Постанова

Іменем України

10 травня 2018 року

м. Київ

справа № 761/17817/16-ц

провадження № 61-126св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вог Рітейл»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року у складі судді Гуменюк А. І. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Пікуль А. А., Гаращенка Д. Р., Невідомої Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вог Рітейл» (далі - ТОВ «Вог Рітейл») про захист прав споживача та зобов'язання виконати умови договору.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що за договором поставки нафтопродуктів від 23 лютого 2011 року № 0812, укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Континент Нафто Трейд» (далі - ТОВ «Континент Нафто Трейд»), він придбав для власних потреб і споживання 19 000 літрів нафтопродуктів «Бензин Мустанг 95» на загальну суму 170 050,00 грн. Свої зобов'язання за договором він виконав та здійснив 100% оплату за постачання бензину у зазначеній кількості. Разом з тим, на його звернення 02 січня 2015 року до АЗС «Вог» за адресою: проспект Перемоги, 116 у м. Києві, йому було відмовлено в отриманні палива при пред'явленні відповідної паливної картки, з підстав того, що вона заблокована, без наведення будь-яких причин. Зазначає, що у період з 23 лютого 2011 року по 01 лютого 2015 року, відповідно до умов договору, він отримав фактично від постачальника 12 180 літрів «Бензин Мустанг 95» з використанням карток на паливо у кількості 609 штук, проте залишилося недопоставленими 6 820 літрів бензину.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 02 квітня 2014 року визнано банкрутом ТОВ «Континент Нафто Трейд» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Він звертався до відповідача з проханням розблокувати наявні у нього картки або замінити їх на картки нового зразка, проте його було відмовлено. Разом з тим, 23 березня 2015 року, на виконання умов договору поставки, відповідачем частково було видано нові картки відповідно до акта про заміну штрих-карт, згідно з яким 136 карток із 341 картки попереднього зразка на пальне «Бензин Мустанг 95» видано нові на загальну кількість пального 2 655 літрів. Після цього, 03 квітня 2016 року, коли в нього залишилася невикористаною 41 картка нового зразка на загальну кількість 775 літрів бензину, при спробі отримати бензин, йому було відмовлено всупереч умовам договору та акту на заміну штрих-карт.

Вважає, що відповідач зобов'язаний виконати умови договору поставки після припинення діяльності ТОВ «Континент Нафто Трейд», оскільки він певний час продовжував здійснювати йому поставку нафтопродуктів, тим самим, на його думку, вважає, що відповідач прийняв його пропозицію і відповідно умови правочину щодо заміни сторони у договорі поставки, зокрема продавця.

Враховуючи наведене, позивач просив визнати ТОВ «Вог Рітейл» стороною договору - постачальником за договором поставки нафтопродуктів від 23 лютого 2011 року № 0812; визнати заборгованість в натурі ТОВ «Вог Рітейл» перед ОСОБА_4 за договором поставки нафтопродуктів від 23 лютого 2011 року у загальному об'ємі 4940 літрів нафтопродуктів марки «Бензин Мустанг 95»; зобов'язати ТОВ «Вог Рітейл» виконати зобов'язання в натурі - поставити нафтопродукти за договором поставки нафтопродуктів від 23 лютого 2011 року № 0812 у загальному об'ємі 4940 літрів нафтопродуктів «Бензин Мустанг 95» шляхом надання ОСОБА_4 товарно-розпорядчих документів у вигляді карток на паливо нового зразку та у подальшому здійснювати відповідне відвантаження нафтопродуктів через мережу АЗС «Вог».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Вог Рітейл» не є правонаступником ТОВ «Континент Нафто Трейд» за договором поставки нафтопродуктів від 23 лютого 2011 року № 0812.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що позивач, вимагаючи визнати ТОВ «Вог Рітейл» стороною договору поставки нафтопродуктів від 23 лютого 2011 року № 0812, невірно трактує положення статей 528, 642 ЦК України, оскільки з виконанням обов'язку боржника іншою особою ця особа не набуває статусу сторони зобов'язання, а прийняття нею від особи, що є стороною договору із третьою особою, пропозиції про укладення договору, породжує нове зобов'язання між цими особами, а не трансформує сторін у зобов'язанні, стороною якого є третя особа.

26 грудня 2017 року ОСОБА_4 подано касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року, в якій просить скасувати

зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що поза увагою судів залишилася та обставина, що відповідач частково виконав договірпоставки нафтопродуктів від 23 лютого 2011 року № 0812, укладений між позивачем та ТОВ «Континент Нафто Трейд», чим підтвердив факт його укладення, також суди не вірно визначили правове значення підписаного між сторонами у справі акта заміни штрих карт від 23 березня 2015 року.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій відповідають вимогам статей 213, 214 ЦПК України 2004 року (у редакції на час ухвалення судових рішень у справі) щодо законності та обґрунтованості.

Судом установлено, що за договором поставки нафтопродуктів від 23 лютого 2011 року № 0812, укладеного між ТОВ «Континент Нафто Трейд» та ОСОБА_4, останній придбав для власних потреб і споживання 19 000 літрів нафтопродуктів «Бензин Мустанг 95» на загальну суму 170 050,00 грн. Свої зобов'язання за договором він виконав та здійснив 100% оплату за постачання бензину у зазначеній кількості.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 02 квітня 2014 року визнано банкрутом ТОВ «Континент Нафто Трейд» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. 08 грудня 2014 року діяльність ТОВ «Континент Нафто Трейд», як юридичної особи, припинено.

За зверненням позивача 20 січня 2015 року до ТОВ «Вог Рітейл» щодо сприяння продовженню терміну дії карток на пальне, придбаних за договором від 23 лютого 2011 року у ТОВ «Континент Нафто Трейд» , між сторонами було підписано акт на заміну штрих-карт від 23 березня 2015 року № ВРТ0001602, відповідно до якого позивач передав наявні у нього картки на пальне загальним об'ємом 5 820 літрів бензину «Мустанг 95», а відповідач після перерахунку видав позивачеві картки на бензин «Мустанг 95» загальним об'ємом 2 655 літрів. Перерахування вартості карток на пальне проведено відповідно до вартості бензину у момент обміну карток - станом на 23 березня 2015 року.

Підписання цього акта не свідчить про заміну боржника у зобов'язанні (ТОВ «Континент Нафто Трейд» на ТОВ «Вог Рітейл»), а вказує на прийняття позивачем пропозиції на укладення публічного договору - акцепт, за яким відповідач виконав свої зобов'язання і надав позивачу картки на бензин «Мустанг 95» загальним об'ємом 2 655 літрів, термін дії яких становить один календарний рік від дати видаткової накладної.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчиненні певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Статтею 633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

Враховуючи наведене, суди дійшли правильного висновку, що за умовами договору поставки нафтопродуктів від 23 лютого 2011 року № 0812, укладеного між ТОВ «Континент Нафто Трейд» та ОСОБА_4, правонаступництво не передбачено, доказів іншого позивачем не надано, а підписання позивачем акта на заміну штрих-карт від 23 березня 2015 року підтверджує акцепт позивачем публічного договору, що стало підставою для виникнення нового зобов'язання, а тому відсутні підстави для визнання ТОВ «Вог Рітейл» стороною договору поставки, укладеного між позивачем та ліквідованим ТОВ «Континент Нафто Трейд».

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач частково виконав договір поставки нафтопродуктів від 23 лютого 2011 року № 0812, укладений між позивачем та ТОВ «Континент Нафто Трейд», чим підтвердив факт його укладення, а також невірне визначенням судами правового значення підписаного між сторонами у справі акта заміни штрих карт від 23 березня 2015 року - не заслуговують на увагу, оскільки вони по своїй суті зводяться до переоцінки доказів та встановлення нових обставин справи, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог статей 303, 304 ЦПК України 2004 року перевірив доводи апеляційної скарги та навів висновки на їх спростування, у результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статті 315 ЦПК України 2004 року.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 06 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
С. О. Погрібний Г. І. Усик