Постанова

Іменем України

10 травня 2018 року

місто Київ

справа № 306/422/14-ц

провадження № 61-4302св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Олійник А. С., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2014 року у складі судді Уліганинця П. І. та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 13 січня 2016 року у складі колегії суддів: Кеміня М. П., Бондар О. В., Джиги C. Д.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство «Закарпаттяобленерго» (далі - ПАТ «Закарпаттяобленерго») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування збитків.

Позивач на обґрунтування своїх вимог посилався на те, що під час технічної перевірки стану електричних приладів обліку та електроустановок 01 квітня 2013 року у відповідача, як споживача, за адресою: АДРЕСА_1, виявлено порушення відповідачем Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - Правила), а саме: безоблікове споживання електричної енергії шляхом самовільного підключення до мереж енергопостачальника поза приладом обліку, про що складено відповідний акт.

Згідно з розрахунком, проведеним на підставі Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 липня 2006 року № 562 (далі - Методика), розмір завданих позивачу збитків складає 4 402, 65 грн.

Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку відшкодовувати збитки відмовляється, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 вартість необлікованої електроенергії у сумі 4 402, 65 грн.

Заочним рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2014 року позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Закарпаттяобленерго» 4 402, 65 грн у відшкодування вартості необлікованої електроенергії; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції свої висновки обґрунтовував тим, що позивачем доведено факт безоблікового споживання електроенергії, тому відповідач у зв'язку з порушенням правил користування електричною енергією повинен сплатити завдані позивачу збитки у повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 13 січня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції обґрунтовувалася тим, що судом першої інстанції під час розгляду справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права. Суд зробив обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог з урахуванням того, що між сторонами існують договірні відносини, факт безоблікового споживання ОСОБА_3 електроенергії є доведеним та під час розгляду справи не спростований, а тому відповідач має нести відповідальність згідно із пунктом 48 Правил у межах розрахованих позивачем збитків.

ОСОБА_3, не погодившись із судовими рішеннями, у червні 2016 року подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга ОСОБА_3 обґрунтовується доводами про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема зазначено, що судами не враховано, що вона не порушувала Правила та не завдала збитки позивачу у сумі 4 402, 65 грн, також зазначає на те, що судом першої інстанції при розгляді справи не було повідомлено її про час та місце розгляду цієї справи, тим самим суд позбавив її можливості належним чином підготуватися до судових засідань та порушив право на судовий захист.

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ «Закарпаттяобленерго» посилається на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанційухваленні відповідно до вимог законодавства із повним з'ясуванням обставин справи та наданням належної оцінки усім доказам, а тому просить касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 серпня 2016 року відкрито касаційне провадження, ухвалою від 29 травня 2017 року справу за позовом ПАТ «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення Правил призначено до судового розгляду.

Справу разом із матеріалами касаційного провадження 29 січня 2018 року передано до Верховного Суду.

Згідно із статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У підпункті 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК Українипровадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд перевірив правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, за наслідками чого зробив висновок, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають до застосування правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 213 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV,. далі - ЦПК України 2004 року), згідно з якими рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_3 є власником будинку АДРЕСА_1.

Згідно з актом від 01 квітня 2013 року № 102812, складеним працівниками ПАТ «Закарпаттяобленерго» під час проведення перевірки стану електроприладів і електроустановок за адресою: АДРЕСА_1, виявлено порушення відповідачем Правил, зокрема, безоблікове споживання електричної енергії шляхом самовільного підключення до мереж енергопостачальника поза приладом обліку, а також зафіксовано накид дротів навантаження на лінію електропередач. Цей акт підписаний трьома представниками енергопостачальника та двома свідками в присутності відповідача.

Протоколом від 02 липня 2013 року № 107 засіданням комісії з розгляду актів про порушення Правил користування електричною енергією Свалявського району електричних мереж за Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії з 01 квітня 2012 року до 01 квітня 2013 року нараховано суму відшкодування збитків у розмірі 4 402,65 грн.

Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами і Методикою.

У частині першій статті 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму їх використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про електроенергетику» енергія - це електрична чи теплова енергія, що виробляється на об'єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил згідно із законодавством України.

Відповідно до пункту 37 Правил енергопостачальник має право перевіряти справність засобів обліку, знімати покази відповідно до умов договору та проводити обстеження електроустановок побутових споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза засобами обліку.

Згідно з пунктом 42 зазначених Правил споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

У пункті 48 Правил зазначено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення Правил, за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку.

Крім того, порядок складання актів про порушення споживачем правил користування електричною енергією передбачений пунктом 53 Правил, відповідно до якого у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

На підставі акта енергопостачальник має право відключити споживача від електропостачання, а також визначити величину збитків, завданих йому протиправними діями споживача. Розмір відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок користування електричною енергією, обчислюється відповідно до Методики.

У пункті 4 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 2006 року № 122, встановлено, що обсяг електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил, визначається за величиною розрахункового споживання електричної енергії протягом періоду порушення на підставі акта виявлених порушень, складеного відповідно до Методики.

Визначення обсягу та вартості не облікованої електричної енергії внаслідок порушення Правил регламентується розділом ІІІ Методики.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку відповідно до статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року, встановивши порушення ОСОБА_3 Правил, зокрема: самовільне підключення електричної проводки до електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку, без офіційного дозволу енергопостачальника, про що був складений акт про порушення, підписаний трьома представниками постачальника електроенергії, зробив правильний та обґрунтований висновок про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача вартості не облікованої електричної енергії.

Доводи ОСОБА_3 про те, що судом першої інстанції її не було належним чином повідомлено про розгляд справи, спростовуються матеріалами справи (а.с. 19, 22).

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Верховний Суд встановив, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають. Інші доводи скаржника спрямовані на зміну оцінки доказів, здійсненої судами, що перебуває поза межами повноважень суду касаційної інстанції та не може бути здійснене цим судом під час перегляду оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 25 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 13 січня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді А. С. Олійник

С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик