Постанова

Іменем України

26 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 705/7662/16-ц

провадження № 61-1470св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - адвокат ОСОБА_5,

відповідач - Оксанинська сільська рада Уманського району Черкаської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - адвокатом ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Черкаської області у складі суддів Бондаренка С.І., Храпка В.Д., Новікова О.М., від 07 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно за законом,

ВСТАНОВИВ

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на спадкове майно за законом.

Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її дядько - ОСОБА_6, який є рідним братом її покійного батька - ОСОБА_7 Після його смерті залишилося спадкове майно, у тому числі земельна ділянка, що знаходиться за адресою: с. Оксанино, Уманського району, Черкаської області.

Згідно з довідкою управління Держгеокадастру в Уманському районі від 28 листопада 2016 року на ім'я ОСОБА_6 25 лютого 2002 року було зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 5,2604 га в межах Оксанинської сільської ради.

У зв'язку з тим, що інші спадкоємці відсутні і ніхто не прийняв спадщину на вказану земельну ділянку, вона звернулася до суду з позовом, оскільки відповідно до ст. 1277 ЦК України у випадку відсутності спадкоємців чи неприйняття ними спадщини, остання переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Указувала, що про наявність спадкової земельної ділянки їй стало відомо 28 листопада 2016 року із довідки управління Держгеокадастру району.

05 грудня 2016 року за її заявою виготовлено витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що становить 187 982 грн 48 коп.

Просила суд поновити строк звернення до суду та визнати за нею право власності за законом на спадкове майно ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а саме земельну ділянку площею 5,2604 га, розташовану в с. Оксанино Уманського району Черкаської області.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2017 року позов задоволено. Поновлено ОСОБА_4 пропущений строк звернення до суду. Визнано за ОСОБА_4 право власності за законом на спадкове майно ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яке складається із земельної ділянки площею 5,2604 га, розміщеної в с. Оксанино Уманського району Черкаської області.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є спадкоємцем п'ятої черги після смерті її рідного дядька - ОСОБА_6, інші спадкоємці відсутні, відтак остання має право на спадкове майно.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 07 грудня 2017 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове, апеляційний суд виходив з того, що позивачем не надано доказів, що її батько та померлий ОСОБА_6 є рідними братами, тобто мають одних батьків та врахувавши відсутність доказів звернення позивача до нотаріальної контори для оформлення спадщини та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

27 грудня 2018 року представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 подав касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що при розгляді справи апеляційним судом в порушення статей 292, 295 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи апеляційним судом) не з'ясовано склад осіб, які беруть участь у справі, не встановлено наявність у ОСОБА_8, яка не брала участі у справі в суді першої інстанції, право на його оскарження. Крім того вказував, що в порушення пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України апеляційний суд відмовив у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду в апеляційному порядку справи за заявою ОСОБА_8 про встановлення факту батьківства. Поряд з цим, стверджував, що апеляційним судом не враховано відсутність в с. Оксанино нотаріуса, а також фактичне визнання позову відповідачем, що свідчить про можливість звернення ОСОБА_4 до сільської ради для оформлення спадщини у відповідності до положень статті 37 Закону України «Про нотаріат».

У січні 2018 року до суду касаційної інстанції ОСОБА_9 подала відзив на вищевказану касаційну скаргу, у якому просила відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що вона є рідною донькою померлого ОСОБА_6 При оформленні спадщини вона дізналася про те, що ОСОБА_4 судовим рішенням визнала за собою право власності на спірне спадкове майно. Апеляційний суд установивши порушення її прав як спадкоємця першої черги після смерті батька, правомірно скасував рішення місцевого суду про визнання права власності за позивачем в порядку спадкування на спірне майно та відмовив у задоволенні позову.

22 січня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6, після смерті якого залишилося спадкове майно - земельна ділянка площею 5,2604 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області, яка належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія І-ЧР № 013924.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_4 указувала, що вона є спадкоємцем п'ятої черги після смерті її рідного дядька - ОСОБА_6 і, що інші спадкоємці відсутні.

Відповідно до статтей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Оскільки ОСОБА_6 заповіту не залишив, то в даному випадку спадкування здійснюється за законом.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (частина перша статті 1258 ЦК України).

Частиною першою статті 1265 ЦК України передбачено, що у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

З матеріалів справи вбачається (а.с. 42 45), що ОСОБА_8 (до участі у справі не залучена) є донькою померлого ОСОБА_6 та спадкоємницею першої черги (статті 1261 ЦК України), якій судовий рішенням від 31 липня 2017 року визначено додатковий строк для прийняття спадщини після померлого батька.

Висновок апеляційного суду про те, що рішення місцевого суду, яким визнано право власності на спадкове майно за позивачем зачіпає права та інтереси ОСОБА_8, до участі у справі яка не залучена є правильним.. Оскільки відповідно до правил, встановлених главою 1 розділу V ЦПК України (чинної на час розгляду справи), суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями залучення до участі у справі сторін на стадії апеляційного провадження, тому правильно відмовив в позові.

Посилання апеляційного суду у рішенні на те, що позивачем будь-яких доказів про родинні стосунки ОСОБА_7 та ОСОБА_6, як рідних братів -не надано, відтак і недоведені родинні зв'язки між позивачем та спадкодавцем ОСОБА_6, і зазначене не підлягає з'ясуванню в межах заявленого позову, є помилковими, на правильність висновків суду про відмову в позові не впливає, оскільки встановивши наявність спору щодо спадкового майна, місцевий суд не визначився з колом спадкоємців, чиї права зачіпає виниклий спір, за наявності спадкоємця першої черги залучив до участі у справі у якості відповідача відповідну раду. Апеляційний суд на стадії апеляційного перегляду справи позбавлений можливості на залучення осіб до участі у справі, що є підставою для відмови в позові.

Не може бути скасоване по суті правильне судове рішення одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду щодо їх оцінки.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - адвокатом ОСОБА_5, залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 07 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило