печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2018 р. Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Чепізі Є. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» про визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач у березні 2017 року звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив суд визнати недійсним кредитний договір № 26-406-021/06Р від 03.08.2006, укладений ним з АКБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк».

Ухвалою судді від 05.04.2017 у справі відкрито провадження /а. с. 10/.

На підставі норми пункту 9 частини 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України від 18.03.2004 № 1618-IV у редакції Закону від 03.10.2017 № 2147-VIII, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (15.12.2017), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою від 15.02.2018 у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 27.03.2018 /а. с. 68/.

У судове засідання 27.03.2018, про яке позивач належним чином був повідомлений під розписку, не з'явився, але подав до суду заяву про його відкладення, оскільки перебуватиме у Подільському районному суді м. Києва, у судовому засіданні з розгляду іншої справи, де також є позивачем /а. с. 71, 76/.

21.05.2018 позивач повторно не з'явився у судове засідання, про яке повідомлений належним чином засобами поштового зв'язку, але подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на інший день, посилаючись на неможливість прибути, у зв'язку із сімейними обставинами /а. с. 83, 84/. При цьому, належних та допустимих доказів, якими підтверджується неможливість з'явитися у судове засідання, та наявність обставин, на які він посилається як на поважні причини, позивачем не надано.

Тобто, належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився у судове засідання та не подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представником відповідача 21.05.2018 до суду подано заяву про розгляд справи за його відсутності /а. с. 85/.

Положеннями статті 13 ЦПК України встановлено позицію диспозитивності цивільного судочинства, а саме передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

За частиною 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства. Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Так, Європейський суд з прав людини відхиляє скаргу заявника на порушення права доступу до суду, якщо він не виявив належної зацікавленості у розгляді своєї справи (остаточне рішення у справі «Каракуця проти України» від 16.05.2017)).

Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Згідно з приписами пункту 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відтак, суд вбачає достатність підстав для залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 14, 20 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1-13, 43, 49, 257, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» про визнання кредитного договору недійсним - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Суддя І. В. Литвинова