Справа № 643/1873/18
Провадження № 2/643/2941/18
14.05.2018 року Московськи районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Ференчук О.В.
при секретарі Сиротенко О.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитині за кордон України до АДРЕСА_3 з метою відпочинку, оздоровлення та спілкування з ріднею в період часу з 01.06.2018 року по 01.09.2018 року. Надати дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду за межі України неповнолітньому - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що позивач та відповідач є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Шлюб між сторонами розірвано. Дитина мешкає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні, спілкування між відповідачем та дитиною припинені. Позивач зазначила, що вона має намір разом зі своїм сином з 01.06.2018 року по 01.09.2018 року виїхати до АДРЕСА_3 у гості до сестри позивача, ОСОБА_4 з метою відпочинку та спілкування дитини з рідними. Вказала, що зверталась до відповідача з проханням про надання згоди на тимчасову поїздку, проте дозволу не надано.
Позивач в судове засідання не з*явилась, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила вимоги задовольнити.
Відповідач у судове засіданн не з*явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи в судове засідання не з*явився, надав до суду заву про розгляд справи за їх відсутністю.
Суд ухвалив рознлядати справу відповідно до положень ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22.10.2015 року батьками неповнолітнього ОСОБА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.
Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 09.11.2017 року присуджено стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини.

Позивач має намір разом зі своїм сином з 01.06.2018 року по 01.09.2018 року виїхати до Російської Федерації у гості до своїх родичів, а саме: ОСОБА_4, сестри позивача з метою відпочинку та спілкування дитини з рідними.

Факт родинних зв*язків підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, відповідно до якого ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є рідними сестрами.

Також, згідно посвідки на тимчасове проживання з якої вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрована АДРЕСА_3.

Відповідно до ч. 3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України тільки за згодою батьків або в їх супроводі.

Згідно з Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, в тому числі у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Однак, як встановлено судом позивачем зверталась до відповідача з проханням надання дозволу на вивіз дитини, однак дозвіл відповідачем наданий не був.

Відповідно до п.п. 1 п. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема, за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Тобто, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Проте, законодавством України не передбачено можливість перетинання дитиною кордону України без згоди обох батьків, без зазначення країни, до якої необхідно виїхати дитині, та строку, на який вона виїжджає

За змістом ст.ст. 141, 153, ч. 3 ст. 157 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на виїзди дитини за кордон без згоди одного з батьків, зі встановленням при цьому конкретного часу і місця перебування за кордоном, на думку суду не суперечить вищевказаним нормам матеріального права, змісту положень ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.

Позивачем у резолютивній частині позовних вимог зазначено державу, на виїзд до якої вона просить надати дозвіл, та вказано конкретний строк, на який здійснюється виїзд.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Таким чином, судом встановлено та доведено, що позивач використала всі визначені законодавством способи отримати нотаріальний дозвіл батька на тимчасовий виїзд за кордон для спідкування дитини з родичами, що не суперечить інтересам дитини.

Отже, суд приходить до висновку, що дитина проживає разом з матір*ю та тимчасова поїздка до Російської Федерації з метою спілкування дитини зі своєю тіткою, сприятиме моральному та духовному розвитку дитини та жодним чином не порушує законні права батька дитини на його участь у вихованні сина.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7, 141, 150, 155 СК України, п.3 ч.3 ст.313 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України дитині, яка не досягла шіснадцятирічного віку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрований: АДРЕСА_1) у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрована: АДРЕСА_2) до АДРЕСА_3, у період з 01 червня 2018 року по 01 вересня 2018 року.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на оформлення документів для тимчасового виїзду за межі України, неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2.

Рішення в частині оформлення документів підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня йому вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Суддя Ференчук О.В.