Номер провадження: 22-ц/785/745/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача ОСОБА_2 №2 Одеської КЕЧ району в особі представника ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5,

від відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не зявились,

переглянувши цивільну справу №521/17556/16-ц за позовом ОСОБА_2 №2 Одеської КЕЧ району до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат, 3% річних за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2017 року у складі судді Плавича І.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 №2 КЕЧ району, звернувшись 10 жовтня 2016 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території, водопостачання, водовідведення, теплової енергії, гарячого водопостачання до будинку по вул. Бреуса, 61, корпус 2. Відповідачі як співвласники квартири №29 за надані послуги не сплачують. Позивач після уточнення 18 квітня 2017 року вимог просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 1 травня 2014 року по 31 березня 2017 року з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних всього в загальній сумі 55346,53 грн. та судові витрати (а.с.2-4, 62-63).

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_6 позов не визнали (а.с.37-40, 132-134).

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_8 пояснень, заперечень суду першої інстанції не надали.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2017 року позов задоволено; стягнуто з відповідачів солідарно заборгованість за комунальні послуги з урахуванням інфляційних втрат в загальній сумі 55346,53 грн., стягнуто в рівних частках з ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 судові витрати в сумі 1450,00 грн. (а.с.137-140).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у відсутності доказів знаходження будинку на балансі позивача, укладення позивачем договорів з постачальниками комунальних послуг на постачання послуг, не надання позивачем первинних бухгалтерських документів на підтвердження наявності заборгованості та заявленого до стягнення розміру, у неправильності способу захисту порушеного права шляхом застосування до відповідачів солідарної відповідальності у спірних правовідносинах, у безпідставності застосування до спірних відносин норм Житлового кодексу, у неправильному представництві юридичної особи, у не залишенні позовної заяви без розгляду, у не встановленні періоду тимчасової відсутності відповідача в квартирі та його права на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності, у неправильному застосуванні відповідальності за прострочення виконання грошового зобовязання тощо.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, викладено заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції. В ході апеляційного розгляду справи надано рахунок КП «Теплопостачання міста Одеси» на послуги теплопостачання як доказ в обґрунтування заперечень щодо надання позивачем послуг.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги зміну рішення суду в частині вимог до ОСОБА_4 з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

ОСОБА_2 №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини р-ну як юридична особа зареєстровано 18 грудня 2001 року в ЄДР за №0027379 (а.с.16).

ОСОБА_2 №2 Одеської квартирно-експлуатаційної частини р-ну перебуває у безпосередній підпорядкованості Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси (КЕВ м.Одеси); зокрема, проводить нарахування та приймає плату у населення за квартирну плату (утримання будинку та прибудинкової території), водопостачання та водовідведення, теплову енергію та гаряче водопостачання, електропостачання (а.с.17-19).

Будинок №61/2 по вул. Бреуса в м. Одесі передано в обслуговування ОСОБА_2 №2 Одеської КЕЧ району згідно наказу №44 від 26 квітня 2007 року начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси (а.с.20, 21).

Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 23 лютого 1998 року КЕЧ Одеського району як органом приватизації на підставі розпорядження від 23 лютого 1998 року №119163, квартира №АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності в рівних частках ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8. Державна реєстрація права спільної часткової власності на квартиру проведена бюро технічної інвентаризації 5 травня 1998 року (а.с.5,6).

Особовий рахунок по квартирі №АДРЕСА_2 було відкрито на ОСОБА_9 (а.с.10).

ОСОБА_9 помер у 2003 році, Свідоцтво про право на спадщину на 1/5 частку квартири №АДРЕСА_2 державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори видано 14 жовтня 2003 року ОСОБА_4 за реєстровим №1-4506; державна реєстрація права власності ОСОБА_4 в порядку спадкування на 1/5 частки вказаного нерухомого майна проведена 2 грудня 2005 року (а.с.45).

За заявою ОСОБА_2 №2 Одеської КЕЧ району суддею Малиновського районного суду м. Одеси від 16 травня 2016 року видано судовий наказ у справі №521/8411/16-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 по квартирі №АДРЕСА_3 заборгованості станом на 1 травня 2016 року з урахуванням інфляційних втрат в загальній сумі 35953,27 грн. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2016 року за заявою ОСОБА_4 судовий наказ скасовано, розяснено право звернення до суду в загальному порядку (а.с.14, 15).

Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з уповноваженим власником квартири №АДРЕСА_4 не укладено.

Заборгованість за послуги за період з 1 травня 2014 року до 31 березня 2016 року становить 21064,02 грн., інфляційні втрати за вказаний період становлять 14889,25 грн., всього сума боргу з урахуванням інфляційних втрат рівна 35953,27 грн. (а.с.11-12,13).

Заборгованість за послуги за період з 1 травня 2016 року до 31 березня 2017 року становить 17321,32 грн., інфляційні втрати за вказаний період становлять 1595,96 грн., 3% річних становлять 475,98 грн. (а.с.64-67).

Спірними є відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (ст.19 Закону); споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основні Типового договору (п.1 ч.3 ст.20 Закону); споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3 ст.20 Закону); плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст.32 Закону).

Свобода договору, закріплена у статтях 6, 627 ЦК України, яка полягає у тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, не є безмежною. У разі якщо актом цивільного законодавства передбачена обовязковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступати від їх положень (ч.3 ст.6 ЦК). Зокрема, статті 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-ІУ передбачають обовязок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. За змістом частини 3 статті 6, частини 1 статті 630 ЦК України, статей 19,20,21 Закону від 24 червня 2004 року №1875-ІУ, постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» умови типового договору, що набули юридично обовязкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обовязковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. У звязку з цим укладення договору на надання житлово-комунальні послуг є обовязком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору, відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам частини 3 статті 6, статей 627, 630 ЦК України, статей 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

З огляду на викладене не приймаються доводи апеляційної скарги щодо безпідставності вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги через відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг, оскільки діюче законодавство та узагальнена у правові висновки судова практика не звільняє споживача послуг від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

ОСОБА_4, рівно як і іншими відповідачами у справі не надано доказів не отримання послуг по квартирі № будинку № 61/2 по вул. Бреуса в м. Одесі, відтак, надані послуги мають бути оплачені, проживання/непроживання у квартирі не звільняє від обовязку щомісячної оплати наданих послуг, оскільки відповідачі є власниками квартири, а не користувачами житлового приміщення по найму .

Згідно уточнених позовних вимог за період з 1 травня 2014 року по 31 березня 2017 року заявлено до стягнення 55346,53 грн., з них заборгованості за послуги за період з 1 травня 2014 року до 31 березня 2017 року 38 385,34 грн. (21 064,02 грн. + 17 321,32 грн. = 38 385,34 грн.). Розрахунок заборгованості не спростовано, доказів здійснення оплати за вказаний період на надано, згідно доводів позивача розрахунок заборгованості проведено з урахуванням пільг, які має ОСОБА_6

Таким чином, заборгованість за спожиті послуги підлягає сплаті, факт отримання послуг до укладення договору не звільняє споживача (споживачів) від оплати житлово-комунальних послуг.

Квартира № АДРЕСА_3 є спільною сумісною власністю відповідачів, до частка ОСОБА_4 рівна 2/5. Здійснення права спільної часткової власності врегульовано статтею 358 ЦК України, відповідно до якого право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. За змістом статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті видатків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном.

З огляду на викладене, приймаються доводи апеляційної скарги у тому, що у спірних правовідносинах відсутня солідарна відповідальність відповідачів перед позивачем, в силу того, що квартира є спільною частковою власністю відповідачів, де частка кожного є визначеною.

Таким чином, з ОСОБА_4 підлягає стягненню не солідарно з іншими відповідачами заявлена позивачем загальна сума 55346,53 грн., а заборгованість пропорційно до його частки у праві спільної часткової власності на квартиру, а саме з ОСОБА_4 підлягає стягненню за період з 1 травня 2014 року до 31 березня 2017 року заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 15354,14 грн., що становить 2/5 частки від загальної суми заборгованості за послуги за вказаний період (21064,02 грн. + 17321,32 грн. = 38385,34 грн. х 2/5 = 15354,14 грн.).

Відповідно до положень частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-ІУ правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині 2 статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання (постанова ВСУ від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13).

Згідно уточнених позовних вимог за період з 1 травня 2014 року по 31 березня 2017 року заявлено до стягнення 55346,53 грн., з них:

заборгованості за послуги за період з 1 травня 2014 року до 31 березня 2017 року 38385,34 грн. (21064,02 грн. + 17321,32 грн. = 38385,34 грн.),

інфляційні втрати за період з 1 травня 2014 року до 31 березня 2016 року 14889,25 грн.,

інфляційні втрати за період з 1 травня 2016 року до 31 березня 2017 року 1595,96 грн.,

3% річних на суму заборгованості 17321,32 грн. за період з 1 травня 2016 року до 31 березня 2017 року 475,98 грн.

Таким чином, з ОСОБА_4 підлягає стягненню не солідарно з іншими відповідачами заявлені позивачем інфляційні втрати та 3% річних, а сума інфляційних втрат та 3% річних пропорційно до його частки у праві спільної часткової власності на квартиру, а саме, з ОСОБА_4 підлягають стягненню:

за період з 1 травня 2014 року до 31 березня 2016 року інфляційні втрати в сумі 5955,70 грн., що становить 2/5 частки від загальної суми втрат за вказаний період (14889,25 грн. х 2/5 = 5955,70 грн.),

за період з 1 травня 2016 року до 31 березня 2017 року інфляційні втрати в сумі 638,38 грн., що становить 2/5 частки від загальної суми втрат за вказаний період (1595,96 грн. х 2/5 = 638,38 грн.),

за період з 1 травня 2016 року до 31 березня 2017 року 3% річних від простроченої суми 17321,32 грн. в сумі 190,39 грн., що становить 2/5 частки від загальної суми 3% річних за вказаний період (475,98 грн. х 2/5 = 190,39 грн.).

Приймаються доводи апеляційної скарги в тій частині, що на виниклі правовідносини не поширюються норми Житлового кодексу України в силу того, що обєкт нерухомого майна, щодо якого розраховано житлово-комунальні послуги, належить фізичним особам на праві спільної часткової власності, солідарна відповідальність за виниклу заборгованість в даному випадку відсутня.

Не приймаються доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_2 №2 Одеської КЕЧ р-ну не є належним позивачем, оскільки такі доводи спростовано знаходженням будинку №61/2 по вул. Бруса в м. Одесі на балансі даної юридичної особи згідно наказу начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси від 26 квітня 2007 року №44.

Не приймаються доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд мав залишити позовну заяву без розгляду з підстав повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином при не надходженні від нього заяви про розгляд справи за його відсутності, оскільки положення пункту 3 частини 1 статті 207 ЦПК України 2004 року, чинного на час розгляду справи судом першої інстанції хоч і передбачали право суду залишити заяву без розгляду у визначених цією нормою процесуального права випадках, проте не встановлювали обовязку. Більш того, справа тривалий час не була розглянута по суті саме через неявку відповідачів, які ухилялись від отримання надісланої судом кореспонденції, представник позивача був у судових засіданнях, крім того, в справі наявна заява представника позивача про розгляд справи за відсутності.

За подання до суду позовної заяви підлягав сплаті судовий збір в сумі 1378,00 грн. Відповідач ОСОБА_6 має інвалідність, яка надає їй пільги по сплаті судового збору. В порядку розподілу витрат позивача на сплату судового збору за подання позовної заяви з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 №2 Одеської КЕЧ району підлягають присудженню до стягнення грошові кошти в сумі 459,33 грн. (1378,00 грн. : 3 = 459,33 грн.).

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2017 року в частині вимог до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не оскаржено, скаржник ОСОБА_4 не має повноважень на оскарження рішення в інтересах інших відповідачів, тому в силу визначених статтею 367 ЦПК України меж розгляду справи судом апеляційної інстанції при даному апеляційному перегляді справи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вимог до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не переглядається.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 №2 Одеської КЕЧ району до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат, 3% річних та в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_4 змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 Володимирова (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 №2 Одеської КЕЧ району () заборгованість за період з 1 травня 2014 року по 31 березня 2017 року за житлово-комунальні послуги в сумі 15354 грн. 14 коп., інфляційні втрати за період з 1 травня 2016 року по 31 березня 2017 року в сумі 638 грн. 38 коп., 3% річних за період з 1 травня 2016 року по 31 березня 2017 року в сумі 190 грн. 39 коп., а всього стягнути 16182 грн. 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 №2 Одеської КЕЧ району () судові витрати в сумі 459 грн. 33 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 травня 2018 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

ОСОБА_10