РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року

місто Дніпро

єдиний унікальний номер судової справи 201/18540/17

номер провадження 2/201/74/2018

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі судді Ходаківського М.П.,

секретаря судового засідання Пісчанської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

у судовому засіданні брали участь:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 28 грудня 2017 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 21 вересня 2013 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, за актовим записом № 760. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач вказує на те, що наприкінці 2016 року між нею та відповідачем склалися складі стосунки, вони не розуміють один одного. Вони неодноразово намагалися відновити їхні стосунки, але в них нічого не виходило. З жовтня 2017 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Тому позивач просить шлюб розірвати (а.с.2-3).

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 грудня 2017 року указана цивільна справа передана судді Ходаківському М.П. (а.с.1)

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.9). До суду 12 січня 2018 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.10).

Ухвалою судді від 15 січня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (а.с.11-12).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що вона прийняла усвідомлене рішення про розірвання шлюбу, не має наміру продовжувати подружні відносини із відповідачем, примирення між ними не можливе.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, оскільки він бажає зберегти сімю для того, щоб їхня спільна дитина проживала і виховувалась у повноцінній сімї.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач з 21 вересня 2013 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, за актовим записом № 760 (а.с.4). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Спільне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя, почуття любові між ними втрачене, сімейно-шлюбні стосунки згідно з доводами, наведеними позивачем, припинені, проживають окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 25 СК України визначено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Частиною 2 ст. 112 СК України унормовано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Аналізуючи правовідносини, що існують між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити про те, що позивачем висловлено чітке рішення про бажання розірвання шлюбу та неможливості подальшого спільного проживання у поданих до суду документах при пред'явленні позову та розгляді справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що шлюб не може бути поновлено, а його подальше формальне існування суперечило б правам та інтересам сторін, в тому числі праву на вступ до іншого шлюбу.

Керуючись ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 СК України, ст. ст. 13, 76-78, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 21 вересня 2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, за актовим записом № 760, розірвати.

Стягнути із ОСОБА_2 (місто Дніпро, Запорізьке шосе, 19, кв. 125) на користь ОСОБА_1 (місто Дніпро, ж/м Тополя-3, 14, кв. 7а) сплачений нею судовий збір у сумі 64 (шістсот сорок) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.П. Ходаківський