_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/520/456/18
УХВАЛА

26.11.2018 року м. Одеса

Cуддя Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 (м. Одеса, вул. Юхима Геллера (Жовтневої революції), буд. 94-А) до ОСОБА_2 (м. Одеса, вул. Юхима Геллера (Жовтневої революції), буд. 94-А) про визнання договорів дарування недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким: визнати недійсним договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями за № 94-А, по вул. Жовтневої революції, у м. Одесі; визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, площею 0,0349 га, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої революції, буд. 94-А.

23 листопада 2018 року, представник позивача ОСОБА_1 надав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на будинок з надвірними спорудами та на земельну ділянку, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої Революції, 94-А.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.152 ЦПК України,заява про забезпечення позову подається, зокрема, одночасно з предявленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Заява про забезпечення позову відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 2 ст.149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.149 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до розяснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, насамперед забезпечення позову шляхом накладення арешту повинно бути обґрунтовано доказами, щодо наявності у відповідача у власності обєктів нерухомого майна, на які позивач просить накласти арешт.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Цей правовий висновок міститься у постанові Верховного суду України у справі за № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року 3674-VІ, за подання до суду фізичною особою заяви про забезпечення доказів або позову, судовий збір сплачується у розмірі 0,5 розміру мінімальної заробітної плати за кожну вимогу.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, з урахуванням внесених змін і доповнень від 25 вересня 2015 року, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку з цим суд повинен перевірити, щоби платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

У зазначеній заяві представник позивача ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на скрутне матеріальне становище.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сімї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоровю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Суд вважає, що слід звільнити заявника від сплати судового збору, оскільки позивач має скрутне матеріальне становище.

Суд вважає, що слід задовольнити заяву про забезпечення позову, оскільки у сторін виник спір щодо цього нерухомого майна, є ймовірність її оформлення будь-якими особами.

Керуючись ст. 151, 153 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 (м. Одеса, вул. Юхима Геллера (Жовтневої революції), буд. 94-А) до ОСОБА_2 (м. Одеса, вул. Юхима Геллера (Жовтневої революції), буд. 94-А) про визнання договорів дарування недійсними задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої Революції, 94-А та в цілому складається з: будинку літ. "А", загальною площею 139,1 кв. м, житловою площею 80,6 кв. м, сараю літ. "Б", гаражу літ. "Е".

Накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,0349 га, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Жовтневої Революції, 94-А, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинк, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у тому числі за земельними угіддями: капітальна - 0,0112 га, тимчасова - 0,001 га, прибудинкова територія - 0,0227 га, кадастровий номер :19:007:0062.

Копію ухвали суду надіслати учасникам процесу для відома.

Копію ухвали суду надіслати до виконання Управлінню державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради.

Ухвала про забезпечення позову набирає чинності в момент її підписання суддею, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її підписання суддею, однак оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Салтан Л. В.