Провадження № 2/761/2524/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

за участі секретаря Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач є матір»ю малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитини народилась під час перебування позивача у шлюбі з ОСОБА_2. Заочним рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21.11.2012 р. шлюб ОСОБА_1 з відповідачем було розірвано. Після розлучення малолітній син сторін залишився проживати разом із матір»ю, вона виховує його самостійно, повністю утримує та забезпечує навчання і розвиток дитини. Також ОСОБА_1 турбується про здоров»я дитини, забезпечує всі необхідні умови для проживання та росту. У зв»язку із невиконанням відповідачем батьківського обов»язку утримувати сина - рішенням Довгинцівського районного суду Кривого Рогу від 06.09.2011 р. стягнуто з ОСОБА_2 на утримання дитини аліменти у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку. Дане рішення набрало законної сили, видано виконавчий лист. Однак, станом на день звернення до суду з даним позовом відповідач жодного разу не сплатив аліменти і заборгованість станом на 31.07.2017 року складає 38 395,24 грн. І на даний час відповідач повністю ігнорує свій обов»язок по відношенню до сина, жодним чином не бере участь у вихованні та матеріальному утриманні дитини. Крім того, 04.04.2016 р. постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення психологічного насильства в сім»ї, також відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп»яніння. Зважаючи на викладене, позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 та стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини у розмірі 38 395,24 грн.

В судовому засіданні 28.02.2018 р. у зв»язку із набранням чинності змін до ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 просила розглянути справу за її відсутності , оскільки надано всю необхідну інформацію, наявні докази та пояснення

Заперечень щодо заочного розгляду справи від позивача не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 про день та час розгляду справи по суті повідомлявся належним чином і в спосіб передбачений чинним ЦПК України, проте в судове засідання не з»явився.

Від ОСОБА_2 в адресу суду відзив, заяви та клопотання не надходили.

Представник третьої особи також просив розглянути справу за його відсутністю. Надав пояснення та висновок Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації щодо доцільності позбавлення батьківських прав.

За таких обставин суд, керуючись положеннями ст. ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі заочного рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області, що підтверджується копією рішення суду, долученого до матеріалів справи.

Від шлюбу, як свідчить свідоцтво про народження, ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народився син - ОСОБА_3.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 06.09.2010 р. задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення набрало чинності.

При цьому судом встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як свідчать матеріали справи, зокрема, довідка Ліцею-інтернату № 23 «Кадетський корпус» Шевченківського району міста Києва» від 15.03.2017 р. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається у зазначеному закладі і на протязі навчального року батько жодного разу не з»являвся до шкоди. Всі класні, шкільні батьківські збори відвідує мати ОСОБА_1. Батько не приймає участів у вихованні та навчанні сина.

04.12.2017 р. фахівці Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації здійснили обстеження умов проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Комісією обстежено житлово-побутові умови проживання малолітнього за адресою: АДРЕСА_1, яка орендується позивачем ОСОБА_1 та складено відповідний акт де зазначено, що умови проживання задовільні. В квартирі є всі комунальні зручності, наявні необхідні предмети побуту та інтер»єру; меблі, побутова техніка, речі особистого вжитку. ОСОБА_3 проживає в окремій кімнаті де є спальне місце, шафа, письмовий стіл.

Також в акті зазначено зі слів дитини, що батько з ним не спілкується, не поздоровляє з днем народження, не телефонує. Батька дитина не бачила на протязі 2,5 років.

Також фахівцями вказано на те, що гр. ОСОБА_1 створює належні умови для проживання та розвитку дитини. Займається його утриманням, навчанням та розвитком.

Питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 виносилось на комісію з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації.

Як свідчить висновок Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації. Комісія на своєму засіданні 28.02.2018 року (протокол № 5) розглянула позовну заяву ОСОБА_1 та дійшла до наступних висновків: з 2014 року ОСОБА_2 не бачиться з сином та не спілкується з ним, не приймає участі у його вихованні, навчанні, розвитку та утриманні, не цікавиться успіхами та здоров»ям, н турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, про її харчування, лікування та освіту, не вітає з днем народження та іншими світами. Громадянка ОСОБА_1 належним чином виконує свої батьківські обов»язки: утримує та виховує сина, піклується про стан його здоров»я, навчання та дозвілля. Громадянин самоусунувся від виховання дитини та нехтує батьківськими обов»язками: не виявляє турботи до свого сина, не цікавиться його особистим життям, здоров»ям, не надає моральної підтримки, що протирічить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12,15 Закону України «Про охорону дитинства».

Враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, надані документи по справі, керуючись інтересами дитини, відповідно до статтей 164, 165 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сімейним Кодексом України, а саме ч. 1 ст. 150 передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності встановленої законом, відповідно до положень ст. 155 СК України.

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 не приймає участі у житті дитини не надає будь - якої допомоги на утримання дитини.

Під час здійснення підготовчого провадження, розгляду справи

По суті не було встановлено обставин, які б свідчили про належне виконання батьківських обов»язків ОСОБА_2 по відношенню до свого малолітнього сина ОСОБА_3.

Приписами ст. 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавленими батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов»язків.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 16 роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюватись, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

За встановлених обставин, беручи до уваги положення чинного законодавства України, з огляду на пояснення дитини, які вона надала фахівцям третьої особи, викладене в позові, докази долучені до матеріалів справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 самоусунувся від виховання дитини, а тому вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в частині позбавлення батьківських прав.

Також ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача і заборгованість по аліментам у розмірі 38 395,24, зважаючи на положення ст. 180 СК України.

Як свідчить розрахунок заборгованості по аліментам, виданий 25.07.2017 р. Саксаганським відділом державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 353, за період 2015-2017 р. заборгованість ОСОБА_2 по аліментам що їх має сплачувати відповідач на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 06.09.2010 р. становить 38 38 395,24 грн.

Вищезазначена довідка вказує на наявність заборгованості станом на день її видачі.

За приписами ч. 3 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Положеннями ст. 187 СК України встановлюються правила відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника або одержувача аліментів.

Аліменти на користь позивача стягуються на підставі судового рішення, на примусове виконання якого видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні відповідного відділу виконавчої служби.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Порядок стягнення аліментів на дитину за рішенням суду, передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», зважаючи на те, що ст. 1 зазначеного нормативно - правового акту визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів

В свою чергу згідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Також слід зазначити, що чинним законодавством України передбачена відповідальність за прострочення сплати аліментів, оплати додаткових витрат на дитину, а саме положеннями ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що позивач отримує аліменти за рішенням суду на підставі виконавчого листа, порядок виконання судового рішення передбачено спеціальним Законом, беручи до уваги відсутність спору щодо розміру заборгованості, підстави для стягнення з відповідача заборгованості відсутні.

За приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на вимоги чинного законодавства України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 2-5,11-13,141,196,223,258,259,263,268,280,284-285,352,354ЦПК України, ст. ст. 148,150,155,164,165,166, 180,196 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 640 грн.00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Повний текст рішення складено 27.04.2018 року.

Суддя: