Справа № 163/496/18
Провадження № 2/163/213/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2018 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Павлуся О.С.,

позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином,

В С Т А Н О В И В :

19 березня 2018 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Позов мотивує тим, що ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 23 лютого 2018 року відносно ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.126, ч.2 ст.146 КК України, а ОСОБА_2 також й у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України встановлено, що останні 01 лютого 2013 року за попередньою змовою, керуючись метою незаконного викрадення та позбавлення волі, діючи умисно, з мотивів помсти та тривалих особистих неприязних відносин, користуючись своєю фізичною перевагою, застосовуючи фізичну силу, яка виразилась в утриманні рук, поштовхами та ударами руками по тулубу, всупереч її волі, силою заштовхали її в автомобіль. Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на незаконне позбавлення волі та викрадення, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 діючи умисно, з метою залякування, вивезли її на пустир, тим самим позбавивши волі. Окрім того, злочинними діями ОСОБА_2 їй були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді двох крововиливів на зовнішній поверхні правового плеча на кордоні верхньої та середньої третини, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вона визнана потерпілою у вказаному кримінальному провадженні. Вважає, що неправомірними суспільно-небезпечними діями відповідачів їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 120000 гривень.

Ухвалою судді Любомльського районного суду Волинської області від 10.04.2018 року було постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, відповідачам визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзивів на позовну заяву.

Станом на дату розгляду справи відповідачі відзиви на предявлений позов не подали. Таким чином, у звязку з ненаданням відповідачами відзивів у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК ).

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в її користь грошові кошти в сумі 120000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди.

Відповідачі, кожен зокрема, позовні вимоги не визнали.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 23 лютого 2018 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052, відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.125, ч.2 ст.126, ч.2 ст.146 КК України, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за ч.2 ст.126, ч.2 ст.146 КК України закрито, та звільнено останніх від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 до обвинувачених про відшкодування моральної шкоди - залишено без розгляду. В ухвалі зазначено, що згідно обвинувального акту ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обвинувачуються в тому, що 01 лютого 2013 року приблизно о 23 годині 00 хвилин вони приїхали автомобілем марки «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, до території біля входу до магазину з продажу побутової техніки, що навпроти ресторану «Княжий» (вул. Незалежності, 26, в м. Любомль, Волинська область), де в той час перебувала потерпіла ОСОБА_1 разом зі свідком ОСОБА_5 Побачивши потерпілу, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, на грунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій, діючи за попередньою змовою між собою та керуючись метою незаконного викрадення та позбавлення волі ОСОБА_1, вибігли з вказаного автомобіля, після чого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 наказали потерпілій сісти в автомобіль, однак, одержавши відмову, всупереч волі останньої, умисно, шляхом завдання потерпілій численних поштовхів руками по тулубу, а ОСОБА_2 також шляхом здійснення захватів руками за її руки, заштовхали потерпілу до відчинених задніх лівих дверей вказаного автомобіля, чим завдали ОСОБА_1 фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень. ОСОБА_2, окрім цього, застосовуючи фізичну силу, схопила рукою потерпілу за праве плече, внаслідок чого заподіяла їй тілесні ушкодження у вигляді двох крововиливів на зовнішній поверхні правого плеча на кордоні верхньої та середньої третини, які за ступнем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після таких дій обвинувачених, ОСОБА_1 опинилась в положенні впертою спиною до отвору, який зачиняють задні ліві двері автомобіля, тримаючись правою рукою за відчинені двері автомобіля та лівою рукою за елементи кузова автомобіля. Під час перебування потерпілої у такому положенні, ОСОБА_2 завдала їй численних поштовхів руками по тулубу, ОСОБА_4 - відривала її пальці та кисть правої руки від задніх лівих дверей автомобіля, а ОСОБА_3 - відривала кисть лівої руки від конструктивних елементів кузова автомобіля та завдала численні поштовхи руками по тулубу, чим заподіяли ОСОБА_1 фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень та у такий спосіб, всупереч волі останньої, силою заштовхали її на заднє пасажирське сидіння автомобіля марки «Тойота Авенсіс», д.н.з. НОМЕР_1. Під час вчинення вказаних протиправних дій щодо насильницького поміщення потерпілої ОСОБА_1 до автомобіля, ОСОБА_4 також вчинила дії щодо усунення перешкод у реалізації їх спільного умислу на незаконне викрадення та позбавлення волі ОСОБА_1, а саме, відштовхнула свідка ОСОБА_5, яка намагалась припинити незаконні дії ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по відношенню до потерпілої. Заштовхавши потерпілу ОСОБА_1 на заднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля, ОСОБА_2 сіла за його кермо, ОСОБА_4 на заднє ліве пасажирське сидіння, ОСОБА_3 на переднє праве пасажирське сидіння, та після цього, продовжуючи реалізовувати спільний умисел на незаконне викрадення та позбавлення потерпілої волі, вони виїхали з м. Любомль та, перетнувши автодорогу «Київ-Ковель-держкордон», повернули на автодорогу Т-03-02 «Піща Кременець» в напрямку м. Володимир-Волинський, чим всупереч волі потерпілої ОСОБА_1 змінили її місце перебування. Рухаючись по автодорозі Т-03-02 «Піща Кременець» в напрямку м.Володимир-Волинський, в період часу з 23 години 00 хвилин до 23 години 20 хвилин 01.02.2013, точного часу та місця в ході проведення досудового розслідування не встановлено, з метою позбавлення потерпілої ОСОБА_1 можливості вільного спілкування, під час того, як в останньої подзвонив телефон та вона дістала його, щоб відповісти, ОСОБА_2 умисно завдала їй один удар кистю правої руки в ділянку правої скроні та надала вказівку ОСОБА_4 забрати у неї телефон, яку ОСОБА_4 виконала, вирвавши цей телефон з рук потерпілої. В подальшому, ОСОБА_2, як водій автомобіля, здійснювала рух по автодорозі Т-03-02 «Піща Кременець» в напрямку м. Володимир-Волинський та приблизно о 23 годині 30 хвилин зупинила його на полі поблизу с. Ставки Турійського району Волинської області, після чого ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з нього вийшли та віддали наказ ОСОБА_1 також вийти, який остання виконала проти своєї волі, де впродовж 15 хвилин ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вчиняли дії щодо її залякування, які виразились у висловленні словесних погроз фізичною розправою над ОСОБА_1, які остання сприйняла як реальну загрозу своєму життю та здоровю, у звязку із чим, ОСОБА_1 протягом вказаного часу була позбавлена можливості за свою волею покинути вказане місце.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачів звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

У своїх позовних вимогах ОСОБА_1 зазначала, що внаслідок протиправних дій відповідачів їй завдано моральних страждань, які потягнули негативні зміни в її житті, оскільки відповідна подія змінила звичайний уклад життя, викликала щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасову відірваність від активного соціального життя, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційну напругу, нервозність.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно ст.1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Враховуючи вищевказані норми, суд дійшов висновку, що шкода, заподіяна з вини відповідачів їх спільними діями знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а тому, з огляду на встановлені обставини, зокрема, що шкода позивачу заподіяна спільними умисними діями відповідачів, що передбачає солідарну відповідальність, від потерпілого позивача заяви щодо визначення відповідальності осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їх вини, не надходило, суд вважає, що до цих правовідносин необхідно застосовувати положення ст. ст. 1166, 1190 ЦК України.

При визначенні суми, що підлягає стягненню, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України (в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З врахуванням перелічених факторів, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди 120000 грн. є надмірним. Суд враховує те, що у вiдповiдностi до ч.2 ст.12 КК України, злочини передбачені ч.2 ст.126, ч.2 ст.146 КК України є злочинами середньої тяжкості, і те, що позивачу були спричинені моральні страждання, стресова ситуація, яка безумовно змінила її нормальний життєвий ритм, але інших доказів на підтвердження немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, істотності змін в житті, тощо) суду надано не було, а тому необхідним та достатнім розміром грошового відшкодування моральної шкоди за вказаних обставин є відшкодування моральної шкоди солідарно з відповідачів в сумі 75000 грн.

Керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 75 000 (сімдесят пять тисяч) гривень моральної шкоди завданої злочином.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (44300, Волинська область, місто Любомль, вулиця 1-го Травня, 11), РНОКПП НОМЕР_2;

Відповідач: ОСОБА_2 (44300, Волинська область, місто Любомль, вулиця Завальська, 51), РНОКПП НОМЕР_3;

Відповідач: ОСОБА_3 (44326, Волинська область, Любомльський район, село Куснища, вулиця Дружби, 103), РНОКПП невідомий;

Відповідач: ОСОБА_4 (44300, Волинська область, місто Любомль, вулиця Промислова, 10), РНОКПП НОМЕР_4.

Головуючий: суддя О.С. Павлусь