Справа № 541/406/18
Номер провадження 2/541/427/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 березня 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючої судді Андрущенко-Луценко С.В.

при секретарі Калініченко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

16.02.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала. Пояснила, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають спільну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач не надає щомісячної матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому просить суд стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої сина ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином повноліття. Наполягає на стягненні саме такого розміру аліментів зважаючи на наявність захворювань у дитини та необхідності постійного медикаментозного лікування та санаторно-курортного оздоровлення дитини.

Відповідач ОСОБА_2 суду пояснив, що дійсно вони з позивачкою мають спільну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2. Він надає позивачці кошти на утримання дитини. Згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від своїх доходів, що з його точки зору буде відповідати інтересам дитини.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі та мають спільну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьки не можуть дійти згоди щодо порядку матеріального забезпечення дитини.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 2, 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Главою 15 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Зазначений обовязок, згідно з засадами ч.6 ст.7 СК України, в рівній мірі стосується обох батьків та покладається на них за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

При ухваленні рішення суд бере до уваги, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Син сторін має ряд захворювань та потребує періодичного медикаментозного лікування та санаторно-курортного оздоровлення (а.с.6).

Згідно ст.ст. 180; 181; 182 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні частки від заробітку відповідача, яка повинна стягуватися на утримання дитини, судом враховується вік дитини, її стан здоровя, а саме потреба в медикаментозному лікуванні та санаторно-курортному лікуванні, відсутність доказів стосовно стану здоровя відповідача, відсутність у нього інших утриманців, наявність постійної роботи та пенсійного забезпечення, а тому вважає за встановлених обставин, можливим стягнути на утримання дитини саме 1/3 частину від заробітку відповідача, що буде відповідати як інтересам дитини, так і не призведе до порушення прав відповідача.

Зважаючи на вище викладене, позов підлягає до задоволення.

Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь держави у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 265, 268, 280, 281, 282 ЦПК України; ст.ст. 180; 181; 182 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (37600, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (37600, АДРЕСА_2, , РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 лютого 2018 року і до повноліття сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання.

Стягти з ОСОБА_2 на користь держави 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок ) судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області на протязі 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_5