ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1289/17
"14" травня 2018 р. смт Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Караула О.А. за участю секретаря судового засідання Дудка В.В., розглянувши в смт Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Петриківської РДА Дніпропетровської області, Петриківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю-
24.11.2017 до суду звернувся ОСОБА_1 (далі Позивач) з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області (далі Відповідачі), яким просив визнати за ним право приватної власності на Ѕ частину житлового будинку № 92, що знаходиться за адресою: вул. Мальовнича смт Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області та який складається з: житлового будинку ''А-1'' загальною площею 46,9 кв.м, житловою 21,7 кв.м; ''А'-1'' житлової прибудови, ''а-1'' сіни, ''Г-1'' вбиральні, ''Д-1'' погріб з входом, ''Ж-1'' сараю, ''Е-1'' сараю, ''З-1'' сараю, ''Ц-1'' сараю, ''К-1'' сараю, ''Л-1'' літньої кухні, № 1 огорожі, № 2 огорожі, № 3 огорожі, № 4 огорожі, І свердловини.
Зазначену частину житлового будинку він успадкував після померлого батька ОСОБА_5, який помер 11.12.2000. Другим спадкоємцем за законом після померлого батька є його рідний брат ОСОБА_6, який спадщину прийняв, шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але не оформив своїх спадкових прав. 04.07.2002 ОСОБА_6 помер.
Після смерті його брата відкрилася спадщина до складу якої входили: належна йому на праві приватної особистої власності квартира і Ѕ частина спірного житлового будинку. Відкрита спадкова справа за останнім місцем реєстрації померлого на підставі заяв його спадкоємців: сина ОСОБА_2, дружини ОСОБА_3, тобто Відповідачів у справі.
При цьому, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали Свідоцтва про право на спадщину тільки на належну брату квартиру, тим самим вказали нотаріусу, що спадщина складається лише з квартири, оскільки не претендували на будинок. Свідоцтв про право на спадщину на частину вищевказаного будинку вони не отримували.
Позивач стверджує, що ще за життя їхніх батьків була домовленість, що брату залишиться квартира (подарована йому батьками), а йому залишиться будинок. Однак склалася ситуація, що спадкоємці брата начебто не претендують на частину спірного будинку, але фактично спадщину прийняли, оскільки у відповідності до норм чинного законодавства все майно померлого є єдиною спадковою масою і не можна частину спадщини прийняти, а від іншої відмовитися.
Після смерті брата відносини між ним та Відповідачами погіршилися та наразі взагалі припинили спілкування, останні зазначили, що нічого оформлювати не бажають, витрачати свій час та кошти та їм відомо, що вже більше 20 років у спірному будинку проживають Позивач зі своєю дружиною.
Таким чином, на теперішній час Ѕ частина вказаного будинку фактично залишилася оформленою на імя померлого батька, ОСОБА_5, але оформити на своє імя у порядку спадкування він не має можливості, оскільки покійний брат прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав і помер. Його спадкоємці в свою чергу також прийняли спадщину після померлого брата, але не оформлюють. Спілкуватися не бажають, жодного разу за вказаною адресою не зявлялися.
Зауважив, що разом з дружиною вони переїхали на постійне проживання до будинку ще задовго до смерті батька, так як батько після смерті матері залишився один та потребував сторонньої допомоги. Вони допомагали йому з господарством та доглядали за ним. Після його смерті продовжували володіти та користуватися будинком, тобто постійно, безперервно проживати в ньому, обробляти земельну ділянку, проводити ремонтно-відновлювальні роботи для підтримання житлового будинку та господарських будівель у належному стані, провели до нього газопровід, сумлінно сплачували кошти за надання комунальних послуг. А другу частину так ніхто і не оформив належним чином до теперішнього часу. З моменту ОСОБА_5 пройшло вже 17 років, а з моменту смерті його брата 15 років. Ніхто не звертався ні до них для проживання, ні до нотаріальної контори, ні до сільської ради для оформлення спадкових справ.
Отже, Ѕ частина спірного будинку, що належала на праві власності померлому батьку ОСОБА_5 була прийнята у спадок його рідним братом ОСОБА_6, але не була оформлена належним чином ні останнім ні його спадкоємцями і фактично знаходиться у постійному володінні, користуванні Позивача, враховуючи тривалість такого володіння вважає, що є всі підстави для визнання за ним права власності на зазначену частину будинку за набувальною давністю.
В судовому засіданні 26.04.2018 Позивач та його представник адвокат ОСОБА_7 підтримали заявлений позов з наведених у ньому підстав та просили його задовольнити у повному обсязі. Не заперечували проти розгляду справи в заочному порядку. Надалі Позивач, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, у звязку з незадовільним станом свого здоровя.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в призначені судові засідання повторно без поважних причин не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань щодо поважності причин неявки у судове засідання до суду подано не було, відзиву на позовну заяву також не подали.
