АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 6-128/09 Номер провадження 22-ц/786/1089/18Головуючий у 1-й інстанції Жилка О.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Кривчун Т.О., Триголова В.М.

при секретарі: Радько О.М.

за участі заявника - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 14 грудня 2009 року за поданням старшого державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про вжиття заходів забезпечення виконання рішення суду, -

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2009 року старший державний виконавець Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що в провадженні Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ на виконанні знаходиться виконавчий лист №2-1103/08 від 17 листопада 2008 року, виданий Полтавським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства "Банк „Фінанси та кредит заборгованості за кредитним договором.

Мотивуючи тим, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання покладених на нього зобовязань, просив вирішити питання про застосування заходів для забезпечення виконання рішення суду до ОСОБА_2, а саме: тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 14 грудня 2009 року подання заступника начальника Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ про вжиття заходів забезпечення виконання рішення суду задоволено. Тимчасово, до виконання виконавчого листа №2-1103/08 від 17 листопада 2008 року, виданого Полтавським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства "Банк „Фінанси та кредит заборгованості за кредитним договором, обмежено право виїзду з України громадянина України ОСОБА_2, без вилучення паспортного документа.

Виконання ухвали доручено Адміністрації Державної прикордонної служби України, Окремому центру обробки спеціальної інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Не погодившись з даною ухвалою районного суду, ОСОБА_2С оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 14 грудня 2009 року.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунто-ваність ухвали першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення.

Згідно п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Cудом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що в провадженні Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ знаходиться на виконанні виконавчий лист №2-1103/08 від 17 листопада 2008 року, виданий Полтавським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства Банку „Фінанси та кредит заборгованості за кредитним договором.

Задовольняючи подання про вжиття заходів забезпечення виконання рішення суду шляхом обмеження боржника у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з доводів, наведених в поданні старшого державного виконавця Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконаня зобов'язань, покладенних на нього чиним законодавством.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, за нормами ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», (в редакції, чинній на час розгляду районним судом подання державного виконавця), громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Ухилення від виконання зобовязань,покладених судовим рішенням,рішенням іншого органу (посадової особи), позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків, у звязку з чим і здійснюється примусове виконання.

Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обовязок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Згідно розяснень, наведених в п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» підставою для звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України згідно зі ст. 377-1 ЦПК є доведення факту зловживання боржником процесуальними правами чи невиконання обовязків, передбачених ст. 12 Закону № 606-ХІV.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що подання про тимчасове обмеження права виїзду за межі України було мотивовано наявністю лише двох обставин статусом ОСОБА_2 як боржника у виконавчому провадженні та непогашенням ним боргу в добровільному порядку.

Відповідно до висновків, викладених Верховним Судом України при проведенні аналізу судової практики від 1 лютого 2013 року щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення боржника від виконання своїх зобовязань є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим із метою всебічного і повного зясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин суду належить зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що вказують на ухилення ОСОБА_2 від виконання покладених на нього обов'язків. Окрім того, відсутні відомості про обізнаність боржника про наявність відкритого щодо нього виконавчого провадження та розяснення боржнику його обовязків. Не надано жодних доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань. Не зазначено інформації про наявність чи відсутність майна боржника та існування у нього реальної можливості виконати рішення суду, а також відсутні відомості щодо встановлення строків добровільного виконання боржником зобовязань за рішенням суду.

За нормами ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

За змістом ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Враховуючи зазначений в даних актах міжнародного та цивільного законодавства принцип свободи пересування особи, за винятком обмежень, які встановлюються законом, суд першої інстанції, за відсутності доказів ухилення боржника від виконання покладенних на нього зобов'язань, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення подання заступника начальника Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ про вжиття заходів забезпечення виконання рішення суду шляхом обмеження права виїзду з України громадянина України ОСОБА_2

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала Ленінського районного суду м. Полтави від 14 грудня 2009 року постановлена з порушен-ням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні подання старшого державного виконавця Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ про вжиття заходів забезпечення виконання рішення суду до ОСОБА_3. шляхом тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України відмовити.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 14 грудня 2009 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні подання старшого державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про вжиття заходів забезпечення виконання рішення суду відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1 Судді: /підписи/ ОСОБА_4 ОСОБА_5

З оригіналом згідно:

Суддя: Бондаревська С.М.