Справа № 450/1860/17 Провадження № 2/450/369/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Штойка С.В.

за участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з цивільним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення з відповідачів шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в розмірі 159907,33 грн.. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 06.02.2016 року приблизно о 22 год. 15 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись ним автодорогою сполученням «Львів-Пустомити» у напрямку до міста Львова, при проїзді її ділянки в районі 77 м від початку населеного пункту с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, порушив вимоги Р.1 п.п. 1.2.; 1.5 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість»; «небезпека для руху»); Р.2 п.п. 2.3 (підпунктів «б», «д»), 2.9 «а»); Р. 12 п.п. 12.1; 12.4 та 12.9 (підпункту «б») ПДР України, а також розділу 34 (в частині вимог дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він, керуючи автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, рухаючись із швидкістю приблизно 95км/год., на заокругленні дороги ліворуч по напрямку його руху, що є перевищенням встановленої на даній ділянці дороги швидкості 60км/год., втратив контроль над рухом керованого ним транспортного засобу, що призвело до виїзду за межі проїзної частини дороги і, як наслідок, виїзду на зустрічну смугу руху та зіткнення із автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався в зустрічному йому напрямку. ОСОБА_3 своїми вищевказаними діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_5, та тілесні ушкодження середньої тяжкості ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України. Внаслідок ДТП ОСОБА_2 було заподіяно матеріальну та моральну шкоду. Було заподіяно шкоду його здоров'ю, встановлено діагноз: відкритий уламковий перелом лівого наколінка зі зміщенням фрагментів, забій м'яких тканин грудної клітки з обох сторін. Здійснено оперативне лікування перелому, на яке було витрачено значні кошти. Відновлення здоров'я після аварії теж потребувало та потребує матеріальних затрат. Крім того, зазнав технічних ушкоджень керований позивачем автомобіль, вартість матеріального збитку становить 102662,40грн.. Поряд з майновою та фізичною шкодою позивачу нанесена моральна шкода, оскільки повністю розбитий його автомобіль «Peugeot Boxer», який знищений і ремонту не підлягає, в результаті зіткнення позивачу нанесено травми середньої тяжкості, через один рік буде проведена повторна операція. Стан його здоров'я вкрай поганий, він постійно перебуває у хворобливому стані, не може працювати, а працює один в сім'ї, і не може матеріально забезпечити сім'ю.

Ухвалою суду від 27.07.2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 28.02.2017 року судове засідання 19.03.2018 року вирішено провести у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 19.03.2018 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, в частині позовних вимог до ОСОБА_4.

У судовому засіданні позивач та його представник відмовилися від позову в частині позовних вимог до ОСОБА_4 Крім того уточнили суму завданої шкоди та просили стягнути з ОСОБА_3 49000,00 грн. заподіяної внаслідок ДТП шкоди з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник проти заявлених до нього вимог заперечив та пояснив, що він являється потерпілим у даному ДТП, йому теж було заподіяно тілесні ушкодження. Жодних дій щодо передачі ОСОБА_3 права керування належним йому автомобілем НОМЕР_3, він не вчиняв. А навпаки намагався усунути ОСОБА_3 від керування транспортним засобом, однак в силу незалежних від нього обставин не зміг цього зробити.

Відповідач ОСОБА_3, який приймав участь в судовому засідання в режимі відеоконференції, позовні вимоги визнав та щиро розкаявся у скоєному.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка с частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з п. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи пі інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Як вбачається вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.12.2016 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді 5 (п'яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки. Згідно ст.75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнено від відбування обраного основного покарання з випробуванням, надано іспитовий строк 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов"язки, передбачені ст.76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, праці та навчання, періодично з"являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Встановлено, що ОСОБА_3, 06 лютого 2016 року приблизно о 22 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_4 та рухаючись ним автодорогою сполученням «Львів-Пустомити» у напрямку до м. Львова, при проїзді її ділянки в районі 77 м від початку населеного пункту с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, порушив вимоги Р. 1 п.п. 1.2; 1.5 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість»; «небезпека для руху»); Р. 2 п.п. 2.3 (підпунктів «б», «д»), 2.9 підпункт «а»); Р. 12 п.п. 12.1; 12.4 та 12.9 (підпункту «б») ПДР України, а також розділу 34 (в частині вимог дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він, керуючи автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, рухаючись із швидкістю приблизно 95 км/год., на заокругленні дороги ліворуч по напрямку його руху, що є перевищенням встановленої на даній ділянці дороги швидкості 60 км/год, втратив контроль над рухом керованого ним транспортного засобу, що призвело до виїзду за межі проїзної частини дороги і, як наслідок, виїзду на зустрічну смугу руху та зіткнення із автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався у зустрічному йому напрямку.

У результаті порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3:

пасажир автомобіля «RenaultLogan» реєстраційний номер НОМЕР_5 ОСОБА_13 отримала, тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми голови та тулубу, крововиливу в м'які мозкові оболонки та речовину головного мозку, множинних переломів ребер, перелому тазу розриву селезінки, печінки, крововиливу у внутрішні органи, від яких вона померла на місці;

пасажир автомобіля «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_5 ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому епіфізу лівої плечової кістки із зміщенням фрагментів, заднього вивиху лівого стегна, забою грудної клітки з забоєм серця та не коронарною ішемією по задній стінці лівого шлуночка, струсу головного мозку, садна потиличної ділянки, 2 саден на обличчі які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я;

пасажир автомобіля «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_5 ОСОБА_15 отримала тілесні ушкодження у вигляді підвивиху другого шийного хребця без порушення функції спинного мозку, синця задньої поверхні правого плеча, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я;

пасажир автомобіля «Renault Logan» реєстраційний номер НОМЕР_5 ОСОБА_16 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 3 та 4 ребер зліва, рани на голові забою м'яких тканини грудної клітки та лівого плечового поясу, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я;

водій автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_2, отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівого надколінника з раною над ним та забій м'яких тканин грудної клітки з обидвох сторін, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу функції лівої ноги.

Вироком Апеляційного суду Львівської області від 26.05.2017 року апеляційні скарги прокурора Кузя Т.О. та потерпілої ОСОБА_12 - задоволено. Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 грудня 2016 року відносно ОСОБА_3 в частині звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання скасовано. ОСОБА_3 вважається засудженим за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді 5 (п'яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки. У решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Згідно ч.2 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

А тому суд приймає до уваги те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, внаслідок якого водій автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_2, отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівого надколінника з раною над ним та забій м'яких тканин грудної клітки з обидвох сторін, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу функції лівої ноги.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Крім того, відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, стану здоров'я потерпілого, тяжкості завданої травми, істотності вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступеню зниження престижу, ділової репутації.

Позивач посилається на те, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень протягом тривалого часу йому довелося лікуватися, що разом з неможливістю ходити позбавило його звичайного ритму життя. Протягом тривалого часу він був позбавлений можливості працювати. Тривале лікування і реабілітація, необхідність повторної операції, позбавило можливості матеріально забезпечувати сім'ю, вплинуло на стосунки з близькими людьми.

Як зазначила сторона позивача у судовому засіданні розмір шкоди, заподіяної відповідачем в результаті ДТП, яка сталася з вини відповідача, складає 49000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав та не заперечив розміру шкоди заподіяної позивачеві внаслідок ДТП.

За таких обставин, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог та з відповідача на користь позивача слід стягнути 49000,00 грн. завданої шкоди.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.2, 6 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи, та про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача судового збору в доход держави в розмірі 352,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК, ст.ст. 11, 16, 22, 23, 1166, 1187, 1195, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 49 000, 00 грн. заподіяної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3, в доход держави 352, 40 гривень судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

СуддяВ. Є. Мусієвський