Номер провадження: 22-ц/785/1329/18
Номер справи місцевого суду: 2-738/11
Головуючий у першій інстанції Боярський О.О.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Дрішлюка А.І.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 жовтня 2017 року за позовом Білгород - Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» його територіально відокремленого без балансового відділення №10015/0339 філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2011 року було задоволено позовну заяву Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі ВАТ «Державний Ощадний банк України» його територіально відокремленого без балансового відділення №10015/0339 філії - Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» 1 236 500 грн. 61 коп., та державне мито у розмірі 1 700 грн., витрати на ІТЗ у розмірі 120 грн..

17 жовтня 2012 року Банку був виданий виконавчий лист за вказаним рішенням суду.

15 серпня 2017 року ПАТ «Державний ощадний банк» звернулось до суду із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа. Мотивуючи вимоги заяви тим, що 09 листопада 2012 року АТ «Ощадбанк» було направлено заяву про відкриття виконавчого провадження (вих.№ 28/01-19/431) від 08.11.2012р. на адресу Відділу ДВС Білгород-Дністровського МРУЮ. Однак, в подальшому, жодного процесуального документу по ходу виконавчого провадження на адресу Банку не надходило. Задля встановлення актуального статусу виконавчого провадження заявник 10 січня 2013 року, 07 березня 2014 року, 13 липня 2015 року та 09 червня 2017 року звертався із запитами про хід виконавчого провадження. Відповіддю відділу ДВС від 23.06.2017 року було повідомлено, що станом на 23.06.2017р. згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень у відділі на примусовому виконанні виконавчий лист №2-738/11 виданий 17.10.2012р. про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 1 236 500,61 гривень, не перебуває.

Оскільки відділом ДВС взагалі не було вказано про які-небудь відкриті виконавчі провадження за виконавчим листом № 2-738/11 з моменту його направлення Банком на адресу відділу, заявник вважає, що його разом із заявою про відкриття виконавчого провадження було втрачено при пересилці або ж безпосередньо самим відділом після отримання. Крім того, на час звернення з виконавчим листом для пред'явлення його до виконання строки пропущено не було, оскільки після втрати оригіналу виконавчого листа пройшов значний час, то у випадку отримання дублікатів виконавчих листів строк для їх пред'явлення буде пропущено. До того ж, пропуск строків зумовлений несвоєчасним наданням відділом ДВС відповіді на численні запити АТ «Ощадбанк» про хід виконавчого провадження.

Таким чином, заявник просить суд видати дублікат виконавчого листа та поновити строк для пред'явлення його до виконання.

Справа розглянута за відсутності сторін.

Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 жовтня 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ«Державний ощадний банк» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити вимоги заяви у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з'явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ними судових повісток. Крім того, інтереси відповідача ОСОБА_4 представляє адвокат. Тому у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України їх неявка у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та у доступі до суду апеляційної інстанції.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та пояснення на неї, заперечення на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів заяви та апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Виконавчі документи повинні бути пред'явлені до виконання в строки, встановлені ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21 квітня 1999 року в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень суду та інших органів (посадових осіб) від 04 листопада 2010 року, який набрав чинності з 21 березня 2011 року та діяв на час виконання заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2011 року.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону №606-ХІV державний виконавець відмовляє у прийнятті до провадження виконавчого документа, строк пред'явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №606-ХІV стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду. Таке право стягувача передбачено також ч.1ст.371 ЦПК України.

Зазначений строк є процесуальним, а отже, може бути поновлений. Тобто виключним суб'єктом звернення до суду з цього питання є стягувач.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України, який був чинний на час виконання судового рішення, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 371 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2011 року було задоволено позовну заяву Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі ВАТ «Державний Ощадний банк України» його територіально відокремленого без балансового відділення №10015/0339 філії - Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_4. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» 1 236 500 гривень 61 копійку, та державне мито у розмірі 1 700 гривень, витрати на ІТЗ у розмірі 120 гривень. (а.с. 136-137), заочне рішення суду набрало законної сили 23 грудня 2011 року (а.с. 158).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 червня 2012 року заява ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення (а.с. 148-149).

17 жовтня 2012 року Банку був виданий виконавчий лист за вказаним заочним рішенням (а.с. 158 зв.), строк пред'явлення виконавчого листа до виконання до 23 грудня 2012 року (а.с. 158).

09 листопада 2011 року Банк звернувся до Відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської областіз заявою про відкриття виконавчого провадження (а.с. 159, 160-161).

Відповіддю Відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції 23.06.2017р. повідомлено, що станом на 23.06.2017р. згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень у відділі на примусовому виконанні виконавчий лист №2-738/11 виданий 17 жовтня 2012року про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості у розмірі 1 236 500,61 гривень, не перебуває.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що доказів, які підтверджують факт поважності пропуску строку пред'явлення виконавчого документу до виконання про стягнення заборгованості з ОСОБА_4, заявником до суду не надано. Дані, які містяться в журналі реєстрації вихідної кореспонденції Банку не є підтвердженням звернення виконавчого листа до виконання, оскільки не містять свідчень про отримання відділом ДВС будь-яких листів-заяв від Банку. Відповідь ДВС від 23.06.2017р. на отримане звернення свідчить про належне виконання відділом ДВС своїх обов'язків. Тому суду не зрозуміла бездіяльність Банку у вирішенні питання щодо звернення до виконання рішення суду від 12 грудня 2011 року, що полягає у невжитті заходів задля сприяння його виконанню протягом майже п'яти років.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Згідно частин 1 та 2 ст. 433 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Обґрунтовуючи поважність причини строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, представник ПАТ «Державний ощадний банк України» посилався на те, що09 листопада 2012 року АТ «Ощадбанк» було направлено заяву про відкриття виконавчого провадження (вих. 28/01-19/431) від 08.11.2012 року на адресу Відділу ДВС Білгород-Дністровського МРУЮ. Однак, в подальшому, жодного процесуального документу по ходу виконавчого провадження на адресу Банку не надходило. Задля встановлення актуального статусу виконавчого провадження заявник 10.01.2013 року, 07.03.2014 року, 13.07.2015 року та 09.06.2017 року звертався із запитами про хід виконавчого провадження.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України одночасно визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). І це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Положення пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України визначає одну з основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду.

Відповідно до положень ст.8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Виходячи з принципу верховенства права, положень статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.ХІ.50), яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, та положень ст. ст. 3, 15 ЦК України, ст. ст. 2 - 5 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу слід дійти висновку про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав і інтересів, у тому числі шляхом виконання рішень суду.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року №2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права (абзац 2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012, абзац 3 п.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012 року).

У п. 1 постанови №6 Пленуму «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначав, що відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до положень ст. ст. 4, 10, 60 ЦПК України, які діяли на час розгляду справи судом першої інстанції, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд сприяє всебічному з'ясуванню обставинам справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Аналогічні положення містяться у статтях 5, 12, 81, 82 ЦПК України (в редакції) яка чинна на час перегляду справи апеляційним судом.

Згідно положень ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Аналогічні положення містяться у статті 2 ЦПК України (2017р.).

При цьому Цивільний процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку; вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Отже, судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на виконання рішення суду, що є складовою частиною здійснення правосуддя, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Однак, в порушення положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України суд першої інстанції усунувся від встановлення обставин, пов'язаних з причиною пропуску строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, не перевірив належним чином доводи заявника про поважність причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа для виконання та не звернув увагу на те, що на листах Банку на адресу Відділу ДВС Білгород-Дністровського МРУЮ від 10 січня 2013 року та від 07 березня 2013 року є відомості про отримання цих листів відділом виконавчої служби (а.с. 162-163).

З матеріалів справи вбачається, що позивач, ПАТ «Державний ощадний банк України», є юридичною особою.

Згідно ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов'язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку недбалість осіб, які представляють інтереси юридичної особи в цивільній справі, не може служити підставою для позбавлення Банку права на виконання судового рішення.

За таких підстав, вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання, суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, передчасно визнавши причини пропуску заявником строку неповажними, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 379, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» задовольнити частково, ухвалу Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 жовтня 2017 рокускасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та подальшому оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено: 05 травня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

А.І.Дрішлюк

Р.Д.Громік