АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Справа № 643/20415/14-ц

Провадження № 22ц/790/940/18

14 березня 2018 року Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справ:

головуючого Котелевець А. В.,

суддів Піддубного Р.М., Овсяннікової А.І..,

за участю секретаря Огар І.В.,

імена (найменування) сторін:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2017 року в складі судді Сугачової О.О.,

у с т а н о в и в:

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення, визначення порядку користування квартирою та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що він є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26 листопада 2014 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 за реєстровим № 2-872. Власницею інших 2/3 частин цього житла є ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 грудня 2014 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 за реєстровим № 2-948.

Окрім нього, в даній квартирі проживає та зареєстрована відповідач донька його дружини ОСОБА_5, померлої 11 лютого 2014 року.

Він з 25 лютого 2004 року зареєстрований в квартирі, однак ОСОБА_2 створює перешкоди у користуванні майном, змінила замки. Цією ситуацією йому завано моральних страждань.

Дане житло складається з трьох кімнат площами 15,7 кв. м., 11,7 кв. м. та 14,4 кв. м., житловою площею 41,8 кв. м., загальною площею 63,4 кв. м.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив зобовязати ОСОБА_2 не перешкоджати в користуванні квартирою № 65 в будинку № 12 по вулиці Уборевіча в місті Харкові; вселити його в квартиру АДРЕСА_1; встановити порядок користування даною квартирою, виділивши йому житлову кімнату площею 11,7 кв. м., підсобні приміщення (місця загального користування) залишити в загальному користуванні; зобовязати ОСОБА_2 не порушувати встановлений порядок користування житловим приміщенням; стягнути з ОСОБА_2 на його користь 300 000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

26 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернулася у суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1, за участю третіх осіб Садівничого товариства «Електросвітло» УТОС, Кооперативу «Автоіскра», про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні квартирою, визначення порядку користування квартирою.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що після смерті її матері ОСОБА_5, яка померла 11 лютого 2014 року, відкрилась спадщина на майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1; на автомобіль марки ВАЗ 21011 ЗНГ 1977 року випуску, ідентифікатор 81, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований ВРЕР № 1 ГУМВСУ Харків 23 березня 2011 року на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 418031, виданого ВРЕР № 1 ГУМВСУ Харків 23 березня 2011 року; на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,601 га, розташовану у СТ «Електросвітло» УТОС № 18 ряд 10 Хорошівської селищної ради, кадастровий номер -02-013-0035, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 044391, реєстраційний № 98, від 03 липня 2007 року; на автомобіль марки ВАЗ 21154, 2007 рок випуску, ідентифікатор ХТА 3908, реєстраційний номер АХ 1805ВА, зареєстрований РЕВ МВ № 1 ОСОБА_6 в Харківській області 23 жовтня 2007 року.

Спадкоємцями першої черги після смерті матері є вона, ОСОБА_1 - другий чоловік її матері, та батько спадкодавця ОСОБА_7, який відмовився від спадщини в установленому законом порядку на її користь.

ОСОБА_1 зареєстрований у спірній квартирі, однак з 2004 року по 23 квітня 2014 року проживав та проживає на даний час в квартирі АДРЕСА_2. Вона з чоловіком проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, де вони за власні кошти зробили ремонт, купили нові меблі та побутову техніку, сплачують комунальні послуги. Її пропозиції щодо розподілу спадкового майна зі сплатою грошової компенсації відповідач відхилив.

24 квітня 2014 року ОСОБА_1, намагаючись самовільно вселитися, зламав замки на дверях у квартирі АДРЕСА_1, у звязку з чим вона вимушена була вставляти нові замки, вартість яких складає суму в розмірі 382 грн. 28 коп. Крім того, у період з 14 лютого 2014 року по 21 квітня 2014 року здійснив телефонні дзвінки по телефону, встановленому у цій квартирі, на номери мобільних телефонів, що тарифікуються як міжміські та міжнародні розмови, на загальну суму в розмірі 509 грн. 65 коп.

Посилаючись на вказані обставини, просила: встановити порядок користування квартирою № 65 в будинку № 12 по вулиці Уборевіча в місті Харкові наступним чином: виділити їй у користування кімнати площею 15,7 кв. м. та площею 11,7 кв. м., а ОСОБА_1 виділити кімнату площею 14,4 кв. м., в загальному користуванні залишити кухню площею 5,2 кв. м., вбиральню площею 5,2 кв. м., коридор площе. 6.1;1.1 кв. м., вбудовану шафу площею 1.9 кв. м.; визнати за нею право власності на 2/3 частки будівельних матеріалів, обладнання, які були використані в процесі будівництва дачного будинку, сараю, туалету, душа на земельній ділянці для ведення садівництва площею 0,601 га, розташованій у СТ «Електросвітло» УТОС № 18 ряд 10 Хорошівської селищної ради, кадастровий номер -02-013-0035, та усунути перешкоди у користуванні належними їй 2/3 частками цих будівельних матеріалів, обладнання шляхом зняття дачного будинку з охоронної сигналізації та зобовязати ОСОБА_1 передати їй ключі від дачного будинку; визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 2/3 частки земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,601 га, розташованої у СТ «Електросвітло» УТОС № 18 ряд 10 Хорошівської селищної ради, кадастровий номер -02-013-0035; визнати за нею право власності на 2/3 частки автомобіля марки ВАЗ 21011 ЗНГ 1977 року випуску, ідентифікатор 81, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого ВРЕР № 1 ГУМВСУ Харків 23 березня 2011 року на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 418031, виданого ВРЕР № 1 ГУМВСУ Харків 23 березня 2011 року; визнати за нею право власності на 2/6 частки автомобіля марки ВАЗ 21154, 2007 року випуску, ідентифікатор ХТА 3908, реєстраційний номер АХ 1805ВА, зареєстрований РЕВ МВ № 1 ОСОБА_6 в Харківській області 23 жовтня 2007 року; визнати за нею переважне право вступу до Садівничого товариства «Електросвітло» УТОС та до Кооперативу «Автоіскра», замість померлої 11 лютого 2014 року ОСОБА_8; стягнути з відповідача на її користь 837 грн. 93 коп. матеріальної шкоди та 30 000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди; вирішити питання щодо судового збору.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2015 року. залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14 грудня 2015 року, прийнято до сумісного провадження вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою № 65 в будинку № 12 по вулиці Уборевіча в місті Харкові, стягнення матеріальної та моральної шкоди. У прийнятті до сумісного розгляду решти заявлених ОСОБА_2 вимог, як зустрічних відмовлено, з розясненням їй права на заявлення таких вимог в загальному порядку.

В уточнених 23 грудня 2015 року зустрічних вимогах ОСОБА_2 просила встановити порядок користування квартирою № 65 в будинку № 12 по вулиці Уборевіча в місті Харкові наступним чином: виділити їй у користування кімнати площею 15,7 кв. м. та площею 11,7 кв. м. (всього 24, 70 кв. м. житлової площі), у користування ОСОБА_1 виділити кімнату площею 14,4 кв. м., в загальному користуванні залишити кухню площею 5,2 кв. м., вбиральню площею 5,2 кв. м., коридор площе. 6.1;1.1 кв. м., вбудовану шафу площею 1.9 кв. м.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18 лютого 2016 року провадження у справі зупинено до розгляду Харківським районним судом Харківської області справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від спадкування за законом, визнання права власності в порядку спадкування, скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування державної реєстрації права власності.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що результати розгляду цієї справи можуть вплинути на рішення суду за даним позовом ОСОБА_1

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2017 року провадження по даній цивільній справі відновлено з підстав, передбачених частиною 1 статті 204 ЦПК України.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2017 року позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою, відшкодування шкоди залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що протягом усього часу перебування цивільної справи у провадженні суду з 2014 року до зупинення провадження постійно приймав участь адвокат ОСОБА_3 - представник ОСОБА_2, який і в подальшому за договором про надання правової допомоги від 05 листопада 2015 року строком до 31 грудня 2018 року мав прийняти участь по справі. Однак після відновлення провадження по справі жодного разу в судове засідання з квітня 2017 року не зявився, заяв про поважні причини своєї відсутності або про слухання справи за його відсутність також до суду не надав.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_1 квартирою № 65 в будинку № 12 по вулиці Уборевіча в місті Харкові.

Постановлено вселити ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1.

Встановлено наступний порядок користування квартирою № 65 в будинку № 12 по вулиці Уборевіча в місті Харкові: виділено в користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 11,7 кв. м.; місця загального користування (кухня, вбиральня, коридор, вбудована шафа) залишено в загальному користуванні.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20 000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, а також 903 грн. 00 коп. судового збору.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в спірній квартирі з 2004 року зареєстрований позивач, на імя якого відкрито особові рахунки. З боку відповідача чиняться перешкоди у користуванні житлом, що підтверджується неодноразовими зверненнями ОСОБА_1 до правоохоронних органів. На даний час позивач проживає з 2014 року у самочинній будівлі без належних умов на території Садівничого товариства «Електросвіт» УТОС в смт. Хорошево Харківського району Харківської області. Проживання у спірному житлі членів сімї відповідача з чиненням перешкод іншому співвласнику позбавляє останнього права користуватися та розпоряджатися своєю частиною у майні.

У звязку з неправомірними діями ОСОБА_2 позивачу завдано моральної шкоди, яку суд першої інстанції вважав за необхідне стягнути з підстав, передбачених статтею 1167 ЦК України.

28 листопада 2017 року ОСОБА_3 представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. 00 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 з 2004 року проживав разом з дружиною ОСОБА_5, померлою 11 лютого 2014 року, в квартирі АДРЕСА_2, однак був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті дружини позивач вирішив змінити місце проживання, добровільно віддав ОСОБА_2 ключі від квартири АДРЕСА_2 та 24 квітня 2014 року намагався самовільно вселитися в квартиру АДРЕСА_1. Доказів заподіяння позивачу душевних страждань матеріали справи не містять.

25 січня 2018 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу. Відзив мотивовано тим, що сума моральної шкоди обумовлена глибиною його душевних страждань та необхідністю захищати тривалий час свої права у судовому порядку.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданих внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Положення статей 23, 1167 ЦК України дають підстави для висновку про те, що для покладення на особу відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди, необхідно встановити наявність у її діях (бездіяльності) складу цивільного правопорушення, а саме: протиправних дій правопорушника, шкоди, причинного звязку між протиправною дією і шкодою, вини правопорушника.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується акт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом третім і девятим зазначеної постанови визначено, що моральна шкода може полягати, зокрема, у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Матеріали справи свідчать, що сторони є співвласниками квартири АДРЕСА_1: ОСОБА_1 належить 1/3 частини цього майна на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26 листопада 2014 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 за реєстровим № 2-872; ОСОБА_2 належить 2/3 частин цього житла на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 грудня 2014 року державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 за реєстровим № 2-948.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак згоди щодо порядку користування цим житлом не дійшли.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів, дійшов до правильного висновку, що позивач має право на захист свого права шляхом вселення у квартиру АДРЕСА_1, встановлення порядку користування даним житлом та зобовязання відповідача не чинити перешкоди у користуванні цим майном, оскільки ОСОБА_1 є власником 1/3 частини спірного житла, а ОСОБА_2 перешкоджає йому у користуванні ним.

Рішення суду першої інстанції сторонами в цій частині не оскаржено.

В суді апеляційної інстанції позивач пояснив, що за домовленістю з відповідачем до смерті дружини він проживав разом з померлою в квартирі АДРЕСА_2, власником якої є відповідач. Після смерті ОСОБА_5 він вирішив змінити місце проживання та намагався вселитися в спірну квартиру, де на даний час проживає ОСОБА_2 з родиною.

Заперечуючи проти позову в частині стягнення моральної шкоди, відповідач посилалася на те, що ОСОБА_1 не бажає вирішити спір мирним шляхом.

За правилами частин 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами 1, 5 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказів того, що є чотири складові заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2, матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Вищенаведені обставини дають підстави суду зробить висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Згідно з положеннями пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в позові в цій частині.

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат,понесених у звязку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат,понесених у звязку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки позов в частині стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає, позов містить чотири вимоги немайнового характеру, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 677 грн. 25 коп. із розрахунку: 903 грн. 00 коп. : 4 = 225 грн. 75 коп.; 903 грн. 00 коп. 225 грн. 75 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376 ч. 1 п. 1, п. 2, п. 5, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2017 року скасувати в частині стягнення моральної шкоди та судового збору, ухвалити в цій частині нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 677 грн. 25 коп. (шістсот сімдесят сім грн. 25 коп.).

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін

Постанова набирає чинності негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 16 березня 2018 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді А.І.Овсяннікова

ОСОБА_9