Номер провадження: 22-ц/785/5775/18
Номер справи місцевого суду: 520/5883/16-ц
Головуючий у першій інстанції Чаплицький В. В.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Кононенко Н.А., Гірняк Л.А.,

розглянувши в приміщенні апеляційного суду Одеської області у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 20137,71 грн. за кредитним договором № б/н від 20.01.2011 року та судові витрати по справі у розмірі 1378,00 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50,, рах. №3111, МФО 305299) заборгованість в розмірі 20137 (двадцять тисяч сто тридцять сім) гривень 71 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50,, рах. №3111, МФО 305299) судові витрати в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 30.04.2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2016 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить суд заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно пункту 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції чинній з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв'язку з її незначною складністю (ч. 1 ст. 368, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274, ч.ч. 4, 6 ст. 19 ЦПК України).

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 20 січня 2011 року відповідач склав заяву позичальника, якою погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг в Приватбанку, тим самим підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір.

Внаслідок виникнення договірних відносин відповідач одержав від Банку кредит на суму 3000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонговується на такий же термін.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту; погашення заборгованості по кредиту; сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Всупереч договірним зобов'язанням, відповідач належним чином умови договору не виконував, внаслідок чого, станом на 31 березня 2016 року в нього перед банком виникла

заборгованість в розмірі 20137 гривень 71 копійок, що підтверджується відповідним розрахунком, наявним в матеріалах справи.

Ухвалюючи заочне рішення про задоволення позову, районний суд виходив з того, що право позивача є порушеним, а тому воно підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення з відповідачів повної суми заборгованості.

Апеляційний суд частково погоджується з таким висновком районного суду, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 611, 623, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 634 ЦК України договір приєднання може бути укладено шляхом приєднання однією зі сторін до запропонованих умов, які встановлені іншою стороною у формулярах або інших стандартних формах. При цьому сторона, яка приєднується до них не може запропонувати свої умови договору.

Положенням п. 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, з якими ОСОБА_2 була ознайомлена, та відповідно погодилась з ними, про що свідчить її підпис на заяві від 20.01.2011 року, передбачено, що підписання даного Договору є прямою та безумовною згодою держателя карти стосовно прийняття будь-якого Кредитного ліміту, установленого Банком.

За ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачем підписано Анкету - заяву разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», що складають між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Підписавши заяву банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому.

Згідно вказаного договору відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна».

ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, між тим, позичальник ОСОБА_2 порушила умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та процентів, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 31.03.2016 року складає - 20137,71 грн., яка складається з наступного:

-2918,22 грн. - заборгованість за кредитом;

-13584,36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

-2200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

-а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг;

-500,00 грн. (фіксована частина);

-935,13 грн. (процентна складова).

Розмір вищевказаної заборгованості підтверджений розрахунком в якому міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей за договором (а.с.5-7).

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем пропущений строк позовної давності, є необґрунтованими, оскільки суперечать вимогам договору укладеного між сторонами та встановленим обставинам справи, з огляду на таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Так, згідно наданого Банком копії розрахунку заборгованості за договором № б/н від 20.01.2011 року, укладеного між ПАТ «ПриватБанк» та клієнтом - ОСОБА_2 останнє погашення кредитних коштів відбулось 25 вересня 2013 року (а.с. 5-7).

З матеріалів справи вбачається, що банк звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом 23 травня 2016 року.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи, що останній платіж відбувся 25 вересня 2013 року, а з позовом банк звернувся 23 травня 2016 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, тому доводи відповідача про те, що строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитом та процентами сплив - не ґрунтується на вимогах закону та не узгоджується з матеріалами справи.

За таких обставин, вимоги Банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 20.01.2011 року є обґрунтованими та відповідають вимогам закону, а тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_2 на користь Банку 20137,71 грн. заборгованості за кредитним договором.

Разом з цим, апеляційний суд вертає увагу на те, що відповідно до ст. 376 ч.3 п.3 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 10, 11 ЦПК України (в редакції на час ухвалення судом рішення), якими встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Повідомлення про судове засідання відноситься до елементу змагальності сторін та є обов'язком суду.

За змістом ч. 1 ст. 27 ЦПК України (в редакції на час ухвалення судом рішення) особи, які беруть участь у справі, мають право брати участь у судових засіданнях.

В силу ч. 1 ст. 158, ч. 1 ст. 169 ЦПК України (в редакції на час ухвалення судом рішення) належне повідомлення судом осіб, які беруть участь у справі, про її розгляд у судовому засіданні є обов'язковим. Неявка в судове засідання сторін, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки, перешкоджає розгляду справи.

Порядок повідомлення учасників процесу про час і місце розгляду справи встановлений ст.ст. 74-76 ЦПК України (в редакції на час ухвалення судом рішення), про належне повідомлення особи про час і місце розгляду справи може свідчити розписка.

Неповідомлення судом учасників процесу про дату судового засідання є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, частиною першою якої передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Як передбачено ч. 4 ст. 169 ЦПК України (в редакції на час ухвалення судом рішення), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Із положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України (в редакції на час ухвалення судом рішення) слідує, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про дату, час і місце засідання суду, яке відбулося 03.10.2016 року, натомість суд першої інстанції розглянув справу без її участі та ухвалив заочне рішення.

Так, посилання суду першої інстанції, що відповідачка була сповіщена про розгляд справи, апеляційним судом оцінюється критично, оскільки відповідно до рекомендованого поштового відправлення на ім'я «ОСОБА_2.», яка міститься на а.с. 49, вбачається, що судова повістка повернулася до суду з позначкою «За закінченням терміну зберігання».

Однак, незважаючи на вимоги процесуального закону та усталену судову практику щодо того, що повістка з позначкою «За закінченням терміну зберігання» не може вважатися належним повідомленням., суд розглянув справу по суті, тобто, без належного повідомлення ОСОБА_2

Отже доводи ОСОБА_2 про те, що справу судом першої інстанції було розглянуто без належного повідомлення є обґрунтованими, а тому виходячи з вимог п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, недотримання судом норм процесуального права, призвело до порушення права ОСОБА_2 на справедливий суд і є безумовною підставою для скасування судового рішення, з ухваленням нового по суті спору.

Тому, доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу суду.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про те, що оскаржуване заочне рішення не в повній мірі відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки заочне рішення ухвалено з порушенням вимог процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 376 ч.3 п.3 ЦПК України , апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а оскаржуване заочне рішення суду - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» .

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 13, 274, 367, 368, ч.1 ст.369, п.2 ч.1 ст.374, п.3 ч.3 ст.376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3- задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2016 року - скасувати.

Прийняти постанову.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. №3111, МФО 305299) заборгованість в розмірі 20137 (двадцять тисяч сто тридцять сім) гривень 71 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. №3111, МФО 305299) судові витрати в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 26.11.2018 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

Н.А. Кононенко