Справа № 366/21/18
Провадження № 2/366/104/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді: Тетервак Н.А.,

при секретарі Німченко Н.Ю.,

розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, у підготовчому судовому засіданні в смт.Іванків Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі представника: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

04 січня 2018 року позивач звернувся з позовом до суду в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 2865,35 грн. за кредитним договором від 19.10.2015 року та судові витрати по справі.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 19 жовтня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10026/0559 філії Головного управління по м.Києву та Київської області було укладено договір у вигляді заяви про приєднання та Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), за умовами якого на підставі наданих Відповідачем документів відкрив останньому рахунок за тарифним планом «Пенсійний».

Також між сторонами укладено Заяву на встановлення відновлювальної лінії, яка є складовою Заяви на приєднання, відповідно до якої відповідачу встановлено кредит у сумі 1800 грн. (одна тисяча вісімсот гривень) із строком дії кредитної лінії на період дії платіжної картки. У разі випуску платіжної картки на новий термін строк дії кредиту продовжувався на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за цим кредитом є фіксованою і встановлена в розмірі 27,00 процентів річних. Позивач свої зобовязання виконав, надавши Відповідачеві кредит у встановленому договором розмірі, проте Відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки.

В звязку з невиконанням відповідачем зобовязань за Договором, позивачем на адресу ОСОБА_2 були направлені листи-вимоги, якими боржника повідомлялось про наявну заборгованість, яку необхідно було сплатити не пізніше 30 календарних днів з дати отримання Листа-вимоги, однак останні залишились без відповідного реагування відповідачем. Тому, станом на 13 вересня 2017 року склалася заборгованість в сумі 2865,35 грн. (дві тисячі вісімсот шістдесят пять гривень тридцять пять копійок), яка включала: основна заборгованість (прострочена) 1794,70 грн. (одна тисяча сімсот девяносто чотири гривні сімдесят копійок); проценти за користування кредитом (строкові) 41,16 грн. (сорок одна гривня шістнадцять копійок); проценти за користування кредитом (прострочені) 485,33 грн. (чотириста вісімдесят пять гривень тридцять три копійки); пеня за прострочену заборгованість 334,78 грн. (триста тридцять чотири гривні сімдесят вісім копійок); сума інфляційних втрат від прострочення сум заборгованості за кредитом 149,83 грн. (сто сорок девять гривень вісімдесят три копійки); 3% річних від простроченої суми заборгованості за кредитним договором 41,55 грн. (сорок одна гривня пятдесят пять копійок).

Ухвалою суду від 12 лютого 2018 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

В підготовче судове засідання позивач не з'явився, на адресу суду направив заяву в якій зазначив, що позов підтримує повністю та просить розглядати справу без участі його представника. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в підготовче судове засідання не зявилася, звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що позов визнає частково, оскільки заборгованість в сумі 1400 грн. (одна тисяча чотириста гривень) сплачена, при цьому наддавши суду оригінал квитанції від 12.03.2018 року, та просить суд розглянути справу в її відсутності.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення № 10026/0559 філії Головного управління по м.Києву та Київської області було укладено договір у вигляді заяви про приєднання та Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), за умовами якого на підставі наданих Відповідачем документів відкрив останньому рахунок за тарифним планом «Пенсійний». Також між сторонами укладено Заяву на встановлення відновлювальної лінії, яка є складовою Заяви на приєднання, відповідно до якої відповідачу встановлено кредит у сумі 1800 грн. (одна тисяча вісімсот гривень) із строком дії кредитної лінії на період дії платіжної картки. У разі випуску платіжної картки на новий термін строк дії кредиту продовжувався на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за цим кредитом є фіксованою і встановлена в розмірі 27,00 процентів річних.

21 грудня 2016 року позивач звернувся до Відповідача з листом-вимогою № 1989/3 з вимогою про повне погашення заборгованості за кредитним договором на пізніше 30 календарних днів з дати отримання цього листа (а.с.17), який Відповідач отримав 27.12.2016 року за адресою місця проживання: 07200, АДРЕСА_1, що підтверджено копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.16).

Як встановлено судом з наявних матеріалів справи ПАТ «Державний ощадний банк України» на виконання умов укладеного з Відповідачем договору свої зобовязання виконав в повному обсязі і належним чином, надавши Відповідачеві кредитні кошти на картку в розмірі 1800,00грн., проте останній не виконав взятих на себе зобовязань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки і порядку, визначені договором. Тому за станом на 13 вересня 2017 року склалася заборгованість у загальному розмірі 2865,35 грн., що включала в себе наведені в позовній заяві суми заборгованості за «тілом» кредиту, процентами за користування кредитними коштами, пеню і комісію за розрахунково-касове обслуговування, що підтверджено доданим до позовної заяви розрахунком (а.с.18).

За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

В зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за Договором, позивачем на адресу відповідача була направлена відповідна вимога № 1989/3 від 21 грудня 2016 року. Однак, жодної відповіді на адресу позивача так і не надійшло, вимога про повернення коштів, що надавалась ОСОБА_2 залишається не виконана.

У порушення умов договору відповідач свої зобов'язання не виконав, внаслідок чого станом на 13 вересня 2017 року виникла заборгованість у загальному розмірі 2865,35 грн. (дві тисячі вісімсот шістдесят пять гривень тридцять пять копійок), яка складається з: основна заборгованість (прострочена) 1794,70 грн. (одна тисяча сімсот девяносто чотири гривні сімдесят копійок); проценти за користування кредитом (строкові) 41,16 грн. (сорок одна гривня шістнадцять копійок); проценти за користування кредитом (прострочені) 485,33 грн. (чотириста вісімдесят пять гривень тридцять три копійки); пеня за прострочену заборгованість 334,78 грн. (триста тридцять чотири гривні сімдесят вісім копійок); сума інфляційних втрат від прострочення сум заборгованості за кредитом 149,83 грн. (сто сорок девять гривень вісімдесят три копійки); 3% річних від простроченої суми заборгованості за кредитним договором 41,55 грн. (сорок одна гривня пятдесят пять копійок).

Як вбачається з квитанції № НОМЕР_1 від 12.03.2018 року, ОСОБА_2 сплатила 1400 грн. (одна тисяча чотириста гривень), призначення платежу: поповнення картрахунку готівкою.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 76 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 належним чином не виконує зобов'язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором. Такі дії відповідача є неправомірними, тому позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення суми кредитної заборгованості, підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачем сплачено частину суми заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1600 грн.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за доцільне, стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 1600 грн.

На основі вищевикладеного, керуючись статтями 526, 527, 530, 610, 611, 629, 1054, 1056-1ЦК України, ст.ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-284, 288, 354, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі представника: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (, в особі філії - Головне управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», , 01001, м.Київ, вул.Володимирська, 27, суму кредитної заборгованості в розмірі 1465 грн. 35 коп. (одна тисяча чотириста шістдесят пять гривень тридцять пять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (, в особі філії - Головне управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», , 01001, м.Київ, вул.Володимирська, 27, витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя Н.А. Тетервак