Справа № 159/1954/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І.М.
Провадження № 22-ц/802/151/18 Категорія: 81 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Данилюк В.А.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К.А.,

представника стягувача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа-Публічне акціонерне товариство"Державний ощадний банк України" про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_2 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

02.04.18 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

Покликалась на те, що підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є відсутність обов'язку боржника повністю або частково, у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою, або з інших причин. Вказувала, що в цивільній справі на а.с. 41 є заява банку від 15.05.13 р. № 19 3/567 про видачу виконавчого листа на виконання рішення Маневицького райсуду від 13.05.13 р.. 12.07.13 р. Ковельським міськрайсудом Волинської області було видано за такою заявою виконавчий лист у вказаній вище цивільній справі. У виконавчому листі вказується, що він виданий за адміністративним позовом, хоча справа, в дійсності, справа є цивільною. З врахуванням положень ст. 368 ЦПК України, що діяла на час видання виконавчого листа, зазначає, що у зв'язку з відсутністю відповідної заяви банку не було правової підстави для видачі 12.07.13 р. виконавчого листа, а його видача є порушенням норм процесуального права. Тому вважає, що виконавчий лист, виданий з таким порушенням, не підлягає до виконання. 01.04.13 р. ПАТ «Державний ощадний банк України» подало до Ковельського міськрайсуду Волинської області позовну заяву № 19 4/349/2 230 з копією рішення Луцького міськрайсуду Волинської області від 22.06.09 р. у справі № 2 4307/2009 р.. Цим рішенням за позовом прокурора м. Луцька в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 2942 від 04.05.07 р. в сумі 102001 грн. 56 коп. солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як поручителя; зазначено, що ОСОБА_3 свої зобов'