Відповідач ОСОБА_4 селищна рада Петриківського району Дніпропетровської області також не з'явилися в судове засідання, однак надіслали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, при цьому позовні вимоги визнали. Відзиву на позов не подано.
Третя особа Відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Петриківської РДА Дніпропетровської області надіслали клопотання про розгляд справи без присутності представника відділу. Проти позовних вимог не заперечують.
Третя особа Петриківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області надіслали клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника.
За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до ч. 4 вказаної статті, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у ч.1 ст. 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомлених про судове засідання відповідачів у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.
Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Судом встановлено, згідно Дубліката виданого 07.06.1995 Петриківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, реєстровий № 995 Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29.08.1994 Петриківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстровим № 1703. житловий будинок № 92, що розташований за адресою: вул. Мальовинича (Дзержинського) в смт Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області в цілому на праві власності належав ОСОБА_5 (батьку Позивача) (а.с.95).
Право власності зареєстровано в Дніпродзержинському бюро технічної інвентаризації 08.06.1995, в книзі № 4, за реєстровим № 483 (а.с.94).
11.12.2000 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 310316, виданого 11.12.2000 виконкомом ОСОБА_4 селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області (а. с.10).
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.07.2016, виданого Петриківською державною нотаріальною конторою, зареєстрованому в реєстрі за № 2-487 1/2 частка житлового будинку № 92, що розташований за адресою: вул. Мальовинича (Дзержинського) в смт Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області перейшла позивачу ОСОБА_1, після померлого батька ОСОБА_5 (а. с.11 ).
Між тим, як вбачається із вищезазначеного Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.07.2016 на іншу 1/2 частку спадкового майна (житлового будинку) Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.
Таким чином, встановлено, що спадщину після смерті батька ОСОБА_5 прийняли у спосіб подання до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини письмової заяви про прийняття спадщини, відповідно до вимог п.2, ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (ред.1963 р.) позивач ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_6 (а.с. 83).
Однак, ОСОБА_6 з часу прийняття спадщини її не оформив відповідно до вимог закону.
04.07.2002 ОСОБА_6 (другий спадкоємець) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 690543, виданого повторно 16.06.2016 Заводським районним у місті Дніпродзержинську відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області (а. с.10).
Так як спадщина на майно ОСОБА_6 відкрилась до 1 січня 2004 року, зазначені правовідносини мають регулюватись ЦК України(1963) р.
Згідно ст. 548 ЦК України (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Факт прийняття спадщини, спірної 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Мальовинича (Дзержинського) в смт Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області, після смерті ОСОБА_6 (рідного брата Позивача), будь ким, зокрема родичами померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які являються його сином та дружиною (Відповідачі у справі) у суду відсутній.
Однак, як встановлено судом спадщина, яка складається з Ѕ частини спірного житлового будинку та інша Ѕ частина будинку, що належить на праві приватної власності будинку Позивачу, тобто в цілому, по теперішній час знаходиться в користуванні останього.
Як визначено статтею 319 ч.4 ЦК України власність зобов'язує.
Згідно ст. 322 ч.1 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
З письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, а саме:
- Із копії Договору № 7570 про надання послуг з газопостачання ВАТ ''Дніпропетровськгаз'' від 22.05.2008 та додаткової угоди до Договору № 7570 про надання населенню послуг з газопостачання від 19.05.2010 вбачається, що споживачем послуг з постачання природного газу в житловому будинку № 92, що розташований за адресою: вул. Мальовинича (Дзержинського) в смт Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області є ОСОБА_1 (а.с.13).
- З Акту ПАТ ''Дніпропетровськгаз'' від 10.06.2011 вбачається, що за адресою спірного вищезазначеного житлового будинку встановлено газовий лічильник замовником /абонентом якого являється також ОСОБА_1 (а.с.14).
- З Акту приймання виконаних робіт за грудень 2007 року, за березень 2008 року встановлено, що за адресою: вул. Мальовинича (Дзержинського), буд. 92 в смт Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області проводилися будівельні та монтажні роботи, замовником яких є беззаперечно Позивач (а.с.15).
Вказане підтверджується долученими рахунком по передоплаті за ремонтно-будівельні роботи від 07.02.2008 та квитанціями до прибуткового касового ордеру №552, № 553 від 07.02.2008, де кошти за вказані роботи прийнято від ОСОБА_1 (а.с.14).
- Копіями квитанцій за 2004-2005, 2012- 2015 роки, 2017 рік підтверджено факт сплати Позивачем коштів за комунальні послуги, а саме: за спожитий природний газ та електроенергію за адресою: вул. Мальовинича (Дзержинського), буд. 92 в смт Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області (а.с.17-29) .
- Копіями квитанцій на прийом податкових платежів від 05.02.2005 та 09.06.2006 підтверджено сплату земельного податку ОСОБА_1 (а.с.30).
Окрім цього, Актом про проживання від 19.09.2017, складеного депутатом ОСОБА_4 селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області ОСОБА_8 підтверджено, що за адресою: вул. Мальовинича (Дзержинського), буд. 92 в смт Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області дійсно постійно проживають ОСОБА_1С (Позивач) та ОСОБА_9 (дружина Позивача) без реєстрації, про, що засвідчено підписами сусідів ОСОБА_10, Шкарлат ОСОБА_11 ( а.с.30).
Вказані письмові докази підтверджують виконання обов'язку співвласника 1/2 частки житлового будинку за адресою: вул. Мальовинича (Дзержинського), буд. 92 в смт Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 щодо утримання в належному стані власності в цілому.
Зокрема, згідно копії ОСОБА_10 з розпорядження № 03-р селищного голови ОСОБА_4 селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області від 02.02.2016 про перейменування вулиць та провулків в смт Курилівка, керуючись ЗУ ''Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки'' та ЗУ ''Про місцеве самоврядування в Україні'' було перейменовано вул. Дзержинського на вул. Мальовнича в смт Курилівка (а.с.31).
Згідно ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Так, факт щодо утримання спірної Ѕ частки житлового будинку та Ѕ частки житлового будинку власником якої є Позивач, а врешті в цілому житлового будинку, який розташований за адресою: вул. Мальовинича (Дзержинського), буд. 92 в смт Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області проживання підтвердили свідки допитані в судовому засіданні, а саме: ОСОБА_12, який є сином Позивача та ОСОБА_9, дружина Позивача.
Вказані свідки пояснили суду, що дійсно в будинку спочатку проживав ОСОБА_5, батько Позивача, який потім помер. Після його смерті, будинок пограбували. Після чого, Позивач вирішив переїхати до нього разом з дружиною та почав проживати в ньому та утримувати в належному стані: проводити ремонті роботи. Ще за життя ОСОБА_6, який є рідним братом Позивача була домовленість щодо спадкового майна, після смерті їхнього батька, а саме те, що квартира залишиться ОСОБА_6, а житловий будинок Позивачеві.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
При цьому, володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.
Враховуючи положення ст. ст.335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.
Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
Ч. 1 ст. 397 ЦК України передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно з ч. 3 цієї статті, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено ЦК України.
Суд дійшов висновку, що Позивач не є спадкоємцем спірної частки майна, після ОСОБА_6, однак протягом 16 років утримував житловий будинок в цілому та відкрито і безперервно ним користувався за цільовим призначенням, власником якого спочатку був його батько ОСОБА_13, а потім покійний брат ОСОБА_6 саме цієї спірної 1/2 частки майна., який прийняв спадщину, але не встиг оформити свої спадкові права.
З липня 2016 року Позивач оформив право власності в порядку спадкування за законом, після померлого батька 11.12.2000 ОСОБА_5 на 1/2 частку житлового будинку № 92 по вул. Мальовинича (Дзержинського), буд. 92 в смт Курилівка Петриківського району, але фактично ще став користуватись усім спірним будинком, після смерті свого брата 04.07.2002 ОСОБА_6, та при заволодінні чужим майном не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності на іншу 1/2 частку житлового будинку, що з часу відкриття спадщини після померлого ОСОБА_6 та потеперішній час ні ким не прийнята.
Беручи до уваги, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За наведеного, Позивач ОСОБА_1 довів належними доказами свої позовні вимоги, та його позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат, які складаються з судового збору.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при зверненні до суду із позовом, сплатив судовий збір в повному обсязі. Між тим, вимог щодо стягнення його з Відповідачів не заявляв, у звязку з чим суд вирішив судові витрати по сплаті судового збору залишити за Позивачем.
Керуючись ст. ст. 13, 141, 223, 263, 265, 272, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Петриківської РДА Дніпропетровської області, Петриківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІН НОМЕР_1) право власності на Ѕ частку житлового будинку № 92, що знаходиться за адресою: вул. Мальовнича, смт Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області, який складається з: житлового будинку ''А-1'' загальною площею 46,9 кв.м, житловою 21,7 кв.м; ''А'-1'' житлової прибудови, ''а-1'' сіни, ''Г-1'' вбиральні, ''Д-1'' погріб з входом, ''Ж-1'' сараю, ''Е-1'' сараю, ''З-1'' сараю, ''Ц-1'' сараю, ''К-1'' сараю, ''Л-1'' літньої кухні, № 1 огорожі, № 2 огорожі, № 3 огорожі, № 4 огорожі, І свердловини, за набувальною давністю.
Судовий збір сплачено в повному обсязі та розподілу не підлягає.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання до Петриківського районного суду Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Суддя ОСОБА_14