Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 314/3549/17 Суддя першої інстанції Кіяшко В.О.
Номер провадження 22-ц/778/679/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь» про припинення договору оренди землі, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь» (далі ТОВ «Промінь».

В обґрунтування позову зазначає, що його батько, ОСОБА_4, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЗП № 0904427 від 03.01.2007 року, виданого Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 71 є власником земельної ділянки площею 9,3973 гектарів для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Семененківської ( Кіровської) сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

03.01.2007 року між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю « Промінь» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років.

Реєстрація договору у відділі Держкомзему у Вільнянському районі Запорізької області відбулася 26.12.2012 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.12.2016 року за № 262 .

28.10.2016 року ОСОБА_4 помер.

Після його смерті в установленому законом порядку спадщину прийняв ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25.07.2017 року.

Позивач вважає, що оскільки акт прийому-передачі обєкта оренди ( земельної ділянки) сторони підписали 03.01.2007 року, з цього часу досягли згоди з усіх істотних умов договору та відповідач користується земельною ділянкою з 03.01.2007 року, тому моментом вчинення правочину є 03.01.2007 року, отже, строк дії договору закінчився 03.01.2017 року.

Виходячи з вищенаведеного, позивач просив суд визнати припиненим з 03.01.2017 року договір оренди землі від 03.01.2007 року та зобовязати ТОВ «Промінь» повернути ОСОБА_3 земельну ділянку.

Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2017 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що договір оренди земельної ділянки від 03.01.2007 року припиняє свою дію після закінчення 10-річного строку, який починається не з моменту його укладення, а з моменту державної реєстрації, яка свідчить про набуття договором чинності (юридичної сили) і не може змінювати моменту укладення договору.

З таким висновком суду можна погодитися.

Судом установлено, що ОСОБА_4, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЗП № 0904427 від 03 жовтня 2005 року , виданого Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 71 є власником земельної ділянки площею 9,3973 гектарів для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Семененківської (Кіровської) сільської ради Вільнянського району Запорізької області ( а.с, 11).

03.01.2007 року між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю « Промінь» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років.

Реєстрація договору у відділі Держкомзему у Вільнянському районі Запорізької області відбулася 26.12.2012 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.12.2016 року за № 262 ( а.с. 7-9).

28.10.2016 року ОСОБА_4 помер.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.07.2017 року зареєстрованого в реєстрі за № 13 ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті батька , а саме - земельну ділянку площею 9,39 га, яка розташована на території Семененківської (Кіровської) сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, земельна ділянка площею 9,3973 гектарів для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Семененківської (Кіровської) сільської ради Вільнянського району Запорізької області належить на праві власності ОСОБА_3 ( а.с. 16).

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом.

Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі".

За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов'язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України ( чинної, на час ухвалення судового рішення) є обов'язковою для всіх судів України.

Пунктом 8 спірного договору передбачено, що цей договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавцю про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. 43 указаного договору сторони передбачили, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації ( а.с. 9).

Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, склали і підписали відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої фороми.

Разом із тим цивільні права та обов"язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договору оренди, набувається після відповідної державної реєстрації.

Отже, строк дії спірного договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Враховуючи, що державна реєстрація спірного договору оренди землі відбулась 26 грудня 2012 року, тому суд першої інстанції прийшов до обгрнтованого висновку, що саме від моменту реєстрації договору починається відлік 10-ти річного строку дії договору, який встановлений п. 8 зазначеного договору, та спливає 26 грудня 2022 року.

Таким чином, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результата чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи безпідставні, зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено 19.03.2018 року.

Головуючий

Судді: