Справа№592/5511/16-ц
Провадження №2/592/20/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Косолап М.М.,

за участю секретаря Павлович Ю.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ нерухомого майна, припинення права спільної часткової власності

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом та просила провести поділ житлового будинку та надвірних побутових будівель по вул. Ярослава Мудрого, 4 в м. Суми (Т. 1 а.с. 135 136), виділивши: ОСОБА_4, як окремий обєкт нерухомого майна, частину житлового будинку літ. «А-1», а саме житлової кімнати «2-2» площею 10,5 кв.м. та «2-3» площею 14,5 кв.м.; приміщення житлової прибудови літ «А1»: житлову кімнату «2-4» площею 7,5 кв.м.; приміщення прибудови літ. «а1»: коридор «2-1» площею 5,3 кв.м., санвузол «2-5» площею 3,8 кв.м.; приміщення прибудови літ. «а5»: кухня «2-6» площею 13,1 кв.м.; приміщення погребу літ. «п/д»: вхід в погріб «ІХ» площею 3,1 кв.м., «І» площею 0,9 кв.м., «ІІ» площею 5,7 кв.м., «ІІІ» площею 6,5 кв.м.; господарські будівлі: ганок літ «кр1», кухню літ. «К», сарай літ. «Р», навіс літ «С», огорожу № 4,7,9-13, припинивши право спільної часткової власності на ці приміщення та надвірні побутові будівлі.

ОСОБА_2, як окремий обєкт нерухомого майна - частину житлового будинку літ. «А-1», а саме житлові кімнати «1-5» площею 19,2 кв.м., «1-6» площею 8,8 кв.м., «1-7» площею 4,5 кв.м.; приміщення прибудови літ. «а2»: коридор «VIII» площею 5,0 кв.м., туалет «1-8» площею 0,5 кв.м., ванна «1-9», площею 1,1 кв.м., кухні «1-12» площею 8,1 кв.м., приміщення тамбуру «а3»-тамбур «VII» площею 2,0 кв.м.; господарські будівлі: ганок літ «а4», навіс літ. «Ю», навіс літ. «ІІІ», убиральна літ. «М»; огорожу № 6, припинивши право спільної часткової власності на ці приміщення та надвірні побутові будівлі.

Провести поділ земельної ділянки по вул. Ярослава Мудрого, 4 в м. Суми, згідно варіанту № 1 висновку експертизи № 903/22 від 02.09.2016 р. по існуючому землекористуванню, виділивши:

ОСОБА_4, як окремий обєкт нерухомого майна - частину земельної ділянки площею 481 м.кв., припинивши право спільної часткової власності на цю земельну ділянку; встановити постійний безоплатний сервітут на частину земельної ділянки ОСОБА_2 по вул. Ярослава Мудрого, 4 в м. Суми, площею 19 м.кв. для надання ОСОБА_4 права проходу до власної частини прибудови літ. «а1», входу у погріб «ІХ» та кухні літ. «К» для їх обслуговування та ремонту;

ОСОБА_2, як окремий обєкт нерухомого майна - частину земельної ділянки площею 519 м.кв., припинивши право спільної часткової власності на цю земельну ділянку та встановивши постійний безоплатний сервітут на частину земельної ділянки ОСОБА_4 по вул. Ярослава Мудрого, 4 в м. Суми, площею 6 м.кв. для надання ОСОБА_2 права проходу до власної частини житлового будинку літ. «А-1» для її обслуговування та ремонту.

Свої вимоги мотивує тим, що вона на підставі договору кіпівлі-продажу жилого будинку від 02.11.2004 р. є власником 37/100 частин житлового будинку по вул. Ярослава Мудрого, 4 у м. Суми, а саме: житлового будинку літ. «А-1»; житлової прибудови літ. А1; прибудов а1, а2, а5; тамбуру а3, вхідного навісу а4, підвалу п/д; кухні К; убиральні М; сараю Р; навісів С, Ю, Ш; огорожі № 6, 7, 9-13. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 19.10.2010 р. та договору про виділ (поділ) частки земельної ділянки, що знаходиться у спільній частковій власності від 23.08.2011 р. їй належить 47/100 частин земельної ділянки за адресою: м. Суми, вул. Ярослава Мудрого, 4. Власником інших 63/100 частин житлового будинку та 53/100 частини земельної ділянки є відповідач. Зазначає, що відповідач у добровільному порядку не бажає здійснити поділ спільного майна. Вказує, що у її користуванні відповідно до технічного паспорту на садибний житловий будинок по вул. Пролетарська, 4 від 13.05.2011 р. знаходяться, частина житлового будинку «А-1», а саме: приміщення 2-2 площею 10,5 кв.м. та 2-3 площею 14,5 кв.м.; житлова прибудова літ. А1; прибудови а1, а5; підвал п/д; кухня К; сарай Р; навіс С; огорожі № 4, 7, 9-13. Відповідач користується іншою частиною житлового будинку та господарських будівель, а саме: частиною житлового будинку «А-1», приміщеннями 1-5 площею 19,2 кв.м., 1-6 площею 8,8 кв.м., 1-7 площею 4,5 кв.м.; прибудовою а2; тамбуром а3, вхідним навісом а4; убиральнею М; навісом Ю, Ш; огорожею № 6. За її зверненням 24.05.2015 р. приватним підприємством «Кадастр-С» визначено варіант поділу земельної по вул. Пролетарська, 4 в м. Суми, який було проведено максимально наближено до межі фактичного її використання, з дотриманням часток обох співвласників. Просив здійснити поділ будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки на підставі ст. 367 ЦК України.

Позивач також просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати: судовий збір 2527,36 грн., витрати на оплату експертизи у розмірі 4100,00 грн., витрати на правову допомогу 3500,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги з наведених підстав підтримав і просив задовольнити. Суду пояснив, що просить поділити будинок та прибудови відповідно до встановленого порядку користування, а земельну ділянку відповідно до варіантів запропонованих експертом по фактичному використанню. Позивач сплатить відповідачу за підвал, який за поділом перейде у власність тільки ОСОБА_4 грошову компенсацію визначену експертом у розмірі 18146 грн. і вказував, що ця сума підлягає стягненню судом за відступ від ідеальної частки незалежно від бажання та згоди відповідача.

29.11.2016 р. відповідач ОСОБА_2 подала заперечення на позовну заяву, відповідно до яких просила у задоволенні позову відмовити у звязку з безпідставністю. Зазначала, що відповідно до договору купівлі-продажу частини житлового будинку та земельної ділянки від 04.10.2011 р. вона є власником 63/100 частини житлового будинку, господарських будівель та 53/100 частини земельної ділянки, загальною площею 0,1000 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: м. Суми, вул. Ярослава Мудрого, 4. На вказаній земельній ділянці знаходяться: житловий будинок житловою площею 60,5 кв.м., загальною площею 120,1 кв.м. - літ. А-1, з господарчими будівлями: літ. А1 - житлова прибудова; літ. а1 прибудова; літ.а2 - прибудова; літ.а3 тамбур; літ.а4 ґанок; літ.а5 прибудова; літ. К - кухня; літ. Л сарай; літ. М убиральня; літ.Р сарай; літ. С навіс; 6, 7, 9 - 13 огорожа. 53/100 частини земельної ділянки належали продавцю - ОСОБА_5 на підставі Державного, акту на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :19:016:0022, свідоцтва про право на спадщину, виданого 15.07.2008 р. та Договору про виділ (поділ) частки земельної ділянки, що знаходиться у спільній частковій власності. Після купівлі частини житлового будинку та земельної ділянки з жовтня 2011 р. є власником та користується: приміщеннями 1-5 житловою площею - 19,2 кв.м., 1-6 площею - 8,8 кв.м., 1-7 площею - 4,5 кв.м., прибудовою а2, тамбуром а3, вхідним навісом а4, туалетом М, навісом Ю та Ш, огорожею № 6 та частиною підвалу під будинком площею - 6,5 кв.м. Вказує, що підвал знаходиться у їхній спільній власності з позивачем. Купівля-продаж нерухомого майна, що є предметом спору проводилися за активної участі та зі згоди позивача з її чоловіком. Поділ частки земельної ділянки відбувся 23.08.2011р. за договором між позивачем та колишнім власником частки житлового будинку та земельної ділянки - ОСОБА_5 у якого вона придбала його частку. Вказує, що вимога позивача про поділ земельної ділянки тягне за собою зменшення її розміру та порушення її законних прав та інтересів власника, як і вимога передати їй у власність частину належного їй підвалу.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 у задоволенні позову просили відмовити. ОСОБА_6 вказувала, що вона придбала уже фактично нерухоме майно, яке поділено між співвласниками і за таких умов укладала угоду. Фактично користується меншою частиною земельної ділянки ніж їй належить, вона не згодна на запропоновані варіанти експертом, оскільки вони порушують її права, зокрема не у повній мірі досліджена земельна ділянка, яка їм належить і яка фактично у неї перебуває у користуванні. Вона придбала підвал, у який у неї є окремий вхід, тому вона добровільно підвал не віддасть і гроші їй не потрібні за нього. Їй не запропонували за підвал віддати будь-яку частину житлового будинку, зокрема веранду.

29.07.2016 р. ухвалою суду за клопотанням представника позивача призначено комплексну будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ОСОБА_7 та ОСОБА_8

05.09.2016 р. від експертів надійшов висновок № 903/22 комплексної судової будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи від 02.09.2016 р.

13.03.2017 р. ухвалою суду за клопотанням представника позивача призначено оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручено експерту ОСОБА_9

13.04.2017 р. від експерта ОСОБА_9 надійшов висновок судової оціночно-будівельної експертизи № 27 від 12.04.2017 р.

Ухвалою суду від 05.12.2017 р. за клопотанням представника відповідача призначено додаткову комплексну будівельно-технічну, земельно-технічну та оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручено експертам ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Ухвалою суду від 05.02.2018 р. вирішено клопотання експерта, направлено експертам додаткові матеріали, залучено спеціаліста для проведення геодезичної зйомки розташування житлового будинку, господарських будівель і споруд на предмет відповідності розташування по вулиці Ярослава Мудрого, 4 у місті Суми. ОСОБА_2 направлено рахунок для оплати експертиз.

Однак, 05.02.2018 р. експерти ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 направили повідомлення про неможливість проведення експертизи та повернули матеріали цивільної справи без виконання ухвали про проведення експертизи.

Всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено наступні обставини.

Позивачу ОСОБА_4 та відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з надвірними побутовими будівлями, що розташований на належній їм на праві спільної часткової власності земельній ділянці, розташований по вул. Ярослава Мудрого (колишня Пролетарська), 4 у місті Суми.

Позивач ОСОБА_4 є власником 37/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних побутових будівель, що розташований в місті Суми по вулиці Пролетарській, 4 на приватизованій земельній ділянці площею 0,1000 га., що підтверджується Договором купівлі-продажу частини житлового будинку від 02.11.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_10, зареєстрованому у електронному реєстрі власності на нерухоме майно 17.01.2005 р. (Т.1 а.с. 4).

На вказаній земельній ділянці знаходиться: один деревяний обкладений цеглою будинок «А», житлова площа цілого будинку 60,5 м.кв., загальна площа цілого будинку 104,2 кв.м. та надвірні господарчі, побутові будівлі: сарай «Л», огрожа № 1-3 дощаті, вбиральня «М» -металева, кухня «К», дор. Покриття «І» - цегляні.

У подальшому було збудовано прибудову а5 та сарай Р.

Згідно Технічного паспорта на садибний житловий будинок, виготовленого 11.09.2012 р. на замовлення ОСОБА_4 на земельній ділянці за адресою: м. Суми, вул. Ярослава Мудрого (Пролетарська), 4 розташоване наступне нерухоме майно: житловий будинок А-1; житлова прибудова А1; прибудова а1; ганок кр1; прибудова а2; тамбур а3; ганок а4; прибудова а5; погріб пд; вхід в пд вх; кухня К; сарай Л; убиральня М; сарай Р; навіс С; огорожа - № 6, 7, 9-13, що підтверджується Інформаційною довідкою з державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 51617056 від 14.01.2016 р. (Т. 1 а.с. 5 - 9).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 19.10.2010 р. кадастровий номер :19:016:0022 ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 02.11.2004 р. є власником 37/100 земельної ділянки площею 0,1000 га., що розташована за адресою: м. Суми, вул. Пролетарська, 4, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, власником іншої частки 53/100 зазначено ОСОБА_5 (Т.1 а.с. 10 - 11).

Згідно Державного Акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЩ № 399458, виданого 11.12.2008 р. ОСОБА_5 на земельну ділянку кадастровий номер :19:016:0022, площею 0,1000 га., що розташована за адресою: м. Суми, вул. Пролетарська, 4, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд співвласниками були ОСОБА_11 37/100 та ОСОБА_5 63/100 (Т. 1 а.с. 113).

23.08.2011 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено Договір про виділ (поділ) частки земельної ділянки, що знаходиться у спільній частковій власності, який є невідємною частиною правовстановлюючих документів: державних актів на землю; свідоцтва про право на спадщину; договору купівлі-продажу частини земельної ділянки, що зазначені в цьому договорі, та висновку експертно-технічного дослідження № 7/11 від 15.08.2011 р.: «Варіант розділу земельної ділянки (по фактичному користуванню».

За умовами договору ОСОБА_5 та ОСОБА_4, яким належала на праві спільної часткової власності приватизована земельна ділянка, загальною площею 0,1000 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговуванням житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :19:016:0022, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Пролетарська, 4 (63/100 ОСОБА_5, 37/100 ОСОБА_4О.) за наявною технічною можливістю проведено виділ у натурі частки земельної ділянки між співвласниками домоволодіння по фактичному користуванню, яке склалося між ними.

Сторони встановили, що ОСОБА_5 виділено 53/100 частин земельної ділянки площею 528,0 кв.м.: 1/2 площі земельної ділянки спільної власності 14,0 кв.м.; земельної ділянки індивідуальної власності 514 кв.м., усього 528,0 кв.м.; ОСОБА_4 виділено 47/100 частини земельної ділянки площею 472 кв.м.: 1/2 площі земельної ділянки спільної власності 14,0 кв.м.; земельної ділянки індивідуальної власності 458,0 кв.м., усього 472,0 кв.м.

Для здійснення даного розподілу співвласники ОСОБА_5 та ОСОБА_4 погодили встановлення сервітуту: для здійснення обслуговування належної ОСОБА_5 частини стіни житлового будинку літ. «А1», частини сараю літ. «Л», надано право проходу по двору (за виникнення такої необхідності), який знаходиться у користуванні ОСОБА_4О; для здійснення обслуговування належної ОСОБА_4 частини прибудови літ. «А1», частини сараю літ. «К», надано право проходу по двору (за виникнення такої необхідності), який знаходиться у користуванні ОСОБА_5, площа земельної ділянки, на якій запропоновано встановлення сервітуту становить 15,0 кв.м.

На підставі вказаного договору відбулася зміна частки позивача ОСОБА_4 у спільній частковій власності на земельну ділянку до 47/100, а ОСОБА_5 зменшилася до 53/100.

Відповідні зміни внесено до Державних актів на право власності на земельну ділянку.

На підставі Договору купівлі продажу від 04.10.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_12, ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_5 належні останньому - 63/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і 53/100 частини земельної ділянки, наданої для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,1000 га., що знаходиться по вул. Пролетарська, 4 у м. Суми (Т.1 а.с. 114 - 115).

Відповідно до вказаного Договору на земельній ділянці знаходилися: житловий будинок житловою площею 60,5 кв.м., загальною площею 120,1 кв.м. - літ. А-1, з господарчими будівлями: літ. А1 - житлова прибудова; літ. а1 прибудова; літ.а2 - прибудова; літ.а3 тамбур; літ.а4 ґанок; літ.а5 прибудова; літ.К - кухня; літ.Л сарай; літ. М убиральня; літ.Р сарай; літ. С навіс; 6, 7, 9 - 13 огорожа.

04.10.2011 р. між позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у якого ОСОБА_2 придбала вказану частину житлового будинку і земельної ділянки укладено угоду, за умовами якої сторони домовилися не здійснювати переобладнання стіни житлової кімнати 1-5 будинку, яка виходить у двір ОСОБА_4 не вибивати віконний отвір у цій стіні (Т.1 а.с. 116).

Відповідно до Технічного паспорту, виготовленого 10.07.2014 р. Комунальним підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» Сумської міської ради на замовлення ОСОБА_2 домоволодіння за адресою: м. Суми, вул. Ярослава Мудрого (Пролетарська), 4 складається: з житлового будинку А-1, підвалу п/д, прибудови а1, житлової прибудови А1, прибудови а2, тамбуру а3, вхідного навісу а4, прибудови а5, кухні К, убиральні М, сараю Р, навісу С, навісу - Ш, навісу Ю, входу до підвалу в/х, ганку кр.1, хвіртки - № 10, огорожі - № 11, воріт - № 12, воріт - № 13, воріт з хвірткою № 6, воріт з хвірткою № 7, огорожі № 9 (Т.2 а.с. 23 - 27).

При цьому суд зауважує, що наявна відмінність у загальній площі по літ. «А-1» вказаній у технічних паспортах, наданих суду кожним співвласником.

Так, у Технічному паспорті, виготовленому на замовлення ОСОБА_2 10.07.2014 р., загальна площа по літ. «А-1» - 120, 4 кв.м., проте у Технічному паспорті, виготовленому на замовлення ОСОБА_4 загальна площа 120, 1 кв.м. і саме з такою різницею інформація внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно Висновку № 903/22 комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 02.09.2016 р., проведеної експертами ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_8 (Т.1 а.с. 62 79, 161 - 164) виходячи з нормативних вимог поділу будинку з господарськими будівлями, які розташовані за адресою: м. Суми, вул. Я. Мудрого, 4 на окремі обєкти нерухомого майна з врахуванням порядку користування нерухомістю, який склався між сторонами можливо.

У звязку з тим, що порядок користування в домоволодінні сформувався, експерт ОСОБА_13 запропонував тільки один варіант розділу житлового будинку, з господарськими будівлями.

Так, ОСОБА_4 запропоновано виділити наступні приміщення і надвірні будівлі домоволодіння: приміщення житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 25,0 кв.м., інвентарною вартістю 17668 грн. (житлова кімната «2-2», площею 10,5 кв.м., житлова кімната «2-3», площею 14,5 кв.м.); приміщення житлової прибудови літ. «А1-1», загальною площею 7,5 кв.м., інвентарною вартістю 11636 грн. (житлова кімната «2-4», площею 7,5 кв.м.); приміщення прибудови літ. «а1», загальною площею 9,1 кв.м. інвентарною вартістю 10190 грн. (коридор «2-1», площею 5,3 кв.м., санвузол «2-5», площею 3,8 кв.м.); приміщення прибудови літ. «а5», загальною площею 13,1 кв.м., інвентарною вартістю 32877 грн. (кухня «2-6», площею 13,1 кв.м.); приміщення погребу літ. «п/д» загальною площею 16,2 кв.м., інвентарною вартістю 7182 грн. (вхід в погріб «ІХ», площею 3,1 кв.м., погріб «І», площею 0,9 кв.м., погріб «ІІ», площею 5,7 кв.м., погріб «ІІІ», площею 6,5 кв.м.; господарські будівлі ганок літ. «кр1», вартістю 187 грн., кухня літ. «К», вартістю 25706 грн., сарай літ. «Р», вартістю 11465 грн., навіс літ. «С», вартістю 6587 грн.; 47/100 огорожі № 4, 7-13, вартістю 16043 грн.:

ОСОБА_2 - приміщення житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 25,0 кв.м., інвентарною вартістю 22969 грн. (житлова кімната «1-5», площею 19,2 кв.м., кухня «1-6», площею 8,8 кв.м., коридор «1-7» площею 4,5 кв.м.); приміщення прибудови літ. «а2», загальною площею 14,7 кв.м., інвентарною вартістю 13316 грн. (коридор «VІІІ», площею 5,0 кв.м., туалет «1-8», площею 0,5 кв.м., ванна «1-9», площею 1,1 кв.м., кухня «1-12», площею 8,1 кв.м.; приміщення тамбуру літ. «а3», загальною площею 2,0 кв.м., інвентарною вартістю 2573 грн. (тамбур «VІІ», площею 2,0 кв.м.); господарські будівлі ганок літ. «а4», вартістю 542 грн., сарай літ. «Л», вартістю 1478 грн., убиральня «М», вартістю 1010 грн., 53/100 огорожі № 4, 7-13, вартістю 18091 грн.

На даний час між співвласниками не склався повний порядок користування земельною ділянкою. Виходячи з візуального обстеження та дослідження документів наданих експерту, не видається за можливе провести між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 поділ земельної ділянки по варіанту, складеному ПП «Кадастр-С» 24.05.2016 р. у відповідності нормативних вимог. Експертом запропоновано два варіанти розподілу земельної ділянки між співвласниками, які є технічно можливі та нормативно обґрунтовані.

По першому варіанту, на підставі якого позивач просить провести поділ землі, по фактичному користуванню житловим будинком та господарськими будівлями експертом запропоновано виділити: першому співвласнику (ОСОБА_2Я.) земельну ділянку площею 519 кв.м. з урахуванням площі під будівлями та спорудами (показано зеленим кольором у Додатку № 2), другому співвласнику (ОСОБА_4О.) виділяється земельна ділянка площею 481 кв.м. з урахуванням площі під будівлями та спорудами показано жовтим кольором у Додатку № 2). Даний варіант розподілу земельної ділянки згідно часток 53/100 та 47/100 не відповідає вимогам нормативно-технічної документації, а саме вільному обслуговуванню будівель та споруд п. 3.25 ДБН 360-92**.

За даним варіантом зменшується розмір земельної ділянки, що виділяється ОСОБА_2 з 528 м.кв. за Договором про виділ (поділ) частки земельної ділянки, що знаходиться у спільній частковій власності від 23.08.2011 р. до 519 м.кв., а у ОСОБА_4 навпаки збільшується з 472 м.кв. до 481 кв.м.

По другому варіанту розподілу земельної ділянки згідно часток 53/100 та 47/100 першому співвласнику виділяється земельна ділянка площею 530 кв.м. з урахуванням площі під будівлями та спорудами (показано зеленим кольором), другому співвласнику виділяється земельна ділянка площею 470 кв.м. з урахування площі під будівлями та спорудами (показано жовтим кольором).

Як зазначив експерт цей варіант також не відповідає вимогам нормативно-технічній документації, а саме вільному обслуговуванню даних будівель і споруд п. 3.25 ДБН 360-92**.

Для поділу земельної ділянки по запропонованим варіантам експертом запропоновано встановлення земельних сервітутів.

Згідно листа Сумського міського відділу Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області, виходом інспектора для обстеження житлового будинку встановлено, що згідно додатку Д ДБН В. 1.1-7-2002 «Пожежна безпека обєктів будівництва» житлові будинки за адресами: м. Суми, вул. Я.Мудрого, 4 та м. Суми, вул. Я.Мудрого, 6 ІІІ ступеня вогнестійкості, відстань між ними становить 5,5 м., що суперечить вимогам додатку 3.1. табл. 1 ДБН 360-92** «Планування та забудова міських та сільських поселень» (Т. 1 а.с. 103).

21.10.2014 р. відповідач ОСОБА_2 зверталася до Сумського МВ УМВС України в Сумській області у звязку з проведенням без її дозволу ремонту стіни будинку, що виходить у її двір (Т. 1 а.с. 105).

Згідно Висновку експерта № 27, за наслідками проведення оціночно - будівельної експертизи експерт ОСОБА_9 (Т. 1 а.с. 207 225) визначив, що розмір частки приміщень підвалу (поверху «п/д» житлового будинку «А-1»): приміщення «ІІІ» площею 6,5 м.кв. та ? частини приміщення «І» площею 0,9 м.кв. літери «п/д» - підвал і ? частини приміщення «ІХ» площею 3,1 м.кв. літ. «в/х» - входу до підвалу у вартості всього будинковолодіння, розташованого за адресою: м. Суми, вул. Ярослава Мудрого, 4 дорівнює 1,86 % або в правильних дробах 2/100, ринкова вартість становить 18146 грн.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Таким чином, установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них.

Відтак домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їхньої спільною частковою власністю, оформлена нотаріально посвідченим договором, є обов'язковою для майбутніх співвласників при здійсненні ними правомочностей володіння й користування спільним майном. Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст. ст. 364, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності, при здійсненні якої передбачена ч. 4 ст. 358 ЦК України умова не є обовязковою.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

Під неспіввісною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові по справі № 6-12цс13 від 03.04.2013 р. і на цю правову позицію посилається представник позивача.

Так, згідно запропонованого експертом варіанту поділу домоволодіння по сформованому порядку користування тільки позивачу ОСОБА_4 виділяються приміщенні погребу літ «п/д», загальною площею 16, 2 кв.м., інвентарною вартістю 7182 грн.: вхід у погріб «ІХ», площею 3,1 м.кв.; погріб «І», площею 0,9 м.кв.; погріб «ІІ», площею 5,7 м.кв.; погріб «ІІІ», площею 6,5 м.кв., всього 16,2 м.кв.

Разом з тим, приміщення погрібу перебувають у спільній частковій власності як позивача ОСОБА_4, так і відповідача ОСОБА_2, кожен з співвласників має окремий вхід та окреме приміщення, якими користуються.

Експерти ОСОБА_13 та ОСОБА_8 суду пояснили, що досліджували обєкт нерухомості виключно виходячи з поставлених судом питань. Зазначали, що погріб один і він знаходиться під частиною будинку, що перебуває у користуванні позивача. Однак, відповідач має окремий вхід до погрібу. У разі незгоди, що погріб залишається у власності одного співвласника поділ провести неможливо, а можливо лише установити порядок користування.

Експерт ОСОБА_8 зазначав, що ним проведено дослідження земельної ділянки виключно в межах поставлених питань, з власної ініціативи запропоновано сервітути, всі можливі варіанти поділу земельної ділянки не досліджувалися, оскільки таке питання перед ним не ставилося.

За клопотанням позивача експертом визначено, що розмір частки приміщень підвалу (поверху «п/д» житлового будинку «А-1»), яким користується ОСОБА_2: приміщення «ІІІ» площею 6,5 м.кв. та ? частини приміщення «І» площею 0,9 м.кв. літери «п/д» - підвал і ? частини приміщення «ІХ» площею 3,1 м.кв. літ. «в/х» - входу до підвалу у вартості всього будинковолодіння, становить 1,86 % або 2/100, вартістю - 18146 грн.

Відповідач категорично заперечує, щоб погріб у разі поділу залишився виключно у власності позивача, а їй була сплачена грошова компенсація.

Європейським суд з прав людини у своєму рішенні по справі «ОСОБА_14 проти України» (заява N 35041/05) від 21.12.2010 р. зауважував, що за рішеннями національних судів, винесених в ході розгляду спору між приватними сторонами, заявник втратив право на частку у квартирі. Той факт, що тими самими рішеннями йому було присуджено компенсацію за таку втрату, не має значення для питання щодо наявності певного виду втручання. Однак умови щодо компенсації є суттєвими для оцінки того, чи дотримав оскаржуваний захід справедливий баланс відповідно до ст. 1 Першого протоколу.

Твердження представника позивача, що погріб фактично не використовується відповідачем та залитий водою (Т. 1 а.с. 188 189), не можуть бути взяті до уваги і не є безумовною підставою для позбавлення права власності.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що у даному випадку втручання у права ОСОБА_2 може становити позбавлення майна частини погрібу у значенні другого речення першого пункту ст. 1 Першого протоколу і таке втручання не буде виправданим, оскільки таке господарське приміщення тільки одне, становить 2/100 частин домоволодіння, а його вартість - 18146 грн. не забезпечить справедливий баланс сторін, а тому його не може бути виділено тільки ОСОБА_4, оскільки призведе до порушення прав іншого співвласника ОСОБА_2

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ураховуючи викладене, суд оцінивши надані докази, дійшов висновку, що поділ будинку з господарськими побутовими будівлями за запропонованим експертом єдиним варіантом, на якому наполягає позивач і в основу якого покладено не розмір часток співвласників та технічна можливість поділу будинку та господарських будівель і споруд, а фактичний порядок, який склався між співвласниками, суперечить правам та інтересам відповідача, що виключає можливість такого поділу, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

За загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти.

Відповідно до частини четвертої статті 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Згідно Висновку № 903/22 судової комплексної будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 02.09.2016 р. між співвласниками не склався повний порядок користування земельною ділянкою, всі можливі варіанти поділу земельної ділянки, зокрема із відступом від ідеальних долей не досліджувалися, представником позивача відповідне клопотання не заявлялося.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про поділ житлового будинку, надвірних побутових будівель, а поділ земельної ділянки можливий лише після поділу нерухомого майна, що на ній розташоване між спільними частковими власниками, з огляду на положення ст. 88 та ч. 4 ст. 120 ЗК України позовні вимоги в частині поділу земельної ділянки по вул. Ярослава Мудрого, 4 у місті Суми задоволенню не підлягають.

Позивач понесла судові витрати: зі сплати судового збору - 2527,36 грн., витрати повязані із залученням експертів - 4100,00 грн., витрати на правову допомогу, надану фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (Т. 1 а.с. 142 147).

З огляду на положення ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у звязку з відмовою у позові вищезазначені витрати, повязані з розглядом справи та судовий збір слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263 та 264 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та надвірних побутових будівель та земельної ділянки по вул. Ярослава Мудрого, 4 в м. Суми з припиненням права спільної часткової власності залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07.03.2018 року.

Суддя М.М. Косолап