Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 листопада 2018 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Борцової А.А.,

з участю секретаря - Заіки А.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нерухомістю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, третя особа - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3. про усунення перешкод у користуванні нерухомістю та визнання особи такою, що втратила право користування житлом, вказуючи, що йому на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, належить житловий АДРЕСА_1, його право власності на зазначений будинок зареєстроване державним реєстратором - Верхньодніпровським бюро технічної інвентаризації на паперових носіях в книзі № 2 під реєстраційним № 190. На цей час в його будинку зареєстрований він сам та його дружина ОСОБА_4, його донька ОСОБА_5 і його син - відповідач ОСОБА_3. ОСОБА_3. не проживає в його будинку з 2016 року по цей час, оскільки на початку 2016 року поїхав на заробітки в Росію, де працював у місті Корольов менеджером приватного підприємства. Спілкуючись із сином у соціальній мережі Вайбер, він взнав, що у 2017 році він переїхав у м. Москву і працює майстром з ремонту побутової техніки, що приїжджати у м. Вільногірськ не збирається, адреса проживання відповідача у м. Москві йому невідома. Протягом 2016-2018 років ОСОБА_3. ні разу не приїжджав у м.Вільногірськ, навіть для того, щоб провідати своїх батьків. В його будинку не має меблів, предметів побуту, одягу відповідача. Отже, ОСОБА_3. не проживає в АДРЕСА_1 без поважних причин майже 3 роки, не намагався поновити проживання в жилому приміщенні, не сплачує за нараховані комунальні послуги. Він, як власник нерухомості та члени його сім'ї, що мешкають з ним, не чинили сину перешкод у користуванні будинком. Реєстрація ОСОБА_3. в його будинку перешкоджає йому, власнику, в користуванні і розпорядженні житлом, бо змушує сплачувати комунальні послуги за особу, що в приміщенні зареєстрована, але не проживає, а найголовніше, унеможливлює оформлення ним, малозабезпеченою людиною похилого віку, інвалідом третьої групи, субсидії. Позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні ним житловим будинком АДРЕСА_1, та визнати ОСОБА_3, таким, що втратив право користування належним йому житловим будинком.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 19.10.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, сторонам роз'яснені їх процесуальні права та обов'язки.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на вищевказані в ньому обставини, просить його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився надав нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає у повному обсязі (а.с. 37).

Представник третьої особи ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

Так, факт належності позивачу ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності будинку АДРЕСА_1 підтверджується копією договору дарування від 04.04.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори, Канюгою О.В. та зареєстрований в Верхньодніпровському БТІ в реєстрі за № 597 (а.с. 5-6)

Факт реєстрації відповідача ОСОБА_3. з 30.07.2007 року у будинку АДРЕСА_1, підтверджується довідкою № 8070, що видана 19.09.2018 року відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 10) та інформацією, наданою виконавчим комітетом Вільногірського міської ради від 17.10.2018 року за вих. № 2580/0/2-18 (а.с. 29).

Факт не проживання відповідача ОСОБА_3., в будинку АДРЕСА_1 з 2016 року, підтверджується актом від 24.09.2018 року № 1534, який складено депутатом Вільногірської міської ради Буряк І.І. (а.с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.3 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, зазначено, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1, в якому з 30.07.2007 року зареєстрований відповідач ОСОБА_3., який у вказаному будинку не проживає з 2016 року, житлом не користується, останній позов визнав у повному обсязі, що не суперечить обставинам справи та закону, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а ОСОБА_3. визнанню таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 що є підставою для зняття його з реєстрації місця проживання за зазначеною адресою.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 247, 263- 265, 268, 279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нерухомістю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, третя особа - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області - задовольнити.

ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрований АДРЕСА_1 і/н НОМЕР_1) визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1, що є підставою для його зняття з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, який народився в с.Мишурін Ріг Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, зареєстрований АДРЕСА_1, і/н НОМЕР_2) 704 грн. 80 коп. судових витрат у виді сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 листопада 2018 року.

Головуючий - суддя: підпис А.А.Борцова