АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3738/18 Справа № 185/382/18 Головуючий у 1 й інстанції - Головін В. О. Доповідач - Куценко Т.Р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року м. Дніпро 29 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Павлоградське об'єднане управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області про встановлення факту перебування на утриманні, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2018 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні, відповідно до якої просила встановити факт перебування її ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні чоловіка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 2-4/.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено /а.с.44-45/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги /а.с. 47-50/.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано беззаперечні докази на підтвердження факту перебування її на утриманні у померлого чоловіка.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги /а.с. 60-62/.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.2 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції в яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 /а.с. 9/, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Макіївка Донецької області /а.с.8/.

29.11.2017 року ОСОБА_2 звернулась до Павлоградського міськрайонного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника - її чоловіка ОСОБА_3

13.12.2017 року листом Павлоградського міськрайонного управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області ОСОБА_2 було відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника./а.с.14-15/.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції керувався тим, що заявник не надала суду доказів, що підтверджують спільне місце проживання та утримання її померлим ОСОБА_3.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Указом Президента України від 14 листопада 2014 №875/2014 «Про рішення ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року "Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (зі змінами) визначено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі повноваження. До переліку цих населених пунктів відноситься м. Макіївка Донецької області.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою станом на 21.02.2017 року в м. Павлограді Дніпропетровської області/а.с.7/. Згідно відомостей у листі-відмові УПФУ та у письмовому відзиві на заяву, вбачається, що ОСОБА_2 в період з 29.12.2014 року по 18.01.2017 року проживала, як особа, яка внутрішньо переміщена за адресою: АДРЕСА_1. В той час, як ОСОБА_3 перемістився з м. Макіївка до с. Єлізаветіно Красноармійський район Донецької області.

Викладене протирічать доводам заявника, про факт спільного проживання разом з померлим чоловіком.

Посилання на довідку № 580 від 10.11.2017 року про спільне проживання та реєстрацію з померлим чоловіком ОСОБА_3, що видана Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) "ПІОНЕР" за адресою: АДРЕСА_2, колегія суддів не приймає до уваги.

У відповідності до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» - «Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом частини першої цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документам, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено. що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не взяв до уваги Довідку ОСББ «ПІОНЕР», оскільки останнє здійснює свою діяльність на території не підконтрольній Україні.

Інші доводи апеляційної скарги є необґунтованими, оскільки не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, ці доводи протирічать вимогам законодавства та зводяться до переоцінки доказів по справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального права, а тому відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

Ж.І. Максюта