Ухвала

18 травня 2018 року

м. Київ

справа № 279/1107/17

провадження № 61-22215 ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу спільного підприємства «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 07 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до спільного підприємства «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу», третя особа - Коростенський міcькрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до спільного підприємства «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» (далі - СП «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» або підприємство) про стягнення середнього заробітку за період з 01 листопада 2013 року по 24 березня 2017 року у зв'язку із затримкою виплати заробітної плати при звільненні у розмірі 51 767,52 грн, а також відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з СП «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 51 767,52 грн та у відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн. У задоволенні решти позову - відмовлено.

Стягнуто з підприємства на користь держави 1 840,00 грн судового збору та на користь позивача 400,00 грн судових витрат. Повернуто позивачу зайво сплачений судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 07 березня 2018 року рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 жовтня 2017 року в частині розподілу судових витрат скасовано та постановлено в цій частині нове судове рішення.

Стягнуто з СП «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» на користь ОСОБА_1 1 280,00 грн витрат, понесених нею на сплату судового збору.

ПовернутоОСОБА_1 зайво сплачений судовий збір в розмірі 960,00 грн, згідно квитанції № 63 від 24 березня 2017 року. У решті рішення залишено без змін.

У травні2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга СП «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу», в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, враховуючи наступне.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 71 767,52 грн, яка станом на 1 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762*100=176 200).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

При цьому касаційна скарга та додані до неї матеріали не вказують на те, що оскаржувані судові рішення підпадають принаймні під один із випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки підприємствоподало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Одночасно роз'яснюємо вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» згідно з яким, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою спільного підприємства «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу» на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 07 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до спільного підприємства «Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу», третя особа - Коростенський міcькрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь