Номер провадження: 22-ц/785/6535/18
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Погорєлової С.О.,

суддів - Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2;

відповідач - ОСОБА_3;

розглянувши у порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України, апеляційну скаргу ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Сувертак І.В. 14 червня 2018 року в м. Одесі,

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди і з урахуванням уточнень в обґрунтування позову посилався на те, що проживає в квартирі АДРЕСА_3, яка належить йому на праві власності. Відповідач ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_4.

В 2009 році позивач зробив ремонт в квартирі, в якій проживає. Через деякий час зі стелі квартири почала текти вода. Позивач зробив зауваження ОСОБА_3, який проживав у квартирі поверхом вище, проте ніяких дій з боку відповідача на усунення вказаних обставин не було здійснено.

Відповідно до акту від 05 червня 2013 року, складеного майстрами дільниці №2 ЖКС «Північний», у квартирі 54 у зв'язку з неодноразовим заливом з квартири 57 у коридорі на стелі та на стіні суміжної з ванною кімнати спостерігаються сліди заливу, відшаровуються шпалери, штукатурка, з'явилася пліснява. Даним актом встановлено, що між квартирами 54 та 57 труби гарячого та холодного водопостачання перебувають в непридатному стані. В акті зазначено, що зусиллями відповідача труби було замінено.

ОСОБА_3 самовільно викликав майстрів, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 для заміни труб. Майстри при собі не мали потрібного інструменту для заміни труб (зварювальний апарат, тощо), та стали замінювати труби разом з відповідачем власними зусиллями, тобто ламаючи їх. В наслідок чого у квартирі АДРЕСА_3, при заміні труб відповідач пошкодив стінку у ванній кімнаті (відпала плитка облицювальна розміром 1 х 1,5 м.), був розбитий унітаз, пошкоджена стіна зі сторони стояка, стіна зі сторони кухні, стеля у кухні та ванній кімнаті.

В результаті роботи ОСОБА_3, в акті огляду, який був здійснений раніше було замінено інформацію щодо того, ким було замінено труби холодного та гарячого водопостачання. У новому акті було зазначено, що зусиллями мешканця квартири номер 57 ОСОБА_3 було замінено частково труби гарячого та холодного водопостачання за які відповідач заплатив 200 (двісті) доларів США.

В результаті цього позивач звернувся до КП ЖКС «Північний» і йому було оплачено згідно з накладною лише білу, жовту та зелену фарби, шпаклівку та фарбу для стелі на загальну суму 585 гривень.

Через відсутність спеціаліста з укладання плитки, фарбування, побілки, штукатурки, встановлення унітазу у КП ЖКС «Північний» позивачу довелось наймати спеціаліста окремо, вартість за роботу якого склала 1715 грн.

15.05.2014 року ОСОБА_2 було подано заяву до начальника дільниці КП ЖКС «Північний» з проханням оплатити витрати в рахунок квартирної плати на ремонт квартири. Його заява була відхилена на тій підставі, що частина грошей була сплачена, а решту повинен сплатити ОСОБА_3, так як саме він був винуватцем здійснених пошкоджень.

ОСОБА_3 добровільно відшкодувати завдану матеріальну шкоду відмовився, що і стало причиною звернення до суду із зазначеним позовом.

Позивач остаточно просив:

?стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди на суму 1715 грн.;

?стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 грн.;

?стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму судових витрат.

Позивач та його представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання з'явився, уточнені позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 червня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив суд скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 червня 2018 року у справі №523/17515/17 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3, то має право на звернення до суду з позовом про відшкодування завданої вказаному майну шкоди. Крім того, судом першої інстанції не враховано те, що комісійним актом від 05 червня 2017 року зафіксовано факт затоплення квартири позивача, причини затоплення, завдані пошкодження та особу, з вини якої це сталося.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що ОСОБА_2 на момент складання акту про затоплення квартири АДРЕСА_3, не був власником вказаного нерухомого майна, а тому не мав права пред'являти позов про відшкодування шкоди, нанесеної вказаному майну. Позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_3 особисто не виконував роботи щодо заміни труб гарячого та холодного водопостачання, тому що не має відповідного фаху та не є спеціалістом в області даного виду діяльності. Твердження позивача про стягнення моральної шкоди є безпідставними, оскільки суду не надано було належних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України зазначена справа відноситься до малозначних.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено в передбаченому законом порядку факт нанесення матеріальної шкоди саме його майну, не надано доказів на підтвердження того, що шкоду майну нанесено залиттям квартири саме з вини відповідача ОСОБА_3

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_3., яка належить йому на праві власності на підставі рішення Суворовського суду м. Одеси № 523/13813/16-ц від 15.03.2017, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна. (а.с. 5-8, 16-18).

ОСОБА_3, відповідач по справі, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4, що підтверджується листом Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с. 42).

5 червня 2013 року було викликано комісію з дільниці номер 2 ЖКС «Північний» та складено акти, зі змісту яких вбачається, що у квартирі номер 54 у зв'язку з неодноразовим заливом з квартири номер 57 у кухні на стелі з'явилися жовті плями, частково відшарувалася шпаклівка, у коридорі на стелі та на суміжній ванній кімнаті стіні спостерігаються сліди заливу, відшаровуються шпалери та штукатурка, з'явилася пліснява. Відповідно до висновків комісії між квартирами номер 54 та 57 знаходилися в непридатному стані труби гарячого та холодного водопостачання. У даних актах було зазначено, що зусиллями відповідача були частково замінені труби холодного та гарячого водопостачання 1,7 п/м, зусиллями майстрів дільниці №2 ЖКС «Північний» були замінені труби гарячого та холодного водопостачання (а.с. 12-14).

Позивачу було частково відшкодовано ЖКС «Північний» шкоду завдану залиттям, однак не в повному обсязі та позивач власними коштами здійснив відновлення квартири та витратив на це загалом 1715 гривень, що складається з компактний унітаз - 550 грн.; встановлення унітазу - 300 гри.; водоемульсійна фарба - 70 грн.; мішок шпаклівки - 40 грн.; мішок гіпсової шпаклівки - 35 грн. (30 кг.); плитка - 120 грн.; послуги здійснення ремонтних робіт - 600 грн., що підтверджується товарним чеками та накладними (а.с. 10-11).

Відповідно до положень ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд першої інстанції вірно роз'яснив учасникам справи, що при вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому встановленню підлягають:

-наявність такої шкоди;

-протиправність діяння її заподіювача;

-наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача;

-вини останнього в її заподіянні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що на момент складання акту про залиття квартири позивача, тобто фіксування факту нанесення шкоди майну, позивач не являвся власником вказаної квартири. Матеріали справи містять копію рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 15 березня 2017 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З рішення вбачається, що між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_6 27 липня 2010 року було укладено договір довічного утримання, за яким позивач передав у власність ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_3. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15 березня 2017 року вказаний договір розірвано, припинено право власності ОСОБА_6 на вказану квартиру припинено, визнано за ОСОБА_2 право власності на вказану квартиру.

Таким чином, квартира, якій заподіяно шкоду в межах даної справи, не перебувала у власності ОСОБА_2 з 27 липня 2010 року до 15 березня 2018 року. Факт залиття квартири зафіксовано 05 червня 2013 року.

Суд першої інстанції вірно послався на те, що позивачем не доведено, що саме його майну нанесено шкоду, оскільки на момент фіксування вказаного факту власником майна він не являвся.

Крім того, позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної його майну. Факт пошкоджень майна позивача зафіксовано в актах, складених комісією дільниці №2 ЖКС «Північний» (а.с. 12-14).

Позивач заявляв вимоги, що саме діями ОСОБА_3 заподіяна шкода його майну і в обґрунтування заявленої вимоги посилався на вищенаведені акти, в одному з яких зазначено, що зусиллями відповідача були частково замінені труби гарячого та холодного водопостачання (а.с. 13).

Відповідач свою вину не визнавав і вказав, що сам особисто жодних робіт не виконував, оскільки немає відповідного фаху, що підтверджується протоколом судового засідання від 14 червня 2018 року (а.с. 69-71).

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Оскільки сторонами факт заподіяння шкоди не визнаний, то підлягає доказуванню в загальному порядку.

Суд зауважує, що складеними майстрами дільниці №2 ЖКС «Північний» актами, які містяться в матеріалах справи, зафіксовано факт нанесення шкоди майну позивача та факт часткової заміни труб гарячого та холодного водопостачання 1,7 п/м відповідачем ОСОБА_3

Таким чином, суду необхідно було встановити причинний зв'язок між діями відповідача, зафіксованими в акті ЖКС «Північний» та нанесеними майну позивача пошкодженнями.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Оскільки актами ЖКС «Північний» лише зафіксовано факт нанесення шкоди майну позивача, то суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що належним доказом підтвердження причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та пошкодженням майна позивача є висновок експерта, що саме діями відповідача заподіяна шкода майну позивача. Матеріали справи не містять висновку експертизи стосовно встановлення вищенаведених обставин. Такого доказу не було надано і до суду апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності позову, оскільки неможливо визнати вину особи у заподіянні шкоди майну іншій особі за відсутності достатніх доказів такої обставини.

З приводу недоведеності вини особи у справі «Аллен проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини висловив свою позицію стосовно того, що мета та наміри Європейської Конвенції про захист прав людини (далі: Конвенція) як інструменту захисту людини вимагає, щоб її положення тлумачилися та застосовувалися таким чином, щоб її гарантії були практичними та ефективними, та зазначив, що в контексті ст. 6 Конвенції, якою передбачено право людини на справедливий судовий розгляд, людині забезпечується право вважатися невинуватою доти, доки вину не буде доведено в законному порядку. Тобто суд першої інстанції не мав права необґрунтовано, за відсутністю належних доказів визнати особу винною у заподіянні шкоди майну іншої особи, оскільки це призвело б до порушення прав, передбачених ст. 6 Конвенції.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Оскільки матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_3 у нанесенні матеріальної шкоди майну ОСОБА_2, то підстави стягнення моральної шкоди відсутні.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_2 на протязі періоду дії договору довічного утримання з 2010 року до 2017 року користувався майном, а після рішення суду 15 березня 2017 року набув право власності на вказану квартиру та в порядку ст. 22 ЦК України має право на відшкодування збитків у разі порушення цивільного права не заслуговують на увагу, оскільки на період завдання шкоди майну, тобто станом на 05 червня 2013 року, ОСОБА_2 не мав цивільного права на вказане майно, оскільки не був його власником, а лише мав право користування на дану квартиру.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що акт дільниці №2 ЖКС «Північний», який є належним та допустимим доказом вини відповідача ОСОБА_3 в заподіянні шкоди квартирі ОСОБА_2, не був досліджений судом першої інстанції слід зазначити, що в оскарженому рішенні суду в аналізі обставин справи містяться посилання на вказані акти, на обставини, зафіксовані в них, та додатково зазначено, що вказані акти не є достатніми доказами нанесення матеріальної шкоди відповідачем майну позивача, а інших доказів на доведення вини відповідача в скоєному, причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та пошкодженням майна позивача суду надано не було. Таким чином, вказані доводи апеляційної скарги не приймаються колегією суддів до уваги.

Інших доводів, які спростовують законність та обґрунтованість оскарженої постанови суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено.

За таких обставин, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, оскільки постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 червня 2018 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі оголошення вступної та резолютивної частини постанови зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2018 року

Судді апеляційного суду

Одеської області: С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе