Справа № 298/171/18
Провадження № 2/298/123/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі

головуючого - судді Тарасевича П.П.,

при секретарі судового засідання Келешовчак І.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судових засідань, в смт. Великий Березний, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В позові йдеться про те, що 16.01.2016 року сторони зареєстрували шлюб, однак рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 15.08.2016 року в цивільній справі № 298/531/16-ц цей шлюб розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання їх спільної дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (рішення набрало законної сили 31.08.2016 року). Після розірвання шлюбу, хоча відносини між сторонами погіршились, вони продовжували проживати разом до 24 серпня 2017 року однією сім'єю вже без державної реєстрації шлюбу. В цей день сторони остаточно посварилися і відповідач пішов від позивача з їх спільного місця проживання в АДРЕСА_1. За період їх спільного проживання позивач завагітніла від відповідача, про що неодноразово казала йому, та він і сам все бачив та знав.

ІНФОРМАЦІЯ_8 позивач народила спільну з відповідачем дитину доньку ОСОБА_5, яка з моменту народження і на даний час перебуває на утриманні та виховані позивача. Позивачем було здійснено відповідну реєстрацію народження дочки ОСОБА_5 у виконавчому комітеті Малоберезнянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області, про що свідчить актовий запис № 1 від 03.01.2018 року. Відповідно, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений у порядку, передбаченому ст.135 Сімейного кодексу України.

Місце роботи відповідача на даний час ТОВ «Ядзакі Україна», розмір його доході позивачу невідомо.

Все вищенаведене можуть підтвердити свідки: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканка АДРЕСА_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканка АДРЕСА_1.

Посилаючись на зазначені обставини позивач просить визнати ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_5, внести зміни у актовий запис про народження дитини та стягнути аліменти на малолітню доньку в розмірі ? частини з усіх доходів відповідача, щомісячно, й до повноліття донькою.

Позивач на розгляд справи не з'явилася, однак подала в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, також зазначила, що позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила такі задовольнити.

Відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ст.206 ЦПК України).

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст.82 ЦПК України).

При цьому, у підготовчому судовому засіданні сторонами були визнані обставини народження дитини позивача від відповідача, про що відповідач подав письмову заяву, в якій зазначив, та просив розглянути справу за його відсутності, через неможливість відлучатись через велике завантаження в роботі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення не заперечив.

Вивчивши матеріали справи та зважаючи на те, що відповідач проти позову не заперечив, суд визнає, що позов підлягає задоволенню, в тому числі й з підстав, передбачених ч.4 ст.200 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа.

Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З довідки Малоберезнянсько сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області від 09.02.2018 року № 211 вбачається, що у ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 перебуває на утриманні та вихованні малолітня дитина.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 03.01.2018 року виданим Виконавчим комітетом Малоберезнянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області за актовим записом №1, де зазначено матір'ю дитини - ОСОБА_1, а батьком дитини - ОСОБА_2, запис про батька вчинено у відповідності до ст.135 СК України.

Відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків, заяви батька, або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно ст.128 Сімейного кодексу України, відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільно процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. ст. 213,215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до ч.3 ст.128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір'ю.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126,127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_2 визнає себе батьком малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8 суд дійшов висновку про задоволення цих вимог.

Що стосується позовних вимог позивача щодо стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_5, то такі також підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно зі ст.181 цього Кодексу одним із способів виконання батьками свого обов'язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

В п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, № 3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових кошті; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, а тому відсутні підстави допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення всієї суми аліментів, як того просить позивач.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, позовні вимоги є доведеними.

Оскільки позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) звільнено від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, ці судові витрати (704,80 грн. судового збору - ч.1, пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону № 3674-VI) відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-5,10,12,13,19,76-82,133,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_3 батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, яка народилася в с. Малий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області , актовий запис про народження № 1 складений 3 січня 2018 року Виконавчим комітетом Малоберезнянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області.

Внести зміни у актовому записі № 1 від 3 січня 2018 року про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, громадянки України, мешканки АДРЕСА_1, змінивши відомості про прізвище батька дитини в графі «Батько» з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2» залишивши без змін ім'я та по батькові дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8 в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову 5 лютого 2018 року й до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1 понесені нею судові витрати 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. в частині позовних вимог про стягнення аліментів.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги (сторонами, які не були при цьому присутні - в той же строк з дня отримання ними копії цього рішення) і набере законної сили після закінчення вищезазначеного строку, якщо не буде оскаржене, а в разі оскарження - після апеляційного розгляду справи, якщо не буде скасоване.

Головуючий