ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Херсон

Номер справи: 766/17051/17

Номер провадження: 22-ц/819/151/18

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Приходько Л.А.,

суддів: Вейтас І.В.,

Кузнєцової О.А.,

секретар Зварич С.А.

учасники справи:

позивач - орган опіки та піклування виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради,

відповідач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою органу опіки та піклування виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 липня 2018 року у складі судді Прохоренко В.В.,

встановив:

04 жовтня 2017 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради, діючи в інтересах малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають малолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Окрім того, ОСОБА_2 має також малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батько якого в свідоцтві про народження дитини записаний зі слів матері.

На час звернення до суду діти перебувають у дитячому відділенні лікарні ім. А.і О. Тропіних, а саме 22 травня 2017 року малолітня ОСОБА_6 була доставлена працівниками поліції до відділення лікарні ім. А. і О. Тропіних відповідно до акту про покинуту та знайдену дитину, а 31 травня 2017 року малолітній ОСОБА_4 направлений до дитячого відділення лікарні ім. А.іО. Тропіних відповідно до листа органу опіки та піклування виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради у зв'язку з необхідністю медичного обстеження дитини.

Відповідно до повідомлення лікарні мати дитини ніде не працює, зловживає спиртними напоями. Місця постійного проживання немає. Згідно акту обстеження умов перебування дитини, затвердженого завідувачем служби у справах дітей, умови перебування дитини незадовільні. Діти залишаються на сторонніх осіб, які мають інвалідність по зору та ведуть не завжди правильний спосіб життя або залишаються на інших дітей. Відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов'язків та свідомо нехтують своїми обов'язками, а саме вихованням та утриманням дітей не займаються, матеріальної допомоги не надають, не сприяють розвитку дітей, не турбуються про їх стан здоров'я.

Крім того ОСОБА_2 рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 вересня 2010 року позбавлена батьківських прав що однієї дитини, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Неповнолітня ОСОБА_7 вже тривалий час перебуває на обліку служби у справах дітей, як дитина, позбавлена батьківського піклування та перебуває під опікою ОСОБА_9 Друга дитини ОСОБА_2, малолітній ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, помер у віці не досягнувши і півроку (ІНФОРМАЦІЯ_6).

Спеціалістами служби у справах дітей з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неодноразово проводилися профілактичні бесіди щодо належного утримання та виховання дітей, попереджалися про позбавлення батьківських прав у разі невиконання батьківських обов'язків, але бажаного результату не має.

Враховуючи зазначене позивач просив позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі згідно чинного законодавства усіх видів заробітку на утримання малолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до їх повноліття шляхом перерахування коштів на особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України; стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, до її повноліття шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

22 травня 2018 року позивачем збільшені позовні вимоги, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 народила ще одну дитину - сина ОСОБА_8, батько якого записаний зі слів матері, відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, продовжує вести неправильний спосіб життя , в результаті чого дитина також перебуває в дитячому відділені лікарні ім. А.і О. Тропіних. Зазначивши, що ОСОБА_2 характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя, має незадовільні умови для проживання дітей та останній раз відвідувала малолітнього ОСОБА_8 близько місяця тому, позивач просив позбавити батьківських прав ОСОБА_2 також відносно малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, та стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі згідно чинного законодавства усіх видів заробітку на утримання малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, до його повноліття шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11 липня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, однак органом опіки на піклування не доведено у встановленому законом порядку, умисне ухилення відповідачами від виконання батьківських обов'язків. Висновки органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав не містять мотивованих висновків необхідності позбавлення батьківських прав відповідачів. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 бажають відновити спілкування з дітьми, розуміють свою вину в усуненні в певний проміжок часу від виховання та розвитку дітей, а також намагаються змінити свою поведінку.

В апеляційній скарзі орган опіки та піклування виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі: позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5; позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі згідно чинного законодавства усіх видів заробітку на утримання малолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь закладу в якому перебувають діти, до їх повноліття шляхом перерахування коштів на особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України; стягнути з гр. ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, до її повноліття шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в порушення вимог судом не були враховані висновок та пояснення представника органу опіки та піклування, крім того суд не дав належної оцінки показам свідків, що малолітні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 часто залишалися без догляду дорослих, або залишаються на сторонніх осіб, які мають інвалідність та ведуть не завжди правильний спосіб життя. До того ж, судом не вивчено всебічно ставлення батьків до дітей, оскільки батьки не піклуються про фізичний та духовний розвиток, не забезпечують необхідним харчуванням та ліками, не спілкуються з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення, що свідчить про винну поведінку батьків відносно своїх дітей, свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2, заперечуючи проти апеляційної скарги органу опіки та піклування виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради, зазначила, що на її думку рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки доказів злісного невиконання відповідачами своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей позивачем не надано. Натомість окремі докази свідчать про те, що незважаючи на деякі побутові, матеріальні труднощі, батькі опікуються та виховують дітей. Вимоги щодо позбавлення батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_8 ґрунтуються лише тільки на припущеннях. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення рішення суду без змін.

ОСОБА_3 правом на відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Під час розгляду справи представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради - ОСОБА_12 апеляційну скаргу підтримала за обставинами викладеними у скарзі. Просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги органу опіки та піклування у повному обсязі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зазначили, що на їх думку рішення суду є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги є безпідставними, а тому просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Справа переглядається в апеляційному порядку Херсонським апеляційним судом відповідно до Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017р. №452/2017 та положень ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні від 22 грудня 2012 року, актовий запис № 819 (а.с. 9).

Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку 22 травня 2017 року близько 16.00 години за адресою АДРЕСА_1 знайдена дівчинка близько 4-5 років, при огляді дитини лікарями встановлено, що дитина здорова та має добрий стан, зі слів дитини встановлено, що вона має двох батьків та вдома була в обід нагодована супом, після чого спала у ліжку. Дитина доставлена у дитяче відділення КЗ «Херсонська міська лікарня ім. А. і О. Тропіних» (а.с.12).

ОСОБА_2 є матір'ю малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні від 05 квітня 2016 року, актовий запис № 255 (а.с. 8). Відомості про батька дитини внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Відповідно до листа КЗ « Херсонська міська лікарня ім. А. і О. Тропіних» №01-7/1684-2 від 21.08.2017 дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться в дитячому відділенні КЗ «Херсонська міська лікарня ім. А. і О. Тропіних» з 31 травня 2017 року по теперішній час. Дитина вилучена з родини та доставлена до дитячого відділення лікарні під час спільного рейду служби у правах дітей Корабельного району, медичних працівників дитячої поліклініки та поліції. На момент вилучення дитина знаходилась у квартирі зі стороннім літнім чоловіком. Дитина була брудна, без одягу, здорова . Протягом червня мати дитину не відвідувала, надалі з'являлася 2-3 рази на місяць (а.с.13).

Також ОСОБА_2 є матір'ю малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5,що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 виданим Корабельним районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Херсонській області від 07 лютого 2018 року, актовий запис № 106 (а.с.69). Відомості про батька дитини внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

З листа виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради № 02-18-5-25 від 05 лютого 2018 року вбачається, що виконавчий комітет як орган опіки та піклування з метою вирішення питання щодо подальшого влаштування ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, звернувся до головного лікаря з заявою про переведення його до дитячого відділення КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім. А. і О. Тропіних», посилаючись на відсутність у матері дитини постійного місця проживання та на антисанітарні умови проживання в квартирі за місцем проживання останньої, а також на позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо однієї дитини та розгляд судом справи про позбавлення її батьківських прав стосовно двох молодших дітей, на схильність матері до зловживання спиртними напоями та неспроможності повноцінно займатися доглядом та утримання дитини (а.с. 75).

Відповідно до листа КЗ « Херсонська міська лікарня ім. А. і О. Тропіних» № 01-7/718-2 від 04 квітня 2018 року дитина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, народився у пологовому відділенні КЗ «Херсонська міська лікарня ім. А. і О. Тропіних», 02 лютого 2018 року переведений до дитячого відділення КЗ «Херсонська міська лікарня ім. А. і О. Тропіних», де знаходиться по теперішній час. Мати ОСОБА_2 за час перебування дитини у відділенні відвідувала 2-3 рази на місяць(а.с72).

З листа служби у справах дітей виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради №250-4-25 від 20.11.2018 вбачається, що 08 листопада 2017 року ОСОБА_4 рішенням виконавчого комітету Корабельної у м. Херсоні ради влаштовано до комунального закладу «Херсонський обласний Будинок дитини» до вирішення в суді питання про позбавлення батьківських прав. 16 листопада 2017 року ОСОБА_6 направлено до КЗ «Херсонської обласної ради «Центр соціальної реабілітації дітей».

У зв'язку з неможливістю оформити опіку над дітьми бабусею ОСОБА_9, рішенням виконавчого комітету Корабельної у м. Херсоні ради від 13 червня 2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_8 направлено на повне державне утримання до КЗ «Херсонський обласний Будинок дитини», ОСОБА_6 влаштовано до КЗ «Херсонської обласної ради «Центр соціальної реабілітації дітей».

Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 31 серпня 2017 року № 02-14-80-25 виконавчий комітет Корабельної районної у м. Херсоні ради, як органи опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 відносно малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказаний висновок обґрунтований тим, що відповідачі самоухилилися від виконання своїх батьківській обов'язків та свідомо нехтують ними: залишають дітей без догляду та під доглядом сторонніх осіб чи дітей; зловживають спиртними напоями, вихованням та утриманням дітей не займаються, матеріальної допомоги не надають, не сприяють розвитку дітей, не турбуються про їх стан здоров'я. Профілактичні бесіди щодо належного утримання чи виховання дітей та попередження про можливе позбавлення батьківських прав у разі невиконання батьківських обов'язків бажаного результату не дали. Діти перебувають на обліку служби у справах дітей, як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах(а.с.4-5).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування від 06 червня 2018 року № 6-09-99 виконавчий комітет Корабельної районної у м. Херсоні ради, як органи опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Вказаний висновок обґрунтований тим, що судом розглядається справа про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно двох малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_4. Згідно повідомлення КЗ «Херсонська міська лікарня ім. А. і О. Тропіних» мати ніде не працює, зловживає спиртними напоями, немає постійного місця проживання та продовжує вести неправильний спосіб життя, в результаті чого дитина перебуває в державному дитячому закладі. ОСОБА_2 характеризується негативно, веде аморальний спосіб життя. Дитина позбавлена батьківського піклування(а.с.128-129).

Згідно актів обстеження умов проживання складених спеціалістами служби у справах дітей Корабельної районної у м. Херсоні ради від 01 березня 2018 року та 19 квітня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_2 разом з власником квартири ОСОБА_14 згідно усної домовленості. В приміщенні є необхідні меблі та предмети побуту, але всі вони в занедбаному, неохайному стані, які належать власнику квартири. Власних речей побуту, окрім дитячого ліжка та дитячого одягу, родина не має. Житлово-побутові умови та санітарний стан незадовільні.

На час розгляду справи апеляційним судом відповідачі на підставі усного договору найму з власником будинку ОСОБА_13 проживають за адресою АДРЕСА_3, що підтверджується, крім пояснень відповідачів, актом обстеження умов проживання від 22 листопада 2018 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей Корабельної районної у м. Херсоні ради.

Відповідно до характеристики від 20 березня 2018 року ОСОБА_15 , виданої головою ОСББ «Ілліча 103», ОСОБА_2 постійного місця проживання не має. В будинку за адресою АДРЕСА_4 разом з співмешканцем ОСОБА_3 проживала у квартирах №№ 42, 111, 116. Характеризується негативно, своїми діями обурює мешканців будинку(а.с.71).

Згідно характеристики від 04 грудня 2018 року, виданої ФОП ОСОБА_16, ОСОБА_2 за період роботи з 01 жовтня 2018 року по теперішній час ОСОБА_2 показала себе дисциплінованим працівником. Зі своїми обов'язками справляється добре, зауважень не має. У спілкуванні з колегами доброзичлива і привітна. За характером миролюбна, уникає конфліктних ситуацій.

Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У пунктах 15, 16 постанови Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Відповідно до пункту 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини (справа "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Також у своїй практиці, зокрема у справі "М.С. проти України" Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Крім того, у справі"Савіни проти України" суд наголосив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя Європейський суд з прав людини також підкреслив, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Як вбачається зі змісту позовних вимог позивач просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з підстав ухилення від виконання ними своїх обов'язків по вихованню дітей, а також на те, що ОСОБА_2 у 2010 році була позбавлена батьківських прав відносно своє старшої доньки ОСОБА_7, 2002 року народження, а друга її дитина ОСОБА_10, 2010 року народження помер ІНФОРМАЦІЯ_6 не досягнувши шестимісячного віку. Обґрунтовуючи вимоги щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_8 орган опіки та піклування посилається на те, що судом вирішується питання про позбавлення батьківських прав щодо інших малолітніх дітей, мати ніде не працює, зловживає спиртними напоями, немає постійного місця проживання та продовжує вести неправильний спосіб життя. Крім того, під час розгляду справи представник органу опіки та піклування, як на підставу позбавлення батьківських прав посилався на те, що відповідачі не відвідують своїх дітей у дитячих закладах, та не цікавились весь час перебування дітей у дитячих закладах їх розвитком, станом здоров'я, не надавали матеріальної допомоги на утримання дітей.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_2 зазначала, що вона має бажання виховувати своїх дітей. На даний час нею з цивільним чоловіком, ОСОБА_3, створені умови для проживання дітей, вони винаймають дві кімнати в АДРЕСА_3 за усним договору найму. Вона з чоловіком працюють, мають постійний дохід, достатній для утримання дітей. Спиртними напоями вони не зловживають. Органи опіки та піклування дітей відібрали без наявних на то підстав. Дітьми вона опікувалась. Вони завжди були нагодовані, мали необхідний одяг, були здорові. Маргарита загубилась граючись з сусідською дівчинкою. Вона її розшукувала. В той же день в поліції дізналась що дитина знайдена та знаходитьс у дитячому відділені. ОСОБА_4 забрали з квартири коли за ним доглядав власник житла, а вона з чоловіком була на роботі. Молодшого ОСОБА_8 їй не віддали з пологового відділення лікарні. Розуміє, що протягом часу перебування дітей у дитячих державних закладах недостатньо часто їх відвідувала та мало приділяла часу для спілкування з дітьми, пояснивши це зайнятістю на роботі та не бажанням хвилювати дітей, зокрема ОСОБА_4, який дуже плакав після її уходу.

ОСОБА_3 заперечуючи проти позбавлення батьківських прав, зазначав, що він є біологічним батьком не тільки ОСОБА_6, але і синів ОСОБА_4 та ОСОБА_8, але у зв'язку із втратою паспорта відомості про батька були внесені зі слів матері. Бажає виховувати своїх дітей. Він працює неофіційно, але має достатній дохід для утримання родини. Не відвідування дітей у дитячих закладах пояснив, зайнятістю на роботі, та тим що дітьми займалася дружина.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції правильно виходив з того, позивачем не доведено наявність підстав для застосування крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення батьківських прав, а також, що відповідачі мають бажання відновити спілкування зі своїми дітьми, розуміють свою вину в усуненні в певний період часу у їх вихованні та розвитку, намагання змінити своє ставлення до виконання батьківських обов'язків.

Доводи апелянта про відсутність у відповідачів постійного місці проживання та реєстрації самі по собі не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав. Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується і представником позивача, відповідачі разом з дітьми проживали за домовленість з власниками ( за усним договорами найму) у житлових приміщеннях (квартирах, будинку) облаштованими необхідними меблями, предметами побуту.

Неохайність житлових приміщень будь-яких негативних наслідків для стану здоров'я дітей не мала, що підтверджується лікарським оглядом дітей на час їх вилучення із родини, відповідно до яких як ОСОБА_6 так і ОСОБА_4 були здорові.

Стан фізичного та розумового розвитку дітей на час їх відібрання з сім'ї не відомий. Органом опіки та піклування такі відомості суду не надані.

Факт позбавлення ОСОБА_2 у 2010 році батьківських прав відносно старшої доньки ОСОБА_7, 2002 року народження, а також смерть у 2010 році ще однієї дитини, сина ОСОБА_10, у ранньому віці не є належним доказом ухилення відповідачки від виконання батьківських обов'язків щодо інших дітей.

Посилання позивача на зловживання відповідачами спиртними напитками ґрунтується лише на припущеннях та не підтверджено належними та допустимими доказами.

Також матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження доводів позивача, про те, що спеціалістами у справах дітей з відповідачами неодноразово проводилися профілактичні бесіди щодо належного утримання та виховання своїх дітей, та що вони попереджалися про позбавлення батьківських прав у разі невиконання батьківських обов'язків.

Знаходження на вирішенні суду питання про позбавлення батьківських прав відносно старших дітей само по собі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав відносно молодшої дитини. Враховуючи, що малолітній ОСОБА_8, лише з підстав вирішення питання про позбавлення матері батьківських прав відносно старших дітей не був відданий матері з пологового відділення та був влаштований у дитяче відділення лікарні, при цьому належних та допустимих доказів умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов'язків щодо новонародженого позивачем суду не надано не надано, а висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ґрунтується лише на припущеннях, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог і в цій частині.

Висновки органу піки та піклування виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради від 31 серпня 2017 року № 02-14-80-25 та від 06 червня 2018 року № 6-09-99, згідно яких було визнано доцільне позбавити ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_3, відносно малолітньої дочки ОСОБА_6 дітей мають рекомендаційний характер та не є обов'язковими для суду (ч.ч.5,6 ст. 19 СК України).

Наданий позивачем акт обстеження умов проживання, складений 22 листопада 2018 року спеціалістами служби у справах дітей, не може бути прийнятий в якості належного доказу ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки вказаний акт не був складений під час безпосереднього обстеження умов проживання, що не заперечувалося під час розгляду справи і представником органу опіки та піклування, та не підписаний особами в присутності яких проводилося обстеження, а саме власником будинку ОСОБА_13 та відповідачем ОСОБА_3 Із відомостями зазначеними у акті, зокрема щодо стану житлового приміщення та відсутності згоди власника будинку на проживання в ньому дітей, відповідачі категорично заперечували.

Відповідно до наданої ОСОБА_2 характеристики за місцем роботи вона характеризується позитивно. Негативна характеристика відповідачки за місцем колишнього проживання не містить в собі будь-яких об'єктивних даних, які б могли свідчити про об'єктивність даної характеристики.

Будь-яких матеріалів, які б характеризували особу відповідача ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, на які сторони посилались в обґрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Разом з тим, зважаючи на те, що позбавлення батьківських є крайнім заходом, а з обставин, встановлених судом вбачається, що відповідачі не належним чином відносяться до здійснення своїх батьківських обов'язків (залишення дітей без належного догляду, неохайний стан житлових приміщень і яких мешкають діти, не регулярне навідування дітей під час перебування їх у дитячих закладах тощо) апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, вважає за необхідне попередити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дітейта про можливі наслідки у разі неналежного виконання ними своїх батьківських обов'язків - позбавлення батьківських прав.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу органу опіки та піклування виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 липня 2018 року залишити без змін.

Попередити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про неприпустимість в подальшому порушення з їх боку батьківських обов'язків та про необхідність змінити ставлення до виховання малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2 про неприпустимість в подальшому порушення з її боку батьківських обов'язків та про необхідність змінити ставлення до виховання малолітніх синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, а також про можливі наслідки у разі неналежного виконання батьківських обов'язків - позбавлення батьківських прав.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 11 грудня 2018 року

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: І.В. Вейтас

О.А. Кузнєцова