Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
провадження № 22-ц/778/1979/18 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кочеткової І.В.

при секретарі: Ващенко З.С.

за участі:

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 реєстраційних послуг Запорізької міської ради про стягнення грошової компенсації завданої шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до держави в особі Запорізької міської ради про стягнення грошової компенсації завданої шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 зазначали, що 02.04.2013р. їх представник ОСОБА_7 звернувся до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області із заявою про державну реєстрацію за ними права власності на ремонтно-механічну майстерню літ. А, А-2, розташовану у м. Запоріжжі, АДРЕСА_1. Рішенням Державного реєстратора Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області Рощиної Д.О. від 17.04.2013 р. № 1725049 на підставі ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 16, 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у державній реєстрації права власності на ремонтно-механічну майстерню літ. А, А-2, розташовану у м. Запоріжжі, АДРЕСА_1, відмовлено.

Вони звернулись з позовом у порядку адміністративного судочинства на неправомірну відмову в реєстрації нерухомого майна, який постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2013р. задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області Рощиної Д.О. від 17.04.2013р. № 1725049 про відмову у державній реєстрації прав позивачів на нерухоме майно та зобов'язано Реєстраційну службу Запорізького міського управління юстиції Запорізької області розглянути заяву позивачів від 02.04.2013р. за р.н. 674784 з урахуванням вимог постанови суду по даній справі. Вказане судове рішення набрало законної сили відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року, якою рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Проте, після набрання вказаним рішенням законної сили Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, а згодом і її правонаступники, ухилялися від його виконання, внаслідок чого вони звернулися до відділу виконавчої служби за примусовим виконанням судового рішення. У серпні 2016р. представником позивачів отримано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Запорізького міського управління юстиції Бачурина О.В. про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав № 28723110 від 14.03.2016р.

19.10.2016р. державним реєстратором ОСОБА_6 реєстраційних послуг Запорізької міської ради прийнято рішення № 31925081 про відмову у державній реєстрації права власності.

Позивачі зазначають, що на момент подання ними у квітні 2013р. заяви про реєстрацію прав власності на нерухоме майно були відсутні законні підстави для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію та для відмови у державній реєстрації. Разом з тим, внаслідок несвоєчасного розгляду заяви позивачів, а саме через 3 роки після її подання, відповідачем застосовано зміни у законодавстві, які на час подання заяви не діяли. Посилаючись на те, що внаслідок прийняття реєстратором протиправного рішення від 17.04.2013р. № 1725049 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, вони були позбавлені можливості вільно користуватися даним нерухомим майном, зокрема, здавати його в оренду, і тому були позбавлені можливості отримати 288 000 грн. орендної плати від здавання в оренду вказаного нерухомого майна. Посилаючись на вказані обставини та на підставі ст.ст. 1166, 1174 ЦК України, просили стягнути з відповідача шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на їх користь суму грошової компенсації завданої шкоди у розмірі 288 000 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.08.2017р. за клопотанням позивача ОСОБА_4 проведено заміну первісного відповідача Держави в особі Запорізької міської ради на належного відповідача ОСОБА_6 реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2018 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В судове засідання апеляційного суду апелянти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не з»явились, отримавши судові повістки, про що свідчать зворотні поштові повідомлення.

ОСОБА_4 в письмовій заяві просила розглядати справу у її відсутності, ОСОБА_11 про причини своєї неявки не сповістила та заяв про відкладення справи не надіслала. Тому апеляційний розгляд відбувся у їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_6 реєстраційних послуг Запорізької міської ОСОБА_3, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.10.2010 р., яке набрало законної сили 19.10.2010р., задоволено позов ОСОБА_4 до ТОВ «Ремонтно-монтажне підприємство «Газоочистка» про визнання договору купівлі-продажу дійсним: визнано дійсним договір купівлі-продажу від 09.07.2010р., укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Ремонтно-монтажне підприємство «Газоочистка» про продаж ремонтно-механічної майстерні, зазначеної на технічному плані літерами «А» і «А-2», загальною площею 968,7 кв. м, вартістю 4 100 грн., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Доручено Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації зареєструвати право власності на об'єкт нерухомості - ремонтно-механічну майстерню, зазначену на технічному плані літерами «А» і «А-2», загальною площею 968,7 кв. м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, за ОСОБА_4 ( а.с. 51).

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області Рощіної Д.О. від 17.04.2013р. № 1725049 за результатами розгляду заяви ОСОБА_7, який діяв на підставі довіреності від імені позивачів, відмовлено у державній реєстрації права власності на зазначене в рішенні суду нерухоме майно за суб»єктами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ( а.с. 52).

Останні звернулись до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державного реєстратора реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області Рощиної Д.О. про визнання неправомірним та скасування вказаного рішення від 17.04.2013р. № 1725049.

Постановою окружного адміністративного суду м. Запоріжжя від 25.09.2013р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року, визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 17.04.2013р. № 1725049 та зобов»язано Реєстраційну службу розглянути заяву позивачів від 02.04.2013р. № 674784 з урахуванням вимог цієї постанови суду.

На час виконання вказаної постанови адміністративного суду той орган реєстрації, який вперше розглядав заяву позивачів був ліквідований без правонаступництва, а заяву № 674784 від 02.04.2013р. розглядав інший орган, який визначений законодавством як реєстратор нерухомого майна - ОСОБА_6 реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_6 реєстраційних послуг Запорізької міської ради Бачурина О.Ю. від 19.10.2016р. № 31925081 на підставі ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 18, 23 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015р. № 1127, відмовлено у державній реєстрації права власності: приватна, спільна часткова, на ремонтно-механічну майстерню літ. «А», «А1-2», що розташована за адресою АДРЕСА_1, за ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Підставами для відмови у здійсненні реєстрації права власності стало те, що документи, які надані для державної реєстрації прав, не відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та іншим нормативно-правовим актам.

В рішенні державного реєстратора зазначено, що при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яка подана ОСОБА_7 як представником на підставі довіреності, встановлено, що в порушення вимог п. 1.6 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 121 від 09.06.1998р., яка діяла на момент укладення договору купівлі-продажу № 3099 від 27.04.1999р. між ВАТ «ЮЦМГО» та ТОВ «РМСП «Газоочистка», зазначений договір купівлі-продажу не було зареєстровано, що порушує вимоги законодавства, чинного на момент укладання цього договору.

Крім того, з поданих документів державний реєстратор не зміг встановити об'єкт нерухомого майна, права відносно якого переходять до заявників, оскільки з договору № 3099 від 27.04.1999р., який у договорі від 09.06.2010р. зазначено як підстава виникнення права власності на об'єкт нерухомого майна у продавця ТОВ «Ремонтно-монтажне підприємство «Газоочистка», вбачається, що його предметом є «будівля виробничої майстерні». Разом із тим, у заяві щодо реєстрації прав та їх обтяжень від 02.04.2013р. заявником зазначено тип об'єкту - «нежитлове приміщення», а у договорі від 09.06.2010 р. типом об'єкта зазначено «ремонтно-механічні майстерні».

Звертаючись до суду з позовом про списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 288 000 грн. на користь позивачів, останні посилались на те, що внаслідок прийняття державним реєстратором протиправного рішення від 17.04.2013р. № 1725049 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, вони були позбавлені можливості користуватися та розпоряджатися ремонтно-механічною майстернею, зокрема, здавати її в оренду, внаслідок чого їм завдано збитків на загальну суму 288 000 грн. Ця сума прирівняна до втраченої орендної плати за 3 роки, протягом яких безпідставно не було зареєстровано право власності за ними на вказаний об»єкт нерухомого майна.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції визнав доводи позивачів такими, що не знайшли свого підтвердження. Посилання позивачів на те, що з вини державного реєстратора не відбулася реєстрація майна та вони від оренди майна не змогли отримати 288 000 грн. орендної плати за період з серпня 2013р. по липень 2016р., не ґрунтується на вимогах закону. Крім того, докази, які б підтверджували факт реєстрації майна на час прийняття рішення судом, також відсутні. Суд вказував, що, відповідно до вимог ст.1173 ЦК України саме позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої матеріальної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою, але позивачі у цій справи вказаних обставин не довели.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду, оскільки вони грунтуються на матеріалах справи та вимогах законодавства, правильно застосованого судом при вирішенні цього спору.

Спростовуючи вказані висновки суду, в скарзі позивачі зазначили, що адміністративним судом була встановлена протиправність дій державного реєстратора Рощиної Д.О. щодо відмови в здійсненні реєстрації нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу, визнаного дійсним судовим рішенням, яке набрало законної сили. Тому ця обставина не вимагала повторного доказування у цій справі, щодо наслідків дій державного реєстратора.

Ці ствердження були предметом дослідження суду першої інстанції, та з цього приводу судом зазначено, що протиправність дій державного реєстратора Рощина Д.О. полягала лише у невмотивуванні своїх висновків щодо відмови в реєстрації нерухомого майна за позивачами, що є порушенням порядку розгляду заяви. Саму ж обґрунтованість чи необґрунтованість такої відмови адміністративні суди не аналізували. А отже, такої преюдиції постанова адміністративного окружного суду не містить.

Апеляційний суд вважає такі встановлені судом першої інстанції обставини вірними з огляду на таке.

В постанові адміністративного окружного суду зазначено, що реєстратор Рощіна Д.О. в порушення вимог законодавства не обгрунтувала причину відмови та підставу для прийняття такого рішення, що унеможливлює оцінку судом існування таких підстав та обґрунтованості прийнятого рішення.

Між тим, при повторному розгляді заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 02.04.2013р. № 674784 рішенням державного реєстратора нового створеного органу - ОСОБА_6 реєстраційний послуг Запорізької міської ради Бачуриним О.Ю. № 31925081 від 19.10.2016р. в задоволенні цієї заяви та проведенні державної реєстрації на об»єкт нерухомості також було відмолено ( а.с. 49).

Висновків суду чи іншого компетентного органу, який наділений правом переглядати рішення державних реєстраторів щодо відмови в здійсненні реєстрації майна, про незаконність такої відмови чи неправомірність рішення реєстратора не мається. Та в цій справі питання щодо його незаконності або неправомірності не ставиться.

Позивачі вказували, що протягом трьох років не мали можливості користуватись належним їм майном через неправомірну відмову в його реєстрації рішенням від 17.04.2013р., але не надали доказів тому, що така реєстрація на теперішній час відбулась, що вказувало б на дійсно неправомірну відмову у задоволенні їх заяви ще в 2013р.

Також наголошували на тому, що повторна відмова у реєстрації сталась через зміни у законодавстві, які відбулись за цей період. Проте, з рішення державного реєстратора № 31925081 від 19.10.2016р. не вбачається, що повторна відмова викликана саме змінами в законодавстві, які відбулись з 17.04.2013р.

Висновки суду в такому разі про відсутність всіх критеріїв, які надають право на відшкодування шкоди, є правильними.

Таким чином, наведені апелянтами у скарзі обставини не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, тому у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційну скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 лютого 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 травня 2018р.

Головуючий: Судді: