Справа №295/2457/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

за участю секретаря Савіної Л.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить надати дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_2, з 10.04.2018 року по 17.04.2018 року. В обгрунтування вимог позивач вказала, що відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненню заходів позивачем, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичного, духовного та морального розвитку. Відповідач відмовляється надати дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3 за кордон для участі в музикальному заході.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Представник третьої особи Кур"ята В.Ц. просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, відповідно до свідоцтва про народження батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 07.07.2008 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Зі змісту довідки директора Комунального початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу музичної школи №1 ім. Б.М.Лятошинського від 27.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 навчається в музичній школі в 4 класі по спеціальності «сольний спів» і є учасником Зразкового хору «Глорія» та запрошений для участі в VI Міжнародному хоровому конкурсі дитячих та юнацьких хорів, який пройде у м. Мальчезіне (Італія) з 10 по 17 квітня 2018 року. Перетинатиме кордон через пункт пропуску «Чоп» на автобусі «Setra-315», державний номер НОМЕР_1.

ОСОБА_3 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2, виданий 22.12.2017 року

Згідно із ст. 10 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), держави-учасниці зобов'язалися поважати право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені Законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоровя чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися в першу чергу максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У відповідності до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років має право на вільний самостійний виїзд.

Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 із змінами та доповненнями, передбачають, що перетинання держаного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З наведеного можна зробити висновок, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлений певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одногоз батьків.

На підставі викладеного та беручи до уваги, що вказаний виїзд за кордон дитини спрямований на забезпечення її прав, можливості всебічного розвитку під час перебування на Міжнародному хоровому конкурсі дитячих та юнацьких хорів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 164, 166 СК України, ст.ст. 12,77, 81, 141, 280, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1; паспорт громадянина України серії НОМЕР_3, виданий Богунським РВ УМВС України в Житомирській області, 05.06.2010 року) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2; паспорт громадянина України серії НОМЕР_4, виданий Богунським РВ УМВС України в Житомирській області, 16.09.2000 року), третя особа: Орган опіки та піклування Житомирської міської ради (місцезнаходження: м. Житомир, м-н С.П. Корольова, 4/2) про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - задовольнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на виїзд малолітньої дитини - ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2, виданий 22.12.2017 року)до Республіки Італія в період з 10 квітня 2018 року по 17 квітня 2018 року без згоди батька дитини - ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.М. Чішман