Справа № 403/95/18
Провадження №4-с/403/2/18
У Х В А Л А

01 червня 2018 р. Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: Годованець І. А.

при секретарі: Дорошенко В.В.

з участю:

заявника: ОСОБА_1

представника заявника: ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Устинівка в режимі відеоконференції з Апеляційним судом Миколаївської області справу за скаргою ОСОБА_1, боржник: ОСОБА_5, про визнання неправомірними дії (бедіяльність) головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 під час виконання виконавчого провадження щодо не вчинення в повному обсязі виконавчих дій про встановлення спадкоємців боржника та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В :

Заявником ОСОБА_1 подано до суду скаргу про визнання неправомірними дії (бедіяльність) головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 під час виконання виконавчого провадження щодо не вчинення в повному обсязі виконавчих дій про встановлення спадкоємців боржника та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження. В скарзі зазначається, що спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Стягувач має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та представники заявника ОСОБА_2, ОСОБА_3 настоюють на зазначених в скарзі вимогах, так як виконавець зобовязаний вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження». Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну та здійснювати інші повноваження. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Внаслідок бездіяльності (дій) державного виконавця порушено права стягувача ОСОБА_1 у виконавчому провадженні та нівелюється можливість задоволення вимог за виконавчим документом через винесення постанови про закінчення виконавчого провадження. У боржника ОСОБА_5 є майно, на яке після заміни сторони у виконавчому провадженні можливо звернути стягнення за виконавчим документом.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції з Апеляційним судом Миколаївської області головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 зазначені в скарзі вимоги не визнає, так як нею по виконавчому провадженню вживалися заходи щодо примусового виконання судового рішення, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі. По виконавчому провадженню відсутні підстави для визнання неправомірними бездіяльності (дій) державного виконавця, якими порушено права стягувача ОСОБА_1 Постанова про закінчення виконавчого провадження від 23 листопада 2017 року відповідає положенням п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», так як боржник ОСОБА_5 помер, спадкоємці боржника ОСОБА_5 відсутні, відкрита спадкова справа за заявою про відмову від прийняття спадщини спадкоємця ОСОБА_6 (матір). 01 червня 2018 року в судове засідання в режимі відеоконференції з Апеляційним судом Миколаївської області головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 не зявилася, про день та час судового розгляду справи повідомлена належним чином, заяви про розгляд справи у її відсутність чи про причини неявки не подано.

Згідно матеріалів справи боржник ОСОБА_5 помер 14 листопада 2014 року. Заслухавши учасників судового процесу, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Частиною 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Статтею 448, п.«а» ч.1 ст.449 ЦПК України встановлено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду. Скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Ухвалою Устинівського районого суду Кіровоградської області зобовязано головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 подати до Устинівського районного суду належеним чином завірені копії матеріали виконавчого провадження за №40681654 за судовим рішенням про стягнення з солідарно з фермерського господарства «Мамонт» та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 грошового боргу за договором позики в сумі і судових витрат. На підставі поданих до суду матеріалів виконавчого провадження встановлено, що у провадженні головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 на примусовому виконанні перебував виконавчий лист виданий 23 червня 2010 року Устинівським районним судом Кіровоградської області за судовим рішенням про стягнення солідарно з фермерського господарства «Мамонт» та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 грошового боргу за договором позики в сумі 170000.00 грн., пені в сумі 1000000.00 грн. та судового збору (з кожного) в сумі по 850.00 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 60.00 грн. 25 листопада 2014 року ОСОБА_7 (представник ОСОБА_5, довіренність від 15 травня 2014 року) головному державному виконавцю Носовій О.Г. подано письмове клопотання, що боржник ОСОБА_5 помер 14 листопада 2014 року і виконавче провадження підлягає закінченню провадженням відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». 30 червня 2015 року стягувачем ОСОБА_1 начальнику відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області подано письмове звернення від 23 червня 2015року про долучення до матеріалів виконавчого провадження документів щодо правонаступників боржника ОСОБА_5: копію витягу за №39068826 виданого 03 грудня 2014 року про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи за №56852466 (спадкодавець: ОСОБА_5, помер 14 листопада 2014 року): приватний нотаріус Казанківського районного нотаріального округу у Миколаївській області ОСОБА_8 Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обовязків, зазначених у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 цього Кодексу). Спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у ч.ч.3,4 ст.1268, ст.1269 ЦК України. Так, згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України). 21 лютого 2015 року 12 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу у Миколаївській області ОСОБА_8 21 лютого 2018 року подано начальнику відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області письмове повідомлення від 14 липня 2015 року та від 12 жовтня 2017 року, що 03 грудня 2014 року відкрито спадкову справу за №138/2014 року (спадкодавець ОСОБА_5) за заявою про відмову від прийняття спадщини спадкоємця ОСОБА_6 (матір); відомостей щодо спадкоємців, які є такими, що прийняли спадщину надати не є можливим, так як вони до нотаріуса не зверталися. Відповідно ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені ст.1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право.

Згідно ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Таким чином, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними, позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Оскільки в звязку зі смертю боржника зобовязання за договором позики входять до складу спадщини, то по виконавчому провадженню підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК України, щодо обовязку спадкоємців задовольнити вимоги стягувача у порядку, передбаченому ч.2 ст.1282 цього Кодексу.

Аналіз правових норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296 ЦК України є правом, а не обовязком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Пунктом 1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає обовязковому зупиненню у разі: смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво. 30 грудня 2014 року постановою заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_9 зупинено виконавче провадження за виконавчим листом виданого 23 червня 2010 року Устинівським районним судом Кіровоградської області за судовим рішенням про стягнення солідарно з фермерського господарства «Мамонт» та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 грошового боргу за договором позики від 26 листопада 2007 року в сумі 1295474.80 грн., за договором позики від 10 грудня 2007 року в сумі 170000.00 грн., пені в сумі 1000000.00 грн. та судового збору (з кожного) в сумі по 850.00 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 60.00 грн. на строк до встановлення правонаступників боржника ОСОБА_10, так як правовідносини між сторонами виконавчого провадження за договором позики допускають правонаступництво. Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року за №6 встановлено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

На підставі досліджених матеріалів справи та виконавчого провадження встановлено, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 по виконавчому провадженню дотримано передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання судового рішення щодо неупередженого, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі виконання виконавчого документа, в тому числі вчинено виконавчі дії для встановлення спадкоємців боржника ОСОБА_5 При встановлених обставинах, скарга ОСОБА_1 в частині про визнання неправомірними дії (бедіяльність) головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 під час виконання виконавчого провадження щодо не вчинення в повному обсязі виконавчих дій про встановлення спадкоємців боржника задоволенню не підлягає, як не обгрунтована. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 від 23 листопада 2017 року відновлено виконавче провадження за виконавчим листом виданого 23 червня 2010 року Устинівським районним судом Кіровоградської області за судовим рішенням про стягнення солідарно з фермерського господарства «Мамонт» та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 грошового боргу за договором позики від 26 листопада 2007 року в сумі 1295474.80 грн., за договором позики від 10 грудня 2007 року в сумі 170000.00 грн., пені в сумі 1000000.00 грн. та судового збору (з кожного) в сумі по 850.00 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 60.00 грн. За змістом ст.ст. 1216, 1218, 1219, 1281, 1282 ЦК України, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобовязаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обовязки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобовязанням. Отже, кредитору необхідно вчинити наступні дії: кредитор повинен звернутися до нотаріуса із заявою про отримання витягу/довідки зі спадкового реєстру; кредитор надсилає претензією протягом 6-ти місяців від дня, коли він дізнався (або коли міг дізнатися) до спадкоємців, надіславши таку претензію нотаріусу та спадкоємцям, якщо такі відомі; нотаріус зобовязаний повідомити спадкоємців про надходження такої претензії; спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора, в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 від 23 листопада 2017 року закінчено виконавче провадження за виконавчим листом виданого 23 червня 2010 року Устинівським районним судом Кіровоградської області за судовим рішенням про стягнення солідарно з фермерського господарства «Мамонт» та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 грошового боргу за договором позики від 26 листопада 2007 року в сумі 1295474.80 грн., за договором позики від 10 грудня 2007 року в сумі 170000.00 грн., пені в сумі 1000000.00 грн. та судового збору (з кожного) в сумі по 850.00 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 60.00 грн., так як боржник ОСОБА_5 помер 14 листопада 2014 року (актовий запис про смерть); від приватного нотаріуса ОСОБА_8 надійшло письмове повідомлення, що спадкоємці боржника ОСОБА_5 відсутні; відкрита спадкова справа за заявою про відмову від прийняття спадщини спадкоємця ОСОБА_6 (матір). Пунктом 3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обовязків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

У постанові про закінчення виконавчого провадження від 23 листопада 2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 зазначено підставу - смерть боржника ОСОБА_5 та відсутність спадкоємців, коли відповідно до п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разісмерті боржника за зобовязаннями у правовідносинах, що не допускають правонаступництво в порядку спадкування. Таким чином, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 по виконавчому провадженню прийнято рішення про його закінчення з підстав, які не відповідають фактичним обставинам та документально підтвердженим обставинам у виконавчому провадженні.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст.1Закону України «Про виконавче провадження»). Неправильне застосування головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 положень п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» - про закінчення виконавчого провадження є таким, що порушує права стягувача ОСОБА_1 на неупереджене, своєчасне і в повному обсязі вчинення виконавчих дій примусового виконання судового рішення, які державний виконавець зобовязаний вчинити в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами.

При встановлених обставинах, скарга ОСОБА_1 в частині скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 від 23 листопада 2017 року про закінчення виконавчого провадження підлягає задоволенню, як обґрунтована. Судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника (ст.452 ЦПК України). Керуючись ст.ст.451, 260,263 ЦПК України, суд, - У Х В А Л И В : Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Відмовити у скарзі ОСОБА_1, боржник: ОСОБА_5, в частині визнання неправомірними дії (бедіяльність) головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 під час виконання виконавчого провадження щодо не вчинення в повному обсязі виконавчих дій про встановлення спадкоємців боржника. По виконавчому провадженню за виконавчим листом виданим 23 червня 2010 року Устинівським районним судом Кіровоградської області за судовим рішенням про стягнення солідарно з фермерського господарства «Мамонт» та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 грошового боргу за договором позики від 26 листопада 2007 року в сумі 1295474.80 грн., за договором позики від 10 грудня 2007 року в сумі 170000.00 грн., пені в сумі 1000000.00 грн. та судового збору (з кожного) в сумі по 850.00 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 60.00 грн. скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 від 23 листопада 2017 року про закінчення виконавчого провадження. Судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника. По справі судові витрати відсутні. На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу на протязі пятнадцяти днів з дня її отримання. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Кіровоградської області. До приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із новою редакцією ЦПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через суд першої інстанції, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судом за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією ЦПК України.

Суддя Устинівського районного суду: І. А. Годованець