Справа № 466/7600/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/4846/17 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2, її представника -

ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, його

представника - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог - орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання права на проживання, надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22.05.2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Надано ОСОБА_2 дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1, без письмової згоди батька дитини - ОСОБА_4

У задоволенні позовних вимог про визнання права на проживання в будинку за адресою АДРЕСА_1, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави 640 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_7, просить його скасувати в частині задоволених вимог з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Свої доводи апелянт обгрунтовує тим, що позивач з питанням про надання письмової згоди на реєстрацію дитини до нього в позасудовому порядку не зверталась, а тому в неї не було визначених законом підстав для звернення до суду з такою вимогою.

Апелянт вважає, що висновки суду про відмову відповідача від можливості позасудового врегулювання питання реєстрації дитини є безпідставними, оскільки від такого мирного врегулювання даного питання відмовилась сама позивач.

Зазначає, що реєстрація дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №1077 від 22.11.2012 року, однак, позивач жодних дій, передбачених цим Порядком, зокрема щодо подання нею заяви про реєстрацію дитини, не вчиняла.

В судове засідання третя особа не з'явилась, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена (а.с.214), клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, а тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи апеляційним судом проведено у її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Частиною третьою статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Згідно з ч.2 cт.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до cт.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», батьки або інші законні представники зобов'язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження.

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою.

Пунктом 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №1077 від 22.11.2012 року, передбачено, що при проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла чотирнадцяти років, разом з одним із батьків надається письмова згода другого з батьків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 28.01.2015 року (а.с.9).

Зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_2 є: АДРЕСА_2 (а.с.6, 31).

Зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_4 є: АДРЕСА_3 (а.с.136).

Вказаний будинок належить на праві власності відповідачеві ОСОБА_4 (а.с.15, 103-121).

Дитина ОСОБА_6 з 2006 року фактично проживає за адресою місця реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 (а.с.12, 29-30), проте, до цього часу дитина не зареєстрована за місцем свого фактичного проживання.

11.10.2016 року позивач звернулась із заявою про реєстрацію дитини в будинку батька по АДРЕСА_1, однак, їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю письмової згоди батька на це (а.с.47).

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні суду першої інстанції визнав той факт, що дитина разом з позивачем ОСОБА_2 дійсно проживає у належному йому на праві власності житловому будинку без реєстрації, однак, за час, встановлений судом для мирного врегулювання даного спору, дитину все ж таки у своєму будинку не зареєстрував.

За таких обставин, з метою захисту прав дитини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про надання дозволу матері на реєстрацію постійного місця проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1, без письмової згоди батька дитини.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують висновків суду щодо небажання відповідача зареєструвати дитину у своєму власному будинку в позасудовому порядку і не дають колегії суддів підстав для іншого висновку по суті спору в цій частині, ніж того, якого дійшов суд першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 17 травня 2018 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.