Справа № 658/766/17
(провадження №2/658/139/18)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

23 квітня 2018 року м. Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: Терещенко О.Є.,

при секретарі: Оніщенко Л.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні залі суду м. Каховки Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вимогою стягнення боргу з ОСОБА_2 вимоги мотивує тим, що 05 серпня 2011 року позивач надав в борг ОСОБА_2 15 000 дола-рів США, які останній зобовязався повернути у строк до 01.05.2015 року. У встановлений строк відповідач зобовязання не виконав, в звязку з чим позивач просить суд стягнути з Со лодовнікова Р.Є. суму боргу, що з урахуванням курсу долару становить 405 300 грн., про-центи в розмірі 67934, 94 грн., інфляційні витрати в розмірі 75 870,50 грн. та 3% річних - 22 286 грн. а також судові витрати по справі.

В судове засідання представник позивача не зявилася, надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала на підставах зазначених в позові, просила їх задоволь-нити, розглядати справу за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з»явився повторно, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про відкладення роз-гляду справи не надходило.

Виходячи з наведеного та зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Також, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписуваль-ного технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановле-ному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспо-рюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або як-що він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Відповідно до розписки від 05.08.2011 р. вбачається, що ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 15 000 доларів США, які зобовязався по-вернути в строк до 01.05.2015 р.. (а.с.14)

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму гро-шових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими оз-наками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, як-що його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподат-ковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підставі викладеного суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики.

За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відпо-відно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквіва-лент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним кур-сом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

До теперішнього часу відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання за договором по-зики не виконав, тому з урахуванням офіційного курсу Національного банку України на день подання заяви (100 доларів США =2702,61грн.). сума заборгованості становить 405 300 грн.

У відповідності до ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути по-зикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Причини невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають.

Договір позики є двостороннім правочином. Також, після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кіль-кості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним - якщо виконання позичальником зобов'язання обмежується поверненням боргу.

Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у статті 1048 ЦК України.

Так, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено догово-ром або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової став-ки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти ви-плачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, уста-новлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.

Указане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений.

Випадки, коли договір позики вважається безоплатним, зазначені в частині другій статті 1048 ЦК України. Визначене вказаною нормою правило про безоплатність договорів позики є імперативним і не може бути змінене за погодженням сторін.

Відсутність у договорі умови про винагороду не означає, що договір є безоплатним. В цьому разі розмір відсотків визначається на рівні облікової ставки Національного Банку Ук-раїни. Для того, щоб договір позики вважався безоплатним, необхідно прямо в договорі вста-новити норму, що відсотки за договором не нараховуються або інший рівнозначний вислів.

Проценти за договорами позики можуть сплачуватися позикодавцем у будь-якому по-годженому сторонами порядку (у тому числі й одноразово), а якщо такий порядок сторонами не визначений, проценти мають сплачуватися щомісяця до дня фактичного повернення гро-шового боргу (абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК).

Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не вста-новлено договором або законом.

Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року (№ 6-36цс14).

Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не по-вернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Ко-дексу.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зо-бов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встано-вленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простро-ченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Доказів повернення грошових коштів, що були отримані відповідачем за розпискою, суду не надано.

Позивач просив суд стягнути з відповідача: 22286 грн. - 3% річних, 75870,50 грн. - ін-фляційні втрати, 67934,94 грн.- проценти від суми, при цьому надав відповідний розрахунок, який ніким не спростований.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 5713,93 грн.

Керуючись ст. 12,81, 141, 280-289 ЦПК України , суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 (уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5 ) заборгованість в сумі 571 391,44 грн., що складається з:

- 405 300 грн основна сума боргу, 22 286 грн. 3% річних від простроченої суми, 67 934,94 грн проценти, 75 870,50 грн. інфляційні витрати; а також судовий збір в сумі 5713,93 грн, а всього : 577 105,37 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня отримання ним копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скар-ги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголо-шення до апеляційного суду Херсонської області через Каховський міськрайонний суд Хер-сонської області.

Суддя О. Є. Терещенко