Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 585/3028/16-ц

провадження № 61-31889св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В.О., Олійник А.С. (суддя-доповідач), СтупакО.В., Усика Г.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Сумської області від 22 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Ткачук С.С., Собини О.І., Кононенко О.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об'єктом спільної часткової власності, в натурі.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2013 року встановлено, що вона є власником ? частини житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_1.

Відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2013 року належить ? частина вказаного житлового будинку.

Згідно з технічним паспортом житловий будинок у АДРЕСА_1 складається з: житловий будинок-А загальною площею 79,3 кв. м., жилою площею 54,6 кв. м., сарай - Б, літня кухня - В, гараж - Г, вбиральня - У, колодязь - к, огорожа №.

Роменським МБТІ під час технічного обстеження нерухомого майна встановлено, що у фактичному користування позивача знаходяться кімнати в будинку: кімната 2 площею 8,1 кв. м., кімната 3 площею 8,8 кв.м., кімната 4 площею 13,8 кв. м., кімната 5 площею 11,3 кв. м., загальною вартістю 79 163,00 грн., кімната 1-1 площею 7,8 кв. м. і ганок, погріб «п/г», сарай «Б», літня кухня «В», вбиральня «У», огорожа №, колодязь «к», всього майно вартістю 119 661,00 грн., що становить 16/25 частин нерухомого майна та є меншою ніж 3/4 частки, що належить їй за законом.

У фактичному користування відповідача знаходяться кімнати в будинку: кімната 6 площею 10,4 кв. м., кімната 7 площею, 10,4 кв. м. вартістю 53 494,00 грн., гараж «Г» вартістю 13 395,00 грн., всього майно вартістю 66 889,00 грн., що становить 9/25 частин нерухомого майна та перевищує ? розміру частки в спільному майні, що належить відповідачу.

Оскільки між нею та відповідачем постійно виникають конфлікти щодо визначення порядку користування майном, а вирішити питання виділу у натурі частки житлового будинку у договірному порядку немає можливості, просила суд, враховуючи висновок комісійної додаткової судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 91/92 від 17 березня 2017 року, поділити житловий будинок, що перебуває у спільній частковій власності в натурі за п'ятим варіантом розподілу, визначеним зазначеним висновком експертизи.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 травня 2017 року позов задоволено.

Поділено житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, який належить сторонам на праві спільної часткової власності, в натурі, а саме: з відступом від ідеальних часток співвласників та відповідно до порядку користування приміщеннями у житловому будинку, що фактично склався, виділивши ОСОБА_3 приміщення в житловому будинку: кімнату 1-1 (веранда) площею 7,8 кв. м., кімнату 1-2 (коридор) площею 8,1 кв. м., кімнату 1-3 (кухня) площею 8,8 кв. м. кімнату 1-4 (житлова) площею 13,8 кв. м., кімнату 1-5 (житлова) площею 11,3 кв. м., та надвірні споруди: ганок г/н , погріб «п/г», сарай «Б», літня кухня «В», та ? частину вбиральні «У», ворота, огорожі, колодязю, що становить 69/100 частки домоволодіння, згідно з варіантом № 2 розподілу домоволодіння висновку комісійної додаткової судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 91/92 від 17 березня 2017 року. Виділено ОСОБА_4 в натурі приміщення в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2: кімнату 1-6 (кімната) площею 10,4 кв. м., кімнату 1-7 (житлова) площею 19,1 кв. м. та 1/2 частину вбиральні «У», ворота, огорожі, колодязю, що складає 31/100 частки домоволодіння, згідно з варіантом № 2 розподілу домоволодіння висновку комісійної додаткової судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 91/92 від 17 березня 2017 року. Припинено право спільної часткової власності на жилий будинок та господарські споруди, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за зменшення її частки в домоволодінні в розмірі 20 970,00 грн. згідно з варіантом № 2 розподілу домоволодіння висновку комісійної додаткової судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 91/92 від 17 березня 2017 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з доведеності позивачем своїх вимог та їх обґрунтованості відповідно до положень статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про розподіл спірного домоволодіння за другим варіантом згідно з висновком комісійної додаткової судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 91/92 від 17 березня 2017 року, зі стягненням з відповідача на користь позивача грошової компенсації за зменшення її частки в домоволодінні, оскільки такий варіант є найбільш наближеним до ідеальних часток, не завдасть шкоди для його призначення, не передбачає здійснення добудов, потребує найменшого часу для здійснення поділу.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 22 серпня 2017 року рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 травня 2017 року змінено, викладено його резолютивну частину у такій редакції: виділити ОСОБА_3 в натурі зі спільної часткової власності - 65/100 частки у жилому будинку літ. «А-1», розташованому по АДРЕСА_1, загальною площею 49,8 кв. м: кімнату житлову 1-4 площею 13,8 кв. м, кімнату житлову 1-5 площею 11,3 кв. м., кухню 1-3 площею 8,8 кв. м, коридор 1-2 площею 8,1 кв. м., веранду літ. «а 1-1» площею 7,8 кв. м, загальною вартістю 110 748,00 грн. та господарські будівлі та споруди: ганок літ. «г/н», погріб літ. «п/г», сарай гіпсоблочний літ. «Б», гараж гіпсоблочний, обкладений цеглою, літ. «Г», вбиральня цегляна літ. «У», колодязь, залізобетонні кільця, літ. «к», загальною вартістю 46 103,00 грн., а всього 156 851,00 грн. згідно з варіантом варіанту № 1 додаткової судової будівельно-технічної експертизи №1290 від 17 серпня 2017 року. Виділено ОСОБА_4 в натурі зі спільної часткової власності - 35/100 частки у жилому будинку літ. «А-1», розташованому по АДРЕСА_1, загальною площею 29,5 кв. м, в тому чисті: кімнату житлову 1-6 площею 10,4 кв. м, кімнату житлову 1-7 площею 19.1 кв. м, загальною вартістю 69 842,00 грн. та господарські споруди: літня кухня гіпсоблочна, обкладена цеглою, літ. «В», вартістю 15 104,00 грн., а всього 84 946,00 грн згідно з варіантом №1 додаткової судової будівельно-технічної експертизи №1290 від 17 серпня 2017 року.

Залишено у спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 господарські споруди огорожі: ворота дерев'яні літ. №, огорожа шифер літ. N 1, загальною вартістю 4 030,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в сумі 37 287,00 грн., у зв`язку із відступленням від ідеальних часток і зменшенням її частки, та на відшкодування фактично понесених судових витрат за подання позову 720, 97 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на відшкодування фактично понесених судових витрат на проведення судових експертиз 4 000,00 грн. та за подання апеляційної скарги - 2 045,00 грн.

Зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснити переобладнання приміщень згідно з варіантом № 1 додаткової судової будівельно-технічної експертизи №1290 від 17 серпня 2017 року.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що провівши поділ житлового будинку в натурі за другим варіантом поділу, суд першої інстанції не врахував, що другому співвласнику завдається неспівмірна шкода господарського призначення, не було враховано, що відповідач мешкає в будинку з народження, користується тривалий час як будинком, так і господарськими спорудами, йому виділена частина будинку, в якому кімнати №№ 1-6, 1-7 обладнані тільки системою газового опалення, електропостачання, але відсутні самостійні системи постачання інших комунальних послуг, а позивачу виділено в натурі частину житлового будинку із житловими кімнатами та службовими приміщеннями (кухнею, верандою та коридором облаштованими системами газового опалення, водо- та енергопостачання) і також у натурі гараж, сарай та літня кухня, обладнана газопостачанням для готування їжі, якою фактично користується відповідач.

За змістом статей 183, 358, 364, 367, 379-380, 382 ЦК України, поділ (виділ частки) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток у праві власності.

29 травня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У поданій касаційній скарзі позивач просить змінити рішення Апеляційного суду Сумської області від 22 серпня 2017 року: виділити ОСОБА_3 приміщення в житловому будинку: кімнату 1-1 (веранда) площею 7,8 кв. м., кімнату 1-2 (коридор) площею 8,1 кв. м., кімнату 1-3 (кухня) площею 8,8 кв. м., кімнату 1-4 (житлова) площею 13,8 кв. м., кімнату 1-5 (житлова) площею 11,3 кв. м., та надвірні споруди: ганок г/н, погріб «п/г», сарай «Б», літня кухня «В», гараж «Г», що становить 69/100 частки домоволодіння, згідно з варіантом № 2 розподілу домоволодіння висновку комісійної додаткової судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 91/92 від 17 березня 2017 року. Виділити ОСОБА_4 в натурі приміщення в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1: кімнату 1-6 (житлова), площею 10,4 кв. м., кімнату 1-7 (житлова), площею 19,1 кв. м., що складає 31/100 частки домоволодіння, згідно з варіантом № 2 розподілу домоволодіння висновку комісійної додаткової судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 91/92 від 17 березня 2017 року. Припинити право спільної часткової власності на жилий будинок та господарські споруди, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за зменшення її частки в домоволодінні в розмірі 20 970,00 грн. згідно з варіантом № 2 розподілу домоволодіння висновку комісійної додаткової судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 91/92 від 17 березня 2017 року. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 720, 97 грн. Залишити у спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 господарські споруди огорожі: колодязь, вбиральню «У», ворота дерев`яні літ. № , огорожа шифер літ. № 1.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що судом апеляційної інстанції обрано варіант поділу домоволодіння, який серед інших варіантів найменше відповідає часткам співвласників домоволодіння та передбачає виплату на користь позивача компенсації у розмірі 37 287,00 грн. без попереднього внесення відповідачем грошових коштів на депозитний рахунок суду відповідно до вимог частини другої статті 365 ЦК України, що свідчить про не застосування судом апеляційної інстанції закону, який підлягав застосуванню. Позивач надала згоду на компенсацію їй 20 970,00 грн, а не 37 287,00 грн., що є майже вдвічі більшою сумою коштів. Здійснюючи розподіл майна (виділ частки) в натурі, апеляційний суд відступив від принципу поділу (виділу частки) спільної часткової власності пропорційно ідеальним часткам співвласників та від принципу непорушності права власності. Крім того, судом апеляційної інстанції необґрунтовано присуджено стягнути з позивача на користь позивача судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 045,00 грн. Призначивши третю повторну додаткову експертизу та поклавши витрати за її проведення на позивача, апеляційний суд не виклав відповідні мотиви.

21 листопада 2017 року ОСОБА_4 подав заперечення на касаційну скаргу, в яких зазначив, що рішення Апеляційного суду Сумської області від 22 серпня 2017 року є законним та обґрунтованим, а доводи касаційної скарги - безпідставними.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2013 року, яке набрало законної сили 11 жовтня 2013 року, за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння, яке складається з житлового будинку цегляного літ. А, загальною площею 79,3 кв. м, жилою площею 54,6 кв. м, сараю гіпсоблочного літ. Б, літньої кухні - літ. В, гаражу літ. Г, вбиральні цегляної літ. У, колодязя літ. к, огорожі дерев`яної літ. №, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №1-1127, видане 05 грудня 2012 року державним нотаріусом Роменської міської державної нотаріальної контори, на 1/2 частину житлового будинку - А, житловою площею 54,6 кв. м, загальною площею 79,3 кв. м, літньої кухні гіпсоблочної обкладеної цеглою - літ. В, гаражу гіпсоблочного обкладеного цеглою літ. Г, вбиральні цегляної літ. У, огорожі шиферної літ. №, колодязя залізобетонні кільця літ. к, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в частині його видачі на 1/4 частку вказаних житлового будинку та надвірних будівель і споруд.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №07 ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить 3/4 частини будинку по АДРЕСА_1.

