22.02.2018 Справа № 756/6392/16-ц
№2/756/237/18
№756/6392/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

12 лютого 2018 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Тітова М.Ю.

за участю секретаря Лісовенка О.О.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира складається з трьох кімнат. Протягом багатьох років в квартирі склався чітко визначений порядок користування житловим приміщенням, позивач постійно проживав у кімнаті площею 16,2 кв.м., у двох інших кімнатах площею 10,4 кв.м. та 10,6 кв.м. проживали батьки сторін. Після їх смерті відповідач зі своєю сім'єю виявила намір проживати у спірній квартирі та фактично виселила позивача у найвіддаленішу кімнату площею 10,6 кв.м. Такі дії відповідача порушують права позивача, як співвласника житла у користуванні належним йому майном у вигляді 1/3 частини квартири. Посилаючись на наведене, позивач просить визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 а саме: виділити у користування позивачу кімнату площею 16,2 кв.м. та балкон площею 0,8 кв.м.; відповідачу - кімнати площею 10,6 кв.м. та площею 10,4 кв.м., та залишити у спільному користуванні місця загального користування: коридор, кухню, вбиральні, комори.

До початку розгляду справи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявили зустрічний позов до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням.

Зустрічний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обумовлений тим, що на даний час квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності трьох осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування квартирою. Позивачі за зустрічним позовом вказують, що кімната площею 16,2 кв.м. є прохідною, кімната площею 10,4 кв.м. - суміжна з прохідною, а кімната площею 10,6 кв.м. - окрема. Відповідач ОСОБА_2 постійно проживав та проживає у кімнаті площею 10,6 кв.м., кімнату площею 16,2 кв.м. ніколи не займав. У квартирі кімнат, які б відповідали ідеальній частці кожного із співвласників, немає. Позивачі зверталися до експерта з приводу технічної можливості перепланування кімнат. За результатами проведеного експертного дослідження надано висновок, згідно з яким можливо провести перепланування кімнат з незначним коливанням їх площі за рахунок зменшення загальної житлової площі квартири, збільшивши при цьому площу підсобних приміщень. Відтак, з урахуванням висновку експерта від 08.02.2016, позивачі просять встановити наступний порядок користування спірною квартирою: виділити у користування ОСОБА_3 житлову кімнату площею 12,4 кв.м. з балконом 0,8 кв.м., ОСОБА_4 виділити у користування кімнату площею 10,4 кв.м. та кладову площею 0,7 кв.м., кімнату площею 10,6 кв.м. та кладову 0,9 кв.м. передати у користування відповідача ОСОБА_2, інші приміщення квартири залишити у спільному користуванні сторін, а також просять зобов'язати позивача ОСОБА_3 влаштувати легку внутрішню перегородку уздовж короткої стіни кімнати 4 з метою влаштування коридору між приміщенням 1 та квартири АДРЕСА_1, замурувати існуючий дверний проріз, у проектованій перегородці влаштувати дверний проріз, висотою не менше 2 метрів та не ширше 0,8 метрів у просвіті з розташуванням по центру довжини, демонтувати частину існуючої перегородки між приміщеннями 4 та 1, зобов'язати відповідача ОСОБА_2 зробити штучне освітлення у коридорі та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги, просив суд задовольнити первісний позов, заперечував проти задоволення зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1 заперечували проти задоволення первісних позовних вимог, свої зустрічні позовні вимоги підтримали.

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 - ОСОБА_1 зустрічні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

29.01.1998 ОСОБА_5, ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_2 набули на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_2 в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с.7).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.11.2003 відповідач ОСОБА_3 отримала у спадок після смерті матері ОСОБА_2 1/3 частину квартиру АДРЕСА_2.

Крім того, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.05.2015 відповідач ОСОБА_3 отримала у спадок після смерті батька ОСОБА_5 1/3 частину квартиру АДРЕСА_2.

21.01.2016 ОСОБА_3 1/3 частину квартири АДРЕСА_2, яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.05.2015, подарувала сину ОСОБА_4, про що свідчить договір дарування 1/3 частини квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 21.01.2016.

Квартира АДРЕСА_2 складається з трьох кімнат площею 16,2 кв.м., 10,4 кв.м. та 10,6 кв.м., кухні площею 6,0 кв.м., вбиральні (сполученої) площею 2,8 кв.м., коридорів площею 4,5; 2,2 кв.м., комор площею 0,9; 0,7 кв.м. Квартира обладнана балконом площею 0,8 кв.м. Загальна площа квартири становить 55,1 кв.м., житлова площа 37,2 кв.м.

Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

За правилами ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22.12.1995 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

За результатом розгляду справи судом встановлено, що спірна квартира перебуває у спільній частковій власності сторін по справі. На час звернення до суду позивач за первісним позовом займає кімнату площею 10,6 кв.м., в двох інших кімнатах проживають відповідач та її сім'я. Посилання позивача на те, що він постійно, до вселення відповідача у квартиру, проживав у кімнаті площею 16,2 кв.м. спростовані показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, допитаних у судовому засіданні, які зазначили, що у вказаній кімнаті постійно, до настання смерті, проживали батьки позивача та відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить виділити у його користування кімнату площею 16,2 кв.м., відповідач за первісним позовом також просить виділити у її користування вказану кімнату. Відтак, позивач та відповідач просять виділити у своє користування одну й ту ж саму кімнату площею 16,2 кв.м., яка за своїм розміром перевищує розмір ідеальної частки у спільній власності кожної із сторін.

У зустрічній позовній заяві позивачі просять визначити порядок користування квартирою з урахуванням висновку експертного дослідження від 08.02.2016 № 161-02, проведеного судовим експертом ОСОБА_9, згідно з яким визначені варіанти перепланування кімнат. Проте, як вбачається з висновку експерта, навіть після перепланування кімнат, які б відповідали ідеальній частці кожного із співвласників, у квартирі не буде. До того ж, відповідач за зустрічним позовом заперечував проти запропонованих позивачами варіантів перепланування кімнат.

Під час розгляду справи сторонами були заявлені клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експерти, на вирішення експерта сторони просили поставити питання, зокрема, про наявність можливих варіантів порядку користування спірною квартирою. У призначенні судової експертизи суд відмовив з огляду на те, що вирішення зазначених питань не потребує спеціальних знань експерта.

Приймаючи до уваги те, що вимоги співвласників квартири не узгоджуються між собою та відповідачі не погоджуються на зменшення їхньої частки у праві користування квартирою, встановити порядок користування спірним житловим приміщенням у судовому порядку неможливо.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення порядку користування житловим приміщенням.

З викладеного, керуючись ст.ст. 1-19, 23,76-113, 128-132, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутні) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) про встановлення порядку користування житловим приміщенням та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 22.02.2018.

Суддя М.Ю. Тітов