Провадження № 22-з/772/39/18
Доповідач:Ковальчук О. В.
У Х В А Л А

21 травня 2018 рокуСправа № 127/12474/16-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі судді Ковальчука О.В., розглянувши заяву ОСОБА_2 про відвід судді Марчук В.С., визначеної до складу колегії суддів для розгляду цивільної справи № 127/12474/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Державної акціонерної компанії «Укрресурси» про стягнення середньомісячного заробітку за затримку розрахунку при звільненні, компенсації втраченої частини коштів та відшкодування моральної шкоди, за апеляційної скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2016 року, ухвалене у цій справі,

В С Т А Н О В И В:

13 липня 2016 року за результатом розгляду вказаної справи Вінницьким міським судом Вінницької області було ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, яке ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 07 березня 2018 року зазначене судове рішення апеляційної інстанції скасовано частково і справу в цій частині передано на новий апеляційний розгляд.

30 березня 2018 року автоматизованою системою документообігу суду вказану справу визначено до розгляду колегії суддів у складі: суддя-доповідач - Берговий О.Ю., судді - Сопрун В.В., Марчук В.С.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 02 квітня 2018 року справу призначено до розгляду на 26 квітня 2018 року.

26 квітня 2018 року розгляд справи відкладено на 17 травня 2018 року.

15 травня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду із заявою про відвід судді Марчук В.С., мотивуючи її тим, що у нього виникли сумніви щодо її безсторонності та неупередженості при розгляді цієї справи, оскільки 14 травня 2018 року йому стали відомі підстави заінтересованості цієї судді у результаті розгляду даної справи, ці підставі відомі і їй. Однак у чому конкретно така заінтересованість полягає та якими доказами підтверджується у заяві не вказано.

Пославшись на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини, зокрема на рішення цього суду від 09 листопада 2011 року у справі «Білуха проти України», ОСОБА_2, з метою усунення сумнівів в об'єктивності та неупередженості судді Марчук В.С. при розгляді цієї справи, уникнення питань, пов'язаних із законністю прийнятого рішення, просив його заяву задовольнити.

17 травня 2018 року суд апеляційної інстанції у визначеному складі колегії суддів дійшов висновку про необґрунтованість заявленого ОСОБА_2 відводу, тому провадження у справі зупинив до вирішення його заяви про відвід.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи (ч. 8 ст. 40 ЦПК України).

Положеннями ст. 36 ЦПК України, окрім інших підстав для відводу судді, передбачені інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Дослідивши заяву про відвід та матеріали справи, вважаю, що наведені скаржником обставини, в обґрунтування підстав для відводу судді, свого підтвердження не знайшли, оскільки, пославшись на сумніви щодо неупередженості та об'єктивності судді Марчук В.С. при розгляді цієї справи, ОСОБА_2 не конкретизував та відповідно, не обґрунтував і не довів підстав, які стали причиною таких його сумнівів.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право кожного на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

У рішенні в справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року («Belukha v. Ukraine», заява № 33949/02) Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При цьому Європейський суд з прав людини вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним все ж є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими.

З огляду на наведене, вважаю, що ОСОБА_2 не навів та відповідно не довів обґрунтованих та об'єктивних підстав для висновку про можливість допущення суддею Марчук В.С. упередженості та необ'єктивності при розгляді цієї справи, тому підстави для задоволення заявленого ним відводу відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 36, 40 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Марчук В.С. у вказаній цивільній справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ковальчук