УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі судді Кузнецова Д.В., за участю секретаря Мащенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника третьої особи про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріелторська компанія «МАСШТАБ» про визнання договору оренди нежилого приміщення недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріелторська компанія «МАСШТАБ» про визнання договору оренди нежилого приміщення № 1 за адресою м. Маріуполь, пр. Металургів, 194 недійсним.

Представником відповідача ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_4 було заявлено клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України у звязку із відсутністю предмету спору та розірванням спірного договору оренди.

Представник позивача адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти закриття провадження, оскільки вважає, що предмет спору існує, а закриття справи буде порушувати права позивача.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Згідно правил пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Під предметом спору розуміється обєкт спірних правовідносин. Обєктом цивільних правовідносин є матеріальні і нематеріальні блага, з приводу яких виникають цивільні правовідносини. Види обєктів цивільних прав визначені статтею 177 ЦК України

Предметом позову є частина позову, яка містить безпосередню матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті. Предметом позову є позовні вимоги.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

У матеріальному розумінні предмет позову це матеріальна річ, щодо якої виник спір.

З матеріалів справи вбачається, що спір виник з приводу незаконності укладання договору оренди приміщення без згоди позивача, тобто з порушенням її майнових прав як співвласника. На підставі цього позивач просила визнати недійсним договір оренди приміщення.

Існування вказаного спірного договору оренди відповідачем не заперечується, але надано додаткову угоду про його розірвання за згодою сторін.

Проте за своїми правовим наслідками розірвання договору та визнання його недійсним є відмінними діями та виключають одне одного.

Відповідно до положень статті 216 та 236 ЦК України недійсним правочином є такий правочин, якщо сторонами даного правочину не дотримані законодавчо встановлені вимоги до вказаних видів правочинів. Такий правочин не створює жодних юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю починаючи з моменту його вчинення.

На відміну від недійсного правочину інститут розірвання правочину полягає не у встановленні порушення законодавчих вимог при укладенні правочину, а у добровільному припиненні сторонами самого правочину під час його виконання. У випаду із розірванням договору сторони не оспорюють його дійсність, а навпаки намагаються законним способом припинити його дію.

Таким чином, розірвання договору оренди сторонами не виключає наявність предмету спору при визнанні цього договору недійсним за позовом заінтересованої особи.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Однією із визначальних прав людини відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є право на справедливий суд, яке полягає в тому, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З урахуванням зазначеного, розірвання договору оренди не усуває предмет спору за позовом ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди нежилого приміщення та не є підставою для закриття провадження у справі з цих підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 13, 222, 255, 258 -261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволені клопотання представника відповідача ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_4 про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріелторська компанія «МАСШТАБ» про визнання договору оренди нежилого приміщення недійсним відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_6