ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6/18
провадження № 2/753/1/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Комаревцевої Л.В.

при секретарі Гаврилюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених сум,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених сум пенсій.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 перебувала на обліку ЛО УПФУ в м.Києві та отримувала пенсію за інвалідністю відповідно до Закону України «Про загальнообов"язкове державне страхування».

За період з 22.04.2009 по 30.04.2013 року ЛО УПФУ в м. Києві відповідачу було надміру виплачено кошти у сумі 3681 грн. 38 коп. Переплата виникла при проведенні перерахунку пенсії, про що стало відмомо з листа ГУ ПФУ в м. Києві від 21.05.2014 року за №618, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутись до суду з метою стягнення з відповідача надмірно виплачених сум пенсій у сумі 3681 грн. 38 коп.

За вказаною позовною заявою Дарницьким районним судом м.Києва 13.11.2017 року було постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Разом з тим, за заявою відповідача ОСОБА_2 про скасування заочного рішення, ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 18.12.2017 року вказане заочне рішення було скасовано, а справу призначено до розгляду у загальному порядку.

Після призначення справи до розгляду у загальному порядку представник позивача не з"явилась.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, у зв'язку з порушенням строків позовної давності звернення до суду.

На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку ЛО УПФУ в м. Києві (Дарницьке відділення) та отримує пенсію за інвалідністю відповідно до Закону України «Про загальнообов"язкове державне страхування».

За період з 22.04.2009 по 30.04.2013 року ЛО УПФУ в м. Києві відповідачу було надміру виплачено кошти у сумі 3681 грн. 38 коп. Переплата виникла з причин перерахунку пенсії, що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 21.05.2014 року за №618.

Частиною 2 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати, з якої може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15.05.2003 № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно зПостановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014).

Згідно частини 1-3 статті 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі України. Від імені та в інтересах держави України право власності здійснюють відповідко органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Частиною 1 статті 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Законодавством чітко визначено способи вирішення питання пов'язаного з виникненням переплати пенсії: добровільне повернення пенсіонером надмірно виплачених сум чи стягнення, зазначених сум у судовому порядку; визнання сум переплати пенсії безнадійною заборгованістю та прийнятої рішення щодо її списання; утримання переплати пенсії згідно рішення комісії.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

Положення ст. 1215 ЦК України мають застосовуватися з урахуванням положень ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення»,ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка є спеціальною нормою.

Відповідно до даної норми суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Аналогічні положення також містяться і у ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються (постанова Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-91цс14).

Крім того, під час розгляду справи відповідачем було заявлене клопотання про застосування строків позовної давності.

Вимогами ст. 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як встановлено судом, ЛО УПФУ в м.Києві дізналось про порушення свого права 21.05.2014 року, що підтверджується листом Управління з координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві за №618 від 21.05.2014 року, однак позовна заява ЛО УПФУ в м.Києві була подана лише 06.09.2017 року.

Отже строк позовної давності почав свій перебіг 21.05.2014 року та сплив 21.05.2017 року.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Враховуючи, що під час розгляду справи відповідачем було заявлено про застосування строків позовної давності, суд приходить до висновку, про застосування положення ч. 4 ст. 267 ЦК України, згідно якого сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.1, 2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ЛО УПФУ в м.Києві до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених сум задоволенню не підлягають в звязку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.257, 267, 1212-1215, ЦК України, ст.13, 80, 81, 89 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених сум - відмовити.

Повний текст судового рішення складений 01.03.2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Комаревцева Л.В.