Справа № 357/288/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

15 березня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Огер О. А.,

Бондаренко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про розірвання шлюбу,стягнення аліментів на дитину та коштів на особисте утримання -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним позовом 11.01.2018 року мотивуючи тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 30.07.2014 року, від шлюбу мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя не склалось по причині того, що останні роки між ними зникло взаєморозуміння та повага один до одного, виникають постійно суперечки через різні погляди на сімейне життя, з вересня 2016 року вони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство, втратили почуття любові один до одного, тому просить шлюб розірвати. Вона, ОСОБА_2, проживає разом із дочкою в м. Біла Церква, а відповідач у м. Донецьк, матеріальним утриманням дитини вона займається одноособово за рахунок соціальних виплат, а батько дитини матеріальної допомоги не надає ні на дитину ні на її особисте утримання. Відповідач, ОСОБА_3, є здоровою та працездатною особою, на користь інших осіб аліменти не сплачує. Тому позивач просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку ( доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття та кошти на особисте утримання в розмірі 1000,00 грн. щомісячно до ІНФОРМАЦІЯ_9.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, після розірвання шлюбу просить змінити прізвище на «ОСОБА_2», проти винесення заочного рішення не заперечує, судовий збір просить залишити за нею.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до п. 19 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України та ч.11, ч.12 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подав.

На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 30.07.2014 року у Відділ ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 957, від шлюбу мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом тривалого часу сімейно - шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, втратили почуття поваги та взаєморозуміння, сім'я розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить інтересам позивача.

Отже, враховуючи, що позивач має стійке волевиявлення щодо розірвання шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який зареєстрований 30.07.2014 року у Відділі ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 957 та змінити прізвище позивача на дошлюбне «ОСОБА_2».

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сторони у справі, вона проживає за адресою: АДРЕСА_1, разом з матір'ю та знаходяться на її утриманні, батько дитини добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, що підтверджено матеріалами справи ( 10,12,13,22) та не заперечується відповідачем.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець міста Марнеулі, Марнеульського району, Грузія, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2, здорова та працездатна особа, інших осіб на утриманні не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» дітей віком до 6 років встановлений: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивач утримує дитину одноособово, відповідач є здоровим та працездатним, іншим особам аліменти не сплачує, добровільно матеріальної допомоги на дочку не надає, відзив на позов до суду не подав, тобто проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не заперечує.

Отже, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дочку в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.01.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає за адресою: АДРЕСА_1, має на утриманні трьох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює, перебуває на обліку в Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області та з 01.01.2017 року отримує державну допомогу при народженні дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 840, 00 грн. щомісячно до 01.01.2020 року, інших доходів не має, тому потребує матеріальної допомоги, а відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 10,12,14,15,22) та не заперечується відповідачем.

Визначаючи розмір коштів на утримання позивача, суд врахував, що ОСОБА_2 не працює, єдиним доходом є державна допомога на меншу дитину, відповідач є фізично здоровою людиною, працездатний, заперечень проти позову до суду не надав.

Також, враховуючи, що позивачем не надано жодних доказів в підтвердження вимог щодо стягнення коштів на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000, 00 грн., суд вважає за можливе стягнути дані кошти від частки заробітку (доходу) відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача коштів на її особисте утримання, в розмірі 1/4 частина з усіх видів його заробітку ( доходу), починаючи з 11.01.2018 року і до досягнення дитиною 3-х річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатила при подачі позову до суду в розмірі 704, 80 грн., за позовні вимоги щодо розірвання шлюбу, однак заявила клопотання про залишення даних витрат за нею.

В порядку п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду про стягнення аліментів, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави стягується судовий збір в розмірі 1409,60 грн., за позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину та коштів на особисте утримання.

Керуючись ст.ст. 7, 75, 84, 110 - 114, 180-184 СК України, ст.ст. 12, 76 - 81, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 30.07.2014 року у Відділі ДРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 957, розірвати.

Прізвище позивача ОСОБА_2 після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне «ОСОБА_2».

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста Марнеулі, Марнеульського району, Грузія, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки м. Донецьк, аліменти на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку ( доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.01.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста Марнеулі, Марнеульського району, Грузія, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки м. Донецьк, кошти на особисте утримання в розмірі 1/4 частина з усіх видів його заробітку ( доходу), починаючи з 11.01.2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_9.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 1409,60 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О. В. Бондаренко