Справа № 128/2045/17
УХВАЛА

30 травня 2018 року м.Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ганкіної І.А.

при секретарі Жигаровій Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача СТ «Відновлення про відвід головуючому судді у справі ОСОБА_1 за позовною заявою Споживчого Товариства «Відновлення» до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Вінницького районного суду перебуває вищезазначена цивільна справа .

Ухвалою Вінницьким районним судом Вінницької області від 15.08.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

В процесі розгляду справи, 19.02.2018 року через канцелярію суду позивачем було подано заяву про відвід головуючому судді у справі ОСОБА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що на розгляді судді Ганкіної І.А. перебувала цивільна справа за позовом групи пайовиків до СТ «Відновлення» про визнання недійсним змін внесених до статуту, наслідки розгляду якого є пов»язаними з вказаним спором. Оскільки в задоволенні даного позову суддею Ганкіною І.А. було відмовлено, а в подальшому дане рішення суду першої інстанції було скасовано, а справа №128/2044/17 вже тривалий час не знаходить свого вирішення, позивач заявляє відвід головуючий по справі, маючи сумнів в об»єктивності та неупередженості судді.

Представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд заяви про відвід у його відсутність. Відвід підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 подала суду заяву за якою проти задоволення заяви про відвід заперечила. Просить розгляд заяви проводити у її відсутності.

Вивчивши зміст заяви про відвід, з`ясувавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали справи, суд виходить з наступного:

Статтею 1 ЦПК України визначено завдання та мету цивільного судочинства справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Однією з процесуальних гарантій реалізації завдань цивільного судочинства і ухвалення законних та обґрунтованих рішень у цивільних справах є право відводу судді, що має на меті відсторонення від участі у справі судді, щодо неупередженості якого є сумніви. Виходячи з цього, ефективність даного інституту повязана із застосуванням як національного законодавства, так і Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, про що зазначено в постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року. Зокрема, суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції 1950 року, а також практики Європейського Суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ, як джерело права.

Частиною 5 пункту 1 статті 36 Цивільного процесуального кодексу України передбачається підстава відводу судді «якщо є обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді».

За ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожному гарантовано право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Це положення узгоджується зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того інститут відводу судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, оскільки головним тут є публічний інтерес.

Відповідно другого принципу Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених Резолюцією 2006/23 Економічної та ОСОБА_4 ООН від 27 липня 2006 року, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов'язків. Вона знаходить вияв не лише у змісті рішення, але й у ході судового процесу, що передує винесенню рішення. Суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення чи коли б у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

На неупередженості суддів як однієї з важливих ознак правосуддя акцентується увага й у пункті 3 Європейського статуту судді: «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений».

Під неупередженістю прийнято розуміти відсутність упередженості, безсторонність, об'єктивність, незацікавленість, нейтральність, універсальність підходів до будь-кого, незалежно від певних ознак; це прагнення до справедливості та відсутність особистих симпатій або антипатій, непідкупність, бездоганність, моральність.

З огляду на викладене та з урахуванням висловленої заявником позивачем недовіри судді, суд вважає, з метою уникнення будь яких сумнівів у об»єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи заяву про відвід задоволити.

Керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 5 Кодексу суддівської етики, ст. ст. 36-38 ЦПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача задоволити.

Відвести головуючого у справі суддю Ганкіну Ірину Анатоліївну по цивільній справі № 1282045/17 за позовом Споживчого Товариства «Відновлення» до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та передати справу на розгляд іншому судді Вінницького районного суду Вінницької області в порядку, встановленому ч.3 ст.11-1 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.А.Ганкіна