Справа № 473/1065/18
РІШЕННЯ

іменем України

"11" травня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Ротар М.М., при секретарі Фінько О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0502 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що 22 березня 1997 року ОСОБА_2 продала, а він купив садовий будинок, який знаходиться в селі Бузьке Вознесенського району Миколаївської області в садовому товаристві «Зоря».

На момент укладення договору відповідач ОСОБА_2 була власником земельної ділянки площею 0,0502 га, що розташована на території АДРЕСА_2, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю.

Відповідно до витягу з рішення Бузької сільської ради від 20.09.2002 року №7 «Про найменування вулиць та нумерацію будинків в садових товариствах» затверджено найменування вулиць та нумерацію будинків в садівничих товариствах Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, а саме в садово-виноградарському товаристві «Заря», присвоєно адресу вул. Бузкова, 10.

Однак договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки сторони не укладали та станом на сьогоднішній день вказана земельна ділянка зареєстрована за ОСОБА_2

Посилаючись на те, що чинне на момент укладення правочину законодавство України не передбачало окремого укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки, позивач вважає, що до нього при переході права власності на будинок перейшло право власності і на земельну ділянку, що була надана для ведення садівництва, отже просить відповідно до статті 16 ЦК України визнать його власником земельної ділянки.

Ухвалою суду від 06 квітня 2018 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, на адресу суду від представника ОСОБА_3 надійшла заява, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, на адресу суду надіслала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником садового будинку АДРЕСА_1 на території Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. Право власності зареєстроване за позивачем 20 грудня 2017 року на підставі договору купівлі-продажу садового будинку від 22 березня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори.

Продавцем за вказаним договором була відповідач по справі ОСОБА_2

В судовому засіданні було встановлено, що за вказаним садовим будинком, для ведення садівництва закріплена земельна ділянка площею 0,0502 га, що була надана ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Бузької сільської ради № 80 від 29 вересня 1993 року . В державному акті адреса земельної ділянки зазначена, як АДРЕСА_2.

Згідно відповіді Бузької сільської ради № 508/01-02 від 03.05.2018 року на даний час земельній ділянці, на який розташований садовий будинок, що належить ОСОБА_1, відповідно до рішення Бузької сільської ради від 20.09.2002 року №7 присвоєно адресу в садово-виноградарському товаристві АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Порушене право пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України.

Згідно ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Стаття 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист.

У відповідності з п.18 "г" Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно- правовими угодами, укладеними до 01.01.2002 року, згідно з Положеннями чинної до цієї дати cm. 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договору відчуження.

Відповідно до ст.30 Земельного кодексу України (чинного на момент укладення договору) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу і право власності або право користування земельною ділянкою без змін її цільового призначення.

Статтею 377 ЦК України зазначається, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Таким чином суд, відповідно до вищевикладеного та згідно ст.30 ЗК України приходить до висновку, що до позивача ОСОБА_1 при укладенні договору купівлі-продажу садового будинку перейшло право власності на земельну ділянку площею 0,0502 га, яка була надана для ведення садівництва та розташована за адресою : Бузька сільська рада, садово - виноградарське товариство АДРЕСА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0502 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: М.М. Ротар