АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року м. Чернівці

справа № 725/4317/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Конецька Д.Г.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 на заочне рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 19 грудня 2017 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Войтун О.Б.,

встановив:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу за договором позики в сумі 110 000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 2 923 634 гривні 56 копійок та 342 000 гривень, відсотки за користування позикою в сумі 293 907 гривень, а також інфляційні втрати в сумі 2 896 617 гривень 86 копійок.

Заочним рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 19 грудня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 3 862 895 гривень 68 копійок, яка складається із суми основного боргу 3 265 634 гривень 56 копійок, процентів за користування позикою в сумі 293 907 гривень 2 копійок та інфляційних втрат в сумі 303 354 гривень.

В решті позову відмовлено.

Ухвалою Першотравневого районного суду міста Чернівці від 5 лютого 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд вказаного вище заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Так, за змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно частин 1, 2 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Статтею 1281 ЦК України визначено порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців.

Згідно частин 1,2 статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до письмової розписки від 15 липня 2014 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 110 000 доларів США та 342 000 гривень на строк до 20 грудня 2014 року (а.с.24).

З довідки приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балацького О.О. від 18 січня 2018 року №9/02-14 вбачається, що ОСОБА_2 є донькою спадкодавця ОСОБА_3 та звернулася до нотаріуса про прийняття спадщини (а.с.59).

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позову та можливість стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 3 862 895 гривень 68 копійок.

Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Виходячи зі змісту вказаних вище норм закону, звернення до суду кредитора спадкодавця з позовом до спадкоємців про стягнення заборгованості за договором позики, не може вважатися належним способом захисту порушеного права кредитора, оскільки правовідносини між кредитором та позичальником припинилися у зв'язку зі смертю останнього, а його спадкоємці не є сторонами договору позики .

На правовідносини між кредитором і спадкоємцями позичальника не поширюються норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов'язань, зокрема право на пред'явлення в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Системний аналіз зазначених вище правових норм дає підстави для висновку про те, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку. Судовий же спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред'явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно, яке було передане їм у натурі.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-2962цс16 та у постанові Верховного суду від 21 березня 2018 року у справі № 645/3265/13-ц.

Отже, суд першої інстанції ухвалюючи рішення у справі про задоволення позову та стягнення із спадкоємця позичальника боргу за договором позики неправильно витлумачив положення статті 1282 ЦК України та не врахував, що позивач обрав неналежний спосіб захисту свого порушеного права.

Враховуючи наведене вище рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову в позові.

З квитанції №2 від 2 жовтня 2017 року вбачається, що позивач за подання до суду позовної заяви сплатив судовий збір в сумі 8000 гривень (а.с.1).

З квитанції №ПН1073763 від 18 січня 2018 року вбачається, що відповідачка за подання до суду заяви про перегляд заочного рішення сплатила судовий збір в сумі 352 гривні 40 копійок (а.с.45).

З квитанції №28 від 6 березня 2018 року вбачається, що відповідачка за подання до суду апеляційної скарги сплатила судовий збір в сумі 12 000 гривень (а.с.85).

Отже, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 12 352 гривні 40 копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 19 грудня 2017 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 12 352 (дванадцять тисяч триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Дата складання повної постанови 21 травня 2018 року .

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна