Провадження № 2/554/162/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Безуглої В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

26.12.2017 року позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до суду з позовом, в якому прохав суд стягнути з відповідача на його користь та на його утримання аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення позивачем 23 років (до закінчення навчання) з урахуванням факту стягнення з відповідача 1 000,00 грн. аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він є сином відповідача разом з братом ОСОБА_3 У 2017 році позивач вступив до навчання у Національний університет «Києво-Могилянська академія» в м. Києві на денну форму навчання. Наразі проживає у гуртожитку, не працює, а тому потребує матеріальної допомоги. Також, позивачем зазначено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави було стягнуто з відповідача на користь його матері ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, починаючи з 30.01.2014 р. до досягнення дітьми повноліття. У подальшому, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави було змінено стягнення аліментів на тверду грошову суму. Оскільки позивач досяг повноліття стягнення аліментів припинилось за вищевказаним рішенням суду відносно нього, але, враховуючи те, що позивач продовжує навчання та потребує допомоги, він звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення аліментів до закінчення ним навчання. Також, позивачем зазначено, що відповідач працює, отримує заробітну плату, а тому має можливість надавати допомогу, однак в добровільному порядку цього не здійснює.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, прохав суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач по справі в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений судом рекомендованим листом з повідомленням про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомляв, відзив на позов та жодних клопотань чи заяв до суду не подавав. Від відповідача до суду повернулись конверти з повідомленнями за закінченням терміну зберігання. Разом з тим, виклик відповідача в судові засідання 26.02.201 р. та 12.03.2018 р. здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади (Октябрського районного суду м. Полтави).

За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі, про що постановити ухвалу.

Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином відповідача ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 53-54).

Згідно з Довідкою № 316/17 від 12.09.2017 р. позивач ОСОБА_1 є студентом 1 року навчання Національного університету «Києво-Могилянська академія» денної форми навчання, на державному замовленні, факультету інформатики. Термін навчання з 01.09.2017 р. по 01.07.2021 р. (а.с. 55).

Згідно з довідкою про доходи відповідача, виданої головним бухгалтером ТОВ «Такеда Україна» № 966-03 від 15.12.2017 р. (а.с. 5), судом встановлено, що відповідач дійсно працює на ТОВ «Такеда Україна» та отримує дохід. Вказане підтверджує можливість надання відповідачем допомоги на утримання дитини.

Відповідно до звіту Шевченківського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області про здійснені відрахування та виплати щодо ОСОБА_2 за період з 05.05.2017 р. по 30.11.2017 р. судом встановлено, що останнє стягнення здійснено в листопаді 2017 р. згідно з платіжним дорученням № 666 від 24.11.2017 р. (а.с. 7).

Судом досліджено копію товарного чеку № 61-Чк-0071728 від 04.12.2017 р., копію протоколу медичного обстеження позивача за діагнозом острої невропатії правого малоберцового нерву, а також копії дублікатів квитанцій (а.с. 8-14), які підтверджують потребу позивача в утриманні та в матеріальній допомозі (в часності, на лікування за станом здоровя та у звязку з навчанням).

Позивач вказував, що на сьогодні, тільки мати забезпечує його утримання, а батько, відповідач по справі, добровільно відмовляється виконувати свій обовязок по утриманню.

Згідно з ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З огляду на вище вищевикладене, на позивача розповсюджується дія ст. 199 СК України, оскільки він досяг 18 років, він продовжує навчання, потребує у звязку з цим матеріальної допомоги.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 182 цього ж кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, що був встановлений вказаним Законом на період предявлення позову до суду, що становить 604,00 грн.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 264, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 180-184, 199 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81-89, 141, 259, 263-265, 280-289, 430 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) про стягнення аліментів задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; РНОКПО НОМЕР_1) на користь та на утримання ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПО НОМЕР_2; АДРЕСА_1) аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду 26.12.2017 р. до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років, з урахуванням аліментів, що вже стягуються з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; РНОКПО НОМЕР_1).

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2; РНОКПО НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині суми місячного платежу допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасником справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, зазначених вище, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.О.Материнко