За змістом довідки КП «Роменське МБТІ» №367 від 24 травня 2016 року, нерухоме майно по АДРЕСА_1 належить - 3/4 частини ОСОБА_3, 1/4 частина - ОСОБА_4 та складається з таких будівель та споруд: - житловий будинок цегляний літ. А загальною площею 79,3 кв. м, жилою площею 54,6 кв. м, сараю гіпсоблочного літ. Б, літньої кухні гіпсоблочної, обкладеної цеглою - літ. В, гаражу гіпсоблочного, обкладеного цеглою літ. Г, вбиральні цегляної літ. У, колодязя залізобетонні кільця літ. К, огорожа: ворота дерев`яні літ. №, огорожа шифер літ .N-1.

У фактичному користуванні ОСОБА_3 знаходиться 16/25 часток нерухомого майна, а у ОСОБА_4 - 9/25 часток нерухомого майна. Загальна вартість нерухомого майна становить 186 550,00 грн.

Згідно з висновком комісійної додаткової судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 91/92 від 17 березня 2017 року ринкова вартість домоволодіння у АДРЕСА_1 становить 359 400,00 грн. Висновком цієї експертизи запропоновано чотири варіанти розподілу домоволодіння з відступом від ідеальних часток співвласників.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність.

Згідно зі статтею 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За змістом статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Зазначена норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що згоди щодо порядку володіння та користування житловим будинком сторонами не досягнуто.

Відповідно до положень статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що успорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває в спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників, а також врахував, що здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Суд апеляційної інстанції врахував правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13.

Суд першої інстанції погодився із другим варіантом поділу, запропонованим висновком експертизи, та прийняв його як найбільш наближений до ідеальних часток, вважаючи, що такий варіант поділу житлового будинку не завдасть шкоди для його призначення, адже не передбачає здійснення добудов, потребує найменше часу для здійснення поділу.

Водночас суд першої інстанції, не оцінив належним чином пояснення допитаного в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку експерта ОСОБА_5., у сукупності з іншими обставинами справи. Зокрема, експерт вказував, що за другим варіантом судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 91/92 від 17 березня 2017 року поділу будинку, який є найбільш наближений до ідеальних часток і не передбачає здійснення добудов, а лише незначні переобладнання, є певні обмеження, а саме: можливо лише електропостачання частини відповідача, якщо відповідач бажатиме підвести газ, то необхідно зробити добудову.

Згідно з частинами першою - другою статті 303 ЦПК України 2004 року під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд призначив додаткову судову будівельно-технічну експертизу. Її призначення відповідає вимогам цивільного процесуального закону: статтям 143, 144, 304 ЦПК України 2004 року. Апеляційний суд зазначив, що така призначена з метою повного, об'єктивного і всебічного з'ясування обставин справи (а.с. 228-229).

Згідно з висновками додаткової судової будівельно-технічної експертизи №1290 від 17 серпня 2017 року можливий варіант виділення в натурі позивачу - 65/100 частки у жилому будинку літ. «А-1, розташованому по АДРЕСА_1 загальною площею 49,8 кв. м: кімнату житлову 1-4 площею 13,8 кв. м; кімнату житлову 1-5 площею 11,3 кв. м, кухню 1-3 площею 8,8 кв. м, коридор 1-2 площею 8,1 кв. м.; веранду літ. «а 1-1» площею 7,8 кв. м, загальною вартістю 110 748,00 грн. та господарські споруди: ганок літ. «г/н», погріб літ. «п/г», гараж літ. «Г», сарай літ. «Б», вбиральню літ. «У» , колодязь літ «к» загальною вартістю 46 103,00 грн., а всього 156 851,00 грн., а відповідачу - 35/100 частки у жилому будинку літ. «А-1», розташованому по АДРЕСА_1 загальною площею 29,5 кв. м, в т.ч.: кімнату житлову 1-6 площею 10, 4 кв. м; кімнату житлову 1-7 площею 19.1 кв. м, загальною вартістю 69 842,00 грн. та господарські споруди: літня кухня літ. «В» вартістю 15 104,00 грн., а всього 84 946,00 грн.. Здійснити виділення в натурі господарські споруди: огорожі, ворота дерев`яні літ. №, огорожа шифер літ. N-1, загальною вартістю 4 030,00 грн, немає можливості. За таким варіантом у зв'язку зі зменшенням розміру ідеальної частки позивача їй належить грошова компенсація у сумі 37 287,00 грн.

