Справа № 172/1293/17
Провадження № 2/172/54/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.03.2018 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Глушко О.М. за відсутності сторін та без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 13 грудня 2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № 3/118-36. Відповідно до умов договору позивач надав позичальнику у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового використання грошові кошти у сумі 42000 доларів США зі сплатою 13 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 12.12.2017 року на умовах визначених договором кредиту.

Банк свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надавши позичальнику грошові кошти.

Відповідач, на порушення умов договору, свої зобовязання не виконує, внаслідок чого станом на 17.07.17 утворилася заборгованість у загальній сумі еквівалентній 2649475,06 грн. У звязку з чим позикодавець звернувся до суду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Вважав, що банк звернувся до суду у межах встановлених законом строків позовної давності, а тому немає підстав для відмови у позові у звязку зі спливом строків позовної давності.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник позов не визнали у повному обсязі. Відповідачка пояснила, що грошові кошти не отримувала, а вони були отримані третьою особою. У звязку з цим органами поліції розслідується кримінальне провадження за фактом шахрайських дій. Крім того, вважали, що позивачем пропущено строк позовної давності по договору. Просили у задоволенні позову відмовити.

Для участі у судових дебатах сторони не зявились, надали заяви з викладом своїх позицій та проханням провести слухання за їх відсутності.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

13 грудня 2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № 3/118-36, за умовами якого остання отримала у платне строкове користування грошові кошти в сумі 42 000 доларів США зі сплатою 13 % річних та встановленим порядком погашення заборгованості відповідно до графіку до 10 числа кожного місяця рівними щомісячними платежами в строк до 12 грудня 2017 року.

За умовами договору відповідно до п.п. 3.3.8 та 3.3.9 позичальник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1 договору та достроково повернути кредит, погасити нараховані відсотки та сплатити можливі штрафні санкції у випадках, визначених відповідними пунктами договору.

За приписами п. 4.5 вказаного договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених п.п. 3.3.8, 3.3.9 цього Договору, протягом більше, ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

У разі настання обставин, визначених п. п. 3.2.3, 4.4, 4.5, 5.4 цього договору, термін надання та використання кредиту вважається таким, що закінчився і, відповідно, позичальник зобовязаний повернути кредит, сплатити нараховані відсотки за фактичний час користування кредитом та нараховані штрафні санкції (п. 7.4 договору кредиту).

13 вересня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з досудовою вимогою про погашення заборгованості за договором кредиту до позичальника ОСОБА_1

З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що останній раз погашення боргу за кредитним договором здійснено 12.11.2008 року. Тобто з грудня 2008 року ОСОБА_3 припинила виконувати зобовязання за кредитом. Оскільки термін внесення щомісячних кредитних платежів встановлено до 10 числа кожного місяця, то саме 10 грудня 2008 року почалося невиконання умов кредитного договору, яке тривало більше ніж 60 днів, у звязку з чим строк виконання основного зобовязання ОСОБА_2 щодо повернення всієї суми кредиту відповідно до п. 4.5 договору кредиту настав 8 лютого 2009 року. Саме з цієї дати розпочався перебіг строку позовної давності.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення - невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Оскільки строк виконання основного зобовязання було змінено на 8 лютого 2009 року, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 15 листопада 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Після зміни строку виконання зобовязання до 8 лютого 2009 року усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою підпункту 4.5 договору позичальник був зобовязаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати, а усі наступні щомісячні платежі за графіком після вказаної дати не підлягали виконанню.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-900цс16.

Відповідно до умов договору кредиту № 3/188-36 від 13.12.06 строк виконання основного зобовязання ОСОБА_1 за цим договором (повернення всієї суми кредиту, сплати процентів за фактичний час використання кредиту та нарахованих штрафних санкцій) настав 8 лютого 2009 року, тобто після спливу 60 днів з дня порушення умов договору боржником.

Перебіг трирічного строку для предявлення ПАТ «Укрсоцбанк» вимог до позичальника розпочався 8 лютого 2009 року та закінчився 9 лютого 2012 року.

У зазначений проміжок часу ПАТ «Укрсоцбанк» у будь-якій формі вимог до боржника не предявляло.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем та його представником по справі заявлено про застосування позовної давності.

Зі свого боку позивачем не заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності та не наведено поважних причин його пропуску.

Таким чином суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 261, 266, 267, 509, 526, 530, 559, 610-612, 631, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Васильківський районний суд.

Суддя І.Г. Битяк