосовно передачі третім особам повністю або частково права власності (користування) на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг НОМЕР_1; щодо дострокового припинення дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 за заявою власника повністю або частково до набрання рішенням Печерського районного суду міста Києва у даній справі законної сили (т. 2, а. с. 114-117).

За наведеного, враховуючи, що судом першої інстанції у даній справі вже застосовано заходи забезпечення позову та зазначена ухвала набрала законної сили, колегія суддів вважає, що відсутні підстави стверджувати, що невжиття додаткових заходів забезпечення позову є необхідним, та у зв'язку з не вчиненням даних дій може бути ускладнено чи унеможливлено виконання можливого рішення суду щодо задоволення позову.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вбачається, що при встановленні відповідності виду забезпечення позову слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, законодавець зобов'язав суд при вирішенні питання щодо забезпечення позову з'ясовувати ряд обставин, в тому числі обставини, які б виключили можливість при вирішенні вказаного питання перешкоджати господарській діяльності юридичної особи, порушення прав третіх осіб.

Встановлено, що постановою Верховного Суду від 27 березня 2018 року касаційну скаргу ТОВ «Тєхнопоіск» (як попереднього власника прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг «REDMOND» за свідоцтвом України НОМЕР_1 від 10.08.2012) задоволено. Рішення Господарського суду м. Києва від 30.10.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.12.2017 по справі №910/3220/17 скасовано, якими позовні вимоги ТОВ «Редмонд-Україна» до ТОВ «Тєхнопоіск» задоволено, визнано недійсним свідоцтво України НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг «REDMOND» та зобов'язання Службу внести відповідні зміни до державного реєстру свідоцтв на знаки для товарів і послуг та здійснити необхідну офіційну публікацію (т. 2, а. с. 11-15).

Отже, на даний час у Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг міститься недостовірна інформація та унеможливлюється виконання рішення суду яке набрало законної сили.

Разом з тим, на вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув, неповно встановив обставини, що мають значення для справи, не з'ясував причини, у зв'язку із якими необхідно вжити заходи забезпечення позову, не дослідив існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову, враховуючи вже забезпечення позову у даній справі та наявність рішень суду обов'язкових до виконання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене та вимоги ч. 2 ст. 376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 376, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск» (Общества с ограниченной ответственностью «Технопоиск») задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2018 року скасувати.

Постановити нову ухвалу.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, ТрансЕнергоОіл АГ, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Тєхнопоіск», Товариство з обмеженою відповідальністю «Редмонд-Україна» про визнання авторського права, визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 27.11.2018.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: О.Ф. Лапчевська

Б.Б.Левенець