ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» листопада 2018 року

м. Харків

справа № 619/360/18-ц

провадження № 22ц/818/635/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Асавалюк О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1, представник позивача - ОСОБА_2,

відповідачі - ОСОБА_3, представник відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 15 червня 2018 року в складі судді Калмикової Л.К.

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики, який в подальшому уточнила, та просила стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в солідарному порядку, як із солідарних боржників, на її користь основну суму заборгованості в розмірі 18 158 600,00 грн., суму інфляційних витрат - 17 032 766,80 грн., суму 3% річних - 2 747 655,68 грн.; судові витрати покласти на відповідачів в солідарному порядку.

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 шляхом введення в оману ОСОБА_5, ОСОБА_6 вмовив їх взяти позику у неї та придбати транспортні засоби, які в подальшому зареєстрував на себе, пояснюючи це тим, що він буде майновим поручителем за зобов'язаннями по договору позики грошових коштів. Проте, ОСОБА_3 без її згоди продав транспортні засоби, які були заставним майном.

Зазначила, що внаслідок незаконних дій відповідача їй завдано майнову шкоду, оскільки у зв'язку з відчуженням транспортних засобів вона позбавлена можливості забезпечити виконання зобов'язання за договором позики грошових коштів, за рахунок заставного майна. Орієнтовна вартість майна, що перебуває у ОСОБА_3 складає 7 519 532,00 грн.

Вказала, що з огляду на значний розмір ціни позову, що складає 37 939 022,48 грн., нею вже подавалась заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно. Однак, в ході виконання відповідної ухвали суду з'ясувалось, що частина зазначеного в ухвалі майна вже ним реалізована, зокрема, деяке майно реалізовано після постановлення ухвали.

Вважала, що вжиті заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту є недостатніми та в повній мірі не можуть ефективно захистити її інтереси.

Посилалася на те, що в провадженні Київського ВП ГУ НП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0005139, внесене до ЄРДР за фактом вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень передбачених частиною 1 статті 388, частиною 3 статті 190 КК України.

Вважала, що невжиття заходів забезпечення позову може суттєво ускладнити чи зовсім унеможливити виконання рішення суду.

Зазначила, що на даний час є всі підстави припускати, що вжиття заходів забезпечення позову у вигляді передачі майна, на яке накладено арешт, на відповідальне зберігання іншій особі, що забезпечить зберігання майна в цілому в натурі, є необхідним та виправданим завданням цивільного судочинства та забезпечить ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних її прав та інтересів.

Просила забезпечити позов шляхом передачі на відповідальне зберігання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, майна, на яке накладено арешт, на підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 01 лютого 2018 року по справі № 619/360/18-ц, що перебуває у власності ОСОБА_3, а саме: житловий будинок з спорудами, загальною площею 109,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Вінницька область, АДРЕСА_1; автомобіль вантажний, Volvo FH 13.520, номер об'єкта: НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_2; автомобіль вантажний, Volvo FH 13.440, номер об'єкта: НОМЕР_3, номер державної реєстрації НОМЕР_4; автомобіль вантажний, Volvo FH 13.440, номер об'єкта: НОМЕР_5, номер державної реєстрації НОМЕР_6; автомобіль вантажний, Volvo FH 13.440, номер об'єкта: НОМЕР_7, номер державної реєстрації НОМЕР_8; інший транспортний засіб, н/причіп рефрижератор-Е ПП SCHMITZ SKO 24, номер об'єкта: НОМЕР_9, номер державної реєстрації НОМЕР_10; інший транспортний засіб, н/причіп рефрижератор-Е SCHMITZ SKO 24, номер об'єкта: НОМЕР_11, номер державної реєстрації НОМЕР_12; інший транспортний засіб, н/причіп рефрижератор-Е SCHMITZ SKO 24, номер об'єкта: НОМЕР_13, номер державної реєстрації НОМЕР_14; місцем зберігання майна визначити: Харківська область, АДРЕСА_2.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 15 червня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено, передано на відповідальне зберігання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, майно, на яке накладено арешт, на підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 01 лютого 2018 року, що перебуває у власності ОСОБА_3, а саме: житловий будинок, з спорудами, загальною площею 109,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Вінницька область, АДРЕСА_1; автомобіль вантажний, Volvo FH 13.520, номер об'єкта: НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_2; автомобіль вантажний, Volvo FH 13.440, номер об'єкта: НОМЕР_3, номер державної реєстрації НОМЕР_4; автомобіль вантажний, Volvo FH 13.440, номер об'єкта: НОМЕР_5, номер державної реєстрації НОМЕР_6; автомобіль вантажний, Volvo FH 13.440, номер об'єкта: НОМЕР_7, номер державної реєстрації НОМЕР_8; інший транспортний засіб, н/причіп рефрижератор-Е ПП SCHMITZ SKO 24, номер об'єкта: НОМЕР_9, номер державної реєстрації НОМЕР_10; інший транспортний засіб, н/причіп рефрижератор-Е SCHMITZ SKO 24, номер об'єкта: НОМЕР_11, номер державної реєстрації НОМЕР_12; інший транспортний засіб, н/причіп рефрижератор-Е SCHMITZ SKO 24, номер об'єкта: НОМЕР_13, номер державної реєстрації НОМЕР_14.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що транспортні засоби, що визначені у договорі застави, придбані ним за власні кошти до укладення договору позики грошових коштів між позивачем та ОСОБА_5, ОСОБА_6 та укладення договору застави транспортних засобів; що на момент укладення договору позики та договору застави транспортних засобів він вже був зареєстрований як перевізник, мав відповідні дозвільні документи та належні йому на праві власності транспортні засоби для можливості здійснення внутрішніх та міжнародних транспортних перевезень; що згідно витягу № 52483103 від 07 червня 2017 року заборона відчуження транспортних засобів за договором застави втратила термін дії 19 грудня 2016 року та запис вилучено за завершенням п'ятирічного терміну зберігання; що з метою оновлення транспортних засобів EURO3, що перебували у його власності, в тому числі, які визначені у договорі застави, та того факту, що будь-яких вимог від позивача щодо договору застави не надходило, він продав транспортні засоби EURO3 та придбав транспортні засоби EURO5; що у разі можливого задоволення вимог позивача, його відповідальність обмежується вартістю майна, переданого в заставу, а не будь-якого іншого, що перебуває у його власності; що в ухвалі не зазначено, яким чином встановлено, що ОСОБА_7 не має інтересу в результаті вирішення спору, а також, яким чином перевірено фізичну можливість ОСОБА_7 надавати послуги з відповідного зберігання майна, і чи є він професійним зберігачем; що передання на зберігання його житлового будинку фактично порушує його конституційні права на недоторканність житла.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Маміної О.В. від 03 серпня 2018 року виділені матеріали цивільної справи повернуто до суду першої інстанції для усунення недоліків.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Маміної О.В. від 17 серпня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області в складі колегії суддів Маміної О.В., Кружиліної О.А., Пилипчук Н.П. від 20 серпня 2018 року призначено справу до розгляду з викликом учасників справи.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Згідно з пунктом 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року № 452/2017 постановлено ліквідувати Апеляційний суд Харківської області та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

На підставі Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 судді, які здійснювали правосуддя в Апеляційному суді Харківської області переведені до новоутвореного Харківського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року повідомлення про початок роботи Харківського апеляційного суду оприлюднено в газеті «Голос України» № 185 (6940).

03 жовтня 2018 року справу передано до Харківського апеляційного суду.

12 жовтня 2018 року за допомогою автоматизованого розподілу справ між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ Бурлака І.В. розподілено цивільну справу № 619/360/18-ц (22ц/818/635/18) за виділеними матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши виділені матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно задовольнити, ухвалу суду - скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки частину майна, на яке накладено арешт, ОСОБА_3 реалізовано, є підстави для передання майна на відповідальне зберігання ОСОБА_7.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується виділеними матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором позики, який в подальшому уточнила, та просила стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в солідарному порядку, як із солідарних боржників, на її користь основну суму заборгованості в розмірі 18 158 600,00 грн., суму інфляційних витрат - 17 032 766,80 грн., суму 3% річних - 2 747 655,68 грн.; судові витрати покласти на відповідачів в солідарному порядку.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 01 лютого 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на майно, що перебуває у власності ОСОБА_3, а саме: житловий будинок, з спорудами, загальною площею 109,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Вінницька область, АДРЕСА_1; домоволодіння, загальною площею 170,2 кв. м., що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, АДРЕСА_3; автомобіль вантажний, Volvo FH 13.520, номер об'єкта: НОМЕР_1, номер державної реєстрації НОМЕР_2; автомобіль вантажний, Volvo FH 13.440, номер об'єкта: НОМЕР_3, номер державної реєстрації НОМЕР_4; автомобіль вантажний, Volvo FH 13.440, номер об'єкта: НОМЕР_5, номер державної реєстрації НОМЕР_6; автомобіль вантажний, Volvo FH 12.460, номер об'єкта: НОМЕР_15, номер державної реєстрації НОМЕР_18; автомобіль вантажний, Volvo FH 12.460, номер об'єкта: НОМЕР_16, номер державної реєстрації НОМЕР_20; автомобіль вантажний, Volvo FH 12.460, номер об'єкта: НОМЕР_17, номер державної реєстрації НОМЕР_19; автомобіль вантажний, Volvo FH 12.460, номер об'єкта: НОМЕР_16, номер державної реєстрації НОМЕР_20; автомобіль вантажний, Volvo FH 13.440, номер об'єкта: НОМЕР_7, номер державної реєстрації НОМЕР_8; інший транспортний засіб, н/причіп рефрижератор-Е ПП SCHMITZ SKO 24, номер об'єкта: НОМЕР_9, номер державної реєстрації НОМЕР_10; інший транспортний засіб, н/причіп рефрижератор-Е ПП SCHMITZ SKO 24, номер об'єкта: НОМЕР_11, номер державної реєстрації НОМЕР_12; інший транспортний засіб, н/причіп рефрижератор-Е SCHMITZ SKO 24, номер об'єкта: НОМЕР_13, номер державної реєстрації НОМЕР_14; інший транспортний засіб, н/причіп рефрижератор-Е SCHMITZ SKO 24, номер об'єкта: НОМЕР_21, номер державної реєстрації НОМЕР_22.

Як вбачається з відповіді Територіального сервісного центру № 0541 Регіонального сервісного центру у Вінницькій області Міністерства внутрішніх справ України від 20 лютого 2018 року за № 31/2-М-22аз, згідно бази даних АІС «ДАІ 2000» УДАІ України і Вінницькій області та Єдиного держаного реєстру МВС, згідно ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 01 лютого 2018 року накладено арешт на наступні транспортні засоби: марка та модель ТЗ SCHMITZ SKO 24, VIN код ТЗ НОМЕР_9, днз ТЗ НОМЕР_10, марка та модель ТЗ SCHMITZ SKO 24, VIN код ТЗ НОМЕР_11, днз ТЗ НОМЕР_12, марка та модель ТЗ SCHMITZ SKO 24, VIN код ТЗ НОМЕР_13, днз ТЗ НОМЕР_14.

Також повідомлено, що на інші транспортні засоби марки SCHMITZ SKO 24, VIN код НОМЕР_21, днз НОМЕР_22 та Volvo FH 12.460 VIN код НОМЕР_17, днз НОМЕР_19, не накладено арешт у зв'язку з перереєстрацією на інших власників 06 лютого 2018 року.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 пояснив, що йому не відомо, чи виконано ухвалу про застосування заходів забезпечення позову та у кого на теперішній час знаходяться транспортні засоби; хто такий ОСОБА_7, йому також не відомо.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3 пояснив, що ухвалу виконано, транспортні засоби знаходяться у ОСОБА_3

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Пунктом 7 частини 1 статті 150 ЦПК України пер6едбачено, що позов забезпечується, зокрема, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов'язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Матеріали справи свідчать про те, що позов забезпечено шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_3 Ухвалу про забезпечення позову виконано.

Із змісту пункту 7 частини 1 статті 150 ЦПК України вбачається, що позов може бути забезпечений передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору.

Цей спосіб забезпечення позову, застосовується в разі необхідності розв'язання спору про право власності або інше речове право на рухому річ.

Застосовувати даний спосіб забезпечення позову доцільно у тому разі, коли особа, яка володіє спірною річчю, затягує розгляд справи по суті у зв'язку з необхідністю користування річчю. Вилучення у нього речі і передача її на зберігання іншій особі позбавить відповідача підстав для затягування в подальшому розгляду справи.

Проте, в даному випадку предметом спору є грошові кошти, а не нерухоме та рухоме майно, яке належить ОСОБА_3 на праві власності, тому воно і не може бути передано на зберігання іншій особі.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_3 може розпорядитися нерухомим та рухомим майном, на яке накладено арешт, є необґрунтованими та жодним доказом не доведено.

Аналізуючи наведене, судова колегія вважає, що підстав для передання нерухомого та рухомого майна ОСОБА_3 - ОСОБА_7 на відповідальне зберігання не вбачається.

Таким чином, постановляючи ухвалу, суд першої інстанції не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог і дійшов помилкового висновку щодо задоволення заяви ОСОБА_1

У зв'язкяу з чим судове рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п . 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 15 червня 2018 року - скасувати і в задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 23 листопада.