Ухваливши рішення суду першої інстанції, та змінивши його, апеляційний суд провів поділ будинку згідно з таким варіантом висновку експертизи від 17 серпня 2017 року, який дає можливість урахувати баланс інтересів обох сторін та без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі та користування нею сторонами у справі.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки суду апеляційної інстанції, зводяться до незгоди із варіантом поділу будинку, обраного судом з урахуванням установлених обставин справи.

Судами першої та апеляційної інстанції з'ясовано, що позивач не заперечувала щодо виплати компенсації їй як співвласникові у зв'язку зі зміною розміру часток.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач надавала згоду лише на компенсацію 20 970,00 грн, а не 37 287,00 грн, є необґрунтованими, оскільки вирішуючи спір, суд керувався статтею 364 ЦК України і стягнув розмір компенсації співвласнику із урахуванням часток будинку, які виділялися кожній стороні, і зменшенням частки позивача. Позивач проти компенсації не заперечувала, а не погодження її із конкретним варіантом поділу, за яким розмір компенсації інший, ніж той розмір компенсації, який є для позивача прийнятний з урахуванням певного варіанту поділу будинку, не є підставою для скасування рішення апеляційного суду.

Посилання на застосування до спірних правовідносин положень частини другої статті 365 ЦК України ( припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників) є необґрунтованими, оскільки відповідної вимоги щодо внесення позивачем вартості частки на депозитний рахунок не передбачено при вирішенні спору про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності (стаття 364 ЦК України).

Касаційний суд погоджується із висновками, зробленими апеляційним судом, та вважає, що застосування судом першої інстанції варіанту поділу житлового будинку та господарських споруд, за яким позивачу відійшли усі господарські будівлі, та виділення в натурі споруд, розподіл яких неможливий, є таким, що порушує право відповідача на користування господарськими будівлями та здійснення ним права власності щодо належної йому частки у домоволодінні.

Ухвалюючи судове рішення у справі, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що оскільки під час поділу будинковолодіння зміняться ідеальні частки співвласників у бік збільшення вартості частки, яка виділяється відповідачу, та дійшов законного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації за відхилення від ідеальних часток співвласників у будинковолодінні.

Доводи касаційної скарги про неналежне обґрунтування стягнення з позивача судових витрат за подання апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки апеляційний суд розподілив судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК України 2004 року. Позивач не навела такі аргументи, які б свідчили про неправильно розподілено судові витрати з урахуванням задоволених позовних вимог, а лише зазначила, що невідомо якими нормами керувався суд, оскільки 110% від ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви становила 1 316,00 грн.

Суд касаційної інстанції відхиляє доводи і щодо безпідставного призначення апеляційним судом третьої додаткової будівельно - технічної експертизи, оскільки така призначена судом з метою справедливого та об'єктивного вирішення справи. Позивач не зазначила, яким чином її призначення порушило її права.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновки суду апеляційної інстанції про вирішення спору, оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із статтею 400 ЦПК України у Верховного Суду відсутні повноваження встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, Верховний Суд, вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Сумської області від 22 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

О.В.Ступак

Г. І. Усик