Справа № 126/549/15-ц
Провадження № 22-ц/772/1038/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуцол В. І.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 рокуСправа № 126/549/15-цм. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Берегового О.Ю., Марчук В.С.,

за участі секретаря судового засідання Торбасюк О.І., представника скаржника, заявника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват-банк» Роя В.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства ко-мерційного банку «Приватбанк» Литвиненко Олени Леонідівни на ухвалу Бер-шадського районного суду Вінницької області від 02 березня 2018 року про від-мову у видачі дубліката виконавчого листа, постановлену у приміщенні суду в м. Бершадь Вінницької області під головуванням судді Гуцола В.І.,

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» ( далі - ПАТ КБ «Приватбанк» ) звернулося у Бершадський ра-йонний суд Вінницької області із заявою про поновлення строку для пред'яв-лення виконавчого документа до виконання, видачу дубліката виконавчого лис-та від 24 березня 2015 року № 126/549/15-ц ( а. с. 51 ). Заява мотивована тим, що на підставі заочного рішення Бершадського районного суду Вінницької об-ласті від 24 березня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості у сумі 6721,21 гривні стя-гувачу був виданий виконавчий лист від 24 березня 2015 року № 126/549/15-ц, який 09 лютого 2016 року був пред'явлений до виконання у Бершадський РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області. 29 вересня 2016 року старшим державним виконавцем Шевчуком В.В. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. Дана постанова разом з оригіналом виконавчого листа відправлені на адресу банку, однак не були ним отримані. Тобто оригінал вико-навчого листа втрачений при пересилці з ДВС стягувачу. За таких обставин представник ПАТ КБ «Приватбанк» Леонтьєв В.В. просив суд видати дублікат виконавчого листа від 24 березня 2015 року № 126/549/-15-ц та поновити строк для пред'явлення його до виконання ( а. с. 51 ).

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 02 березня 2018 року представнику ПАТ КБ «Приватбанк» Леонтьєву В.В. відмовлено у видачі виданого 25 січня 2016 року дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 126/549/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості ( а. с. 60 ). У резолютивній частині ухвали відсутнє вирішення питання щодо поновлення чи відмови у поновленні строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ПАТ КБ «Приватбанк» Литвиненко О.Л. оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану ухвалу скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви банку. Скаржниця вважає оскаржувану ухвалу помилковою, посилається на по-рушення судом норм процесуального права. Зазначає, що виконавчий лист був утрачений органами державної виконавчої служби, а ПАТ КБ «Приватбанк» не було належним чином повідомлене про повернення виконавчого листа, що й стало причиною пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до ви-конання з незалежних від банку причин. Однак суд першої інстанції не взяв до уваги, що банк просив поновити строк для пред'явлення виконавчого докумен-та до виконання. Аналізуючи положення пункту 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, скаржниця вважає, що лише звернення із заявою про видачу дублікату виконавчого документа уже є підставою для його видачі без необхідності доведення факту втрати оригіналу виконавчого листа.

Відзиви на апеляційну скаргу боржницею ОСОБА_5, заінтере-сованою особою Бершадським РВ ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області не пода-ні.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здій-снюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі представника ПАТ КБ «Приватбанк» адвоката Роя В.Л., дослідивши матеріали справи, проналізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши закон-ність, обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та ви-мог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи доводиться та обставина, що заоч-ним рішенням Бершадського районного суду Віннциької області від 24 березня 2015 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволений, на його користь стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором від 05 квітня 2007 року №б/н станом на 31 грудня 2014 року у розмірі 6721,21 гривні, а та-кож 243,60 гривні судового збору ( а. с. 39-40 ). 25 січня 2016 року на задово-лення заяви представника ПАТ КБ «Приватбанк» Маркова О.І. Бершадським районним судом Вінницької області виданий виконавчий лист № 126/549/15-ц, який 09 лютого 2016 року пред'явлений стягувачем до виконання у Бершадсь-кий районний відділ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області. 29 вересня 2016 року, як зазначає у заяві від 30 січня 2018 року представник банку Леонтьєв В.В., поста-новою старшого державного виконавця Бершадського районного ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області Шевчука В.В. виконавчий лист повернутий стягувачу на підставі пункту другого частини першої статті 47 Закону України «Про вико-навче провадження» ( у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення ).

Згідно листа Бершадського районного ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 23 серпня 2017 року № 6781 виконавче провадження № 50688683 повернуте на адресу стягувача 29 вересня 2016 року ( а. с. 52 ).

Відмовляючи у задоволенні заяви представника банку про поновлення стро-ку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, видачу дубліката вико-навчого листа, суд першої інстанції виходив з того, що строк, встановлений для пред'явлення виконавчого документа до виконання, сплив і підстав для його поновлення не убачається. Суду не надано належних та допустимих доказів, що підтверджували б втрату оригіналу виконавчого листа, тому підстав для видачі дубліката виконавчого документа немає.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, вони є безпідставними, не об'єктивними, такими, що не відповідають фактичним об-ставинам справи. Проаналізувавши зміст заяви в суд банку, доводи його пред-ставника, висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі від 02 березня 2018 року, судова колегія апеляційного суду дійшла висновку про необхідність скасування незаконної ухвали суду і направлення справи в суд першої інстанції для продовження її розгляду.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, чинній на час виникнення правовідносин у цій справі ) виконавчі до-кументи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встанов-люються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рі-шенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайно-му виконанню, - з наступного дня після його постановлення. Згідно зі статтею 23 цього Закону строк пред'явлення виконавчого документа до виконання пере-ривається пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після перери-вання строку пред'явлення виконавчого листа до виконання перебіг строку по-новлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зара-ховується. При цьому, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю у повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встанов-люється з дня його повернення. З огляду на вказану норму Закону ПАТ КБ «Приватбанк» мав право пред'явити виконавчий лист до виконання протягом одного року після його повернення.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визна-них судом поважними, пропущений строк може бути поновлений. При розгляді таких заяв суди мають детально досліджувати всі обставини, які вплинули на пропуск строків пред'явлення виконавчих документів до виконання і розгляда-ти їх в сукупності шляхом встановлення відповідного причинно-наслідкового зв'язку.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-711цс15.

Слід зазначити, що викладену норму Закону суд першої інстанції не лише не виконав, а проігнорував.

У своїй апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «Приватбанк» Литвиненко О.Л. наголошує, що банку не було відомо про повернення Бершадським ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області виконавчого листа. Згідно зі статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця про повернення стягувачу відповідно до статті 37 цього Закону виконавчого до-кумента надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Цієї вимоги Закону посадова особа ДВС не виконала, належних доказів щодо направлення виконавчого листа банку, доказів його отримання банком заінтере-сована особа суду не надала. У зв'язку з втратою виконавчого листа з вини пра-цівників ДВС банк взагалі не був поінформований про його повернення, що й стало причиною пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з незалежної від банку як стягувача причини.

Згідно підпункту 17.4 пункту 17 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні поло-ження» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав ви-конавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десяти-денний строк із дня надходження заяви. При цьому, вирішуючи питання про ви-дачу дубліката виконавчого листа у зв'язку з втратою його оригіналу, слід пере-віряти обставини такої втрати.

В обґрунтування своїх доводів щодо видачі дубліката виконавчого листа від 25 січня 2016 року № 126/549/15-ц скаржниця зазначає, що виконавчий лист втрачений при пересилці, оскільки згідно листа районного відділу ДВС він по-вернутий стягувачу, але в дійсності банком не отриманий.

Незважаючи на доводи представника банку, фактично не перевіряючи їх, суд першої інстанції розглянув справу у відсутності її учасників. При цьому до справи додана довідка секретаря судового засідання Гримальської С.В. про те, що сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Вказані у довідці секретаря судового засідання факти не відповідають дійсності.

З матеріалів справи убачається, що 30 січня 2018 року, тобто у день надхо-дження в суд, справа була передана судді Гуцолу В.І. Жодних доказів щодо по-відомлення, чи виклику в судове засідання сторін, визначення судом порядку провадження у справі не міститься. І лише 02 березня ( через місяць ) 2018 року без вчинення будь-яких процесуальних дій судом постановлена ухвала про від-мову представнику заявника у видачі дубліката виконавчого листа. Питання по-новлення чи відмови у поновленні пропущеного строку для пред'явлення вико-навчого листа до виконання у резолютивній частині оскаржуваної ухвали не ви-рішене.

Суд першої інстанції вирішив заяву ПАТ КБ «Приватбанк» формально, по-верхнево, не вдаючись у фактичні обставини справи, не взявши до уваги, що виконавчий лист об'єктивно втрачений не з вини стягувача, а через неналежне виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» посадовою особою ДВС під час повернення оригіналу виконавчого листа. Суд, не викону-ючи приписів статті 12 ЦПК України, не забезпечив участь у вирішенні вимоги стягувача заінтересованої особи, таким чином перекладаючи відповідальність за пропуск строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання на банк, який жодним чином не виявив бездіяльності у цьому питанні.

Незаконна судова ухвала від 02 березня 2018 року не може залишатися в си-лі, вона перешкоджає подальшому провадженню у справі, адже згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час пред'-явлення банком виданого судом виконавчого листа до виконання, на час повер-нення виконавчого листа стягувачу, у статті 1 цього Закону, що діє у даний час, виконавче провадження визначене як завершальна стадія судового проваджен-ня.

З яких підстав суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення банку строку для пред'явлення виконавчого документа до вико-нання в оскаржуваній ухвалі судом не вмотивовано.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто пере-буває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене в статті 6 Кон-венції.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рі-шень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національ-ні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і приктику Європейського суду як джерело права. Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується стат-тею 6 параграфу 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передба-чають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з ме-тою захисту їх цивільних прав ( Beles and others v. tne Czech Republic ( Белеш та інші проти Чеської Республіки )), параграф 49.

У процесі судового розгляду повинні бути послідовно, без винятків, або з обгрунтуванням відмови розгляду, досліджені усі аргументи заявника. Що сто-сується фактів, то суд повинен перевірити ті, що є ключовими для справи заяв-ника ( Potocka and Others v. Poland (Потоцька та інші проти Польщі), параграф 57.

Ефективне можна вважати право лише коли сторони у справі мають право (можливість) надати суду зауваження, які вони вважають важливими у справі, коли їхні зауваження були «заслухані», тобто відповідно розглянуті судом. Це означає, що суд має проводити належний розгляд поданих документів і доказів, та наведених сторонами аргументів і доказів ( Kraska v. Switzerland ( Краска проти Швейцарії ), параграф 30; ( Van de Hurk v. the Netherlands ( Ван де Гурк проти Нідерландів), Perez v. France ( Перез проти Франції ), параграф 80 ). Зав-данням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, ар-гументів і доказів, представлених сторонами. Гарантії статті 6 параграфу 1 включають зобов'язання судів надавати достатні підстави для винесення рі-шень ( H.v. Belgium ( H. проти Бельгії ), параграф 53. Достатні підстави демон-струють сторонам, що їх справа була ретельно розглянута.

У даній справі слід визнати, що оскаржувана судова ухвала підлягає безу-мовному скасуванню як така, що постановлена судом за результатами розгляду порушеного банком питання за відсутності всіх учасників справи, і головне - за-інтересованої особи, через яку, фактично, грубо порушені охоронювані законом інтереси та права стягувача. При цьому жоден учасник справи не повідомлений належним чином про дату, час і місце засідання суду, хоча за матеріалами спра-ви убачається доцільним уважно, повно, об'єктивно заслухати всіх учасників та надати належну, неупереджену оцінку доказам у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції від 10 травня 2018 року ( а. с. 94 ), якою суд намагався усунути допущені порушення процесуального законодавства су-дом першої інстанції, залишена заінтересованою особою без уваги.

Доводи апеляційної скарги є грунтовними, об'єктивними, заслуговують на увагу в частині вимоги про скасування оскаржуваної судової ухвали.

Статтею 379 ЦПК України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення спра-ви для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування су-дом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що ма-ють значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невід-повідність висновків суду обставинам справи; порушення судом норм процесу-ального права чи застосування норм матеріального права, які призвели до по-становлення помилкової ухвали.

Відповідно до пункту шостого частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у спра-ві, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись нормами статей 353, 367 - 369, 374, 379, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства ко-мерційного банку «Приватбанк» Литвиненко Олени Леонідівни задоволити частково.

Ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 02 березня 2018 року скасувати, справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду по суті заявленої вимоги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і ка-саційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 травня 2018 року.

Суддя-доповідач: Підпис Т.О. Денишенко

Судді: Підпис О.Ю. Береговий

Підпис В.С. Марчук

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду Т.О. Денишенко