Справа №132/1794/18
Провадження №2/132/594/18
Ухвала

Іменем України

"25" травня 2018 р. місто КАЛИНІВКА

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Сєлін Є.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Прокуратури Вінницької області, Головного управління Державного казначейства України, Комунальної установи «Хмільницька Центральна районна лікарня» про відшкодування шкоди завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органами дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду,

ВСТАНОВИВ:

21.05.2018р. до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до Прокуратури Вінницької області, Головного управління Державного казначейства України, Комунальної установи «Хмільницька Центральна районна лікарня», в якій просить стягнути на його користь за рахунок державного бюджету завдану Хмільницьким відділенням поліції Калинівського відділу поліції у Вінницькій області, Хмільницьким відділенням Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області, Прокуратурою Вінницької області, Генеральною прокуратурою України, Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області, Калинівським районним судом Вінницької області, Апеляційним судом Вінницької області, майнову шкоду в розмірі 500 000грн.; зобовязати Комунальну установу «Хмільницьку центральну районну лікарню» виплатити йому заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 45 000грн.; зобовязати Комунальну установу «Хмільницьку центральну районну лікарню» сплатити страхові внески до Хмільницького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та внести відповідну інформацію до системи персоніфікованого обліку. Підставою для цього звернення є ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.05.2015р., якою вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 11.04.2013р. та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 01.08.2013р. щодо нього в частині засудження за епізодом вчинення шахрайських дій відносно ОСОБА_2 скасовано, а справу закрито на підставі п.2 ч.1 ст.5 КПК 1960 року за відсутністю в діянні складу злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК та постанова заступника начальника СВ Хмільницького МВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3 від 30.10.2014р., якою кримінальне провадження № 0000205 від 20.03.2014р. закрито у звязку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 КК України. Вважає, що справа повинна бути розглянута Калинівським районним судом Вінницької області, як судом який завершував розгляд справи у першій інстанції відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду».

Перевіривши подану позовну заяву та додані до неї документи, приходжу до наступних висновків:

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон №266/94-ВР) визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону №266/94-ВР, право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду.

Згідно статті 3 Закону №266/94-ВР, у наведених в ст.1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Частиною 1 статті 13 Закону №266/94-ВР встановлено, що питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з ч.1 ст.12.

В свою чергу частиною 1 статті 12 Закону №266/94-ВР визначено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1,3,4 ст.33 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

Пунктами 11,12 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 04.03.1996 року № 6/5/3/41 (далі Положення), встановлено, що у разі винесення виправдувального вироку, для визначення розміру шкоди, переліченої в п.п.1,3,4 ст.3 Закону № 266/94-ВР, громадянин протягом шести місяців після направлення йому повідомлення може звернутися до суду, який розглядав справу по першій інстанції.

У місячний термін з дня звернення громадянина суд витребовує від відповідних державних та громадських організацій усі необхідні документи, що мають значення для визначення розміру завданої шкоди, і виносить передбачену ч.1 ст.12 Закону № 266/94-ВР ухвалу.

Згідно пункту 13 вказаного вище Положення передбачено, що виплата суми відшкодування громадянинові проводиться в установі банку на підставі чека, виданого органом Державного казначейства після подання громадянином копії постанови (ухвали) органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду про розмір відшкодування шкоди за умов наявності коштів на рахунку відповідного територіального органу Держказначейства.

Таким чином, згідно наведених вище норм Закону № 266/94-ВР та Положення передбачено, що за наявності передбачених останніми підстав, судом виноситься ухвала, якою визначається розмір шкоди, що підлягає відшкодування в порядку, передбаченому п.13 Положення.

Разом з цим, ОСОБА_1 звертається в порядку ст.12 Закону України «Про відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду» до Калинівського районного суду Вінницької області не із заявою про визначення розміру завданої шкоди, а із позовною заявою до Прокуратури Вінницької області, Головного управління Державного казначейства України, Комунальної установи «Хмільницька Центральна районна лікарня», в якій ставить питання не про визначення розміру завданої шкоди, а із посиланням на норми ст.ст. 1166, 1167, 1176, 1190 ЦК України, заявляє вимоги про стягнення на його користь за рахунок державного бюджету завданої Хмільницьким відділенням поліції Калинівського відділу поліції у Вінницькій області, Хмільницьким відділенням Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області, Прокуратурою Вінницької області, Генеральною прокуратурою України, Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області, Калинівським районним судом Вінницької області, Апеляційним судом Вінницької області, майнової шкоди в розмірі 500 000грн.; зобовязання Комунальної установи «Хмільницька центральна районна лікарня» виплати заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 45 000грн.; зобовязання Комунальної установи «Хмільницька центральна районна лікарня» сплати страхові внески до Хмільницького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та внести відповідну інформацію до системи персоніфікованого обліку.

При цьому, ОСОБА_1 не враховано, що на відміну від заяви про визначення розміру завданої шкоди, яку згідно вимог Закону України «Про відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду» повинен розглянути суд, що розглядав кримінальну справу у першій інстанції, підсудність позовної заяви про відшкодування конкретних сум та вчинення окремих дій, визначається відповідно до вимог ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ЦПК України.

Так, згідно ч.2 ст.27 ЦПК України, позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Крім цього, позивач може предявити позов, повязаний з відшкодуванням шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, і за своїм зареєстрованим місцем проживання чи перебування.

Виходячи з цього, від обраного способу захисту порушених прав, залежить визначення підсудності цієї справі тому чи іншому суду.

Вказана обставина та невизначеність заявника з порядком відшкодування шкоди, позбавляє суд можливості вирішити питання щодо порядку розгляду відповідного питання або шляхом його вирішення в порядку позовного провадження, або в порядку, передбаченому ст.12 Закону України № 266/94-ВР та п.п.11,12 Положення.

На підставі наведеного, вважаю за необхідне залишити вказану позовну заяву без руху, надавши заявнику строк для усунення її недоліків /тобто, для надання місцевому суду або заяви, оформленої в порядку, передбаченому ст.12 Закону України № 266/94-ВР та п.п.11,12 Положення, шляхом формування процесуального документа та заявлених вимог з дотриманням приписів вказаного Закону та Положення, або у разі наполягання на розгляді позовної заяви в теперішньому вигляді із вимогами щодо стягнення конкретних сум, висловити думку щодо можливої її передачі відповідно до ст.31 ЦПК України на розгляд іншому суду за вибором позивача (за місцезнаходженням відповідача чи за місцем проживання чи перебування позивача).

Керуючись ст.ст. 177 та 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Прокуратури Вінницької області, Головного управління Державного казначейства України, Комунальної установи «Хмільницька Центральна районна лікарня» про відшкодування шкоди завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органами дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, розяснив при цьому, що в разі не усунення вищевказаних недоліків в наданий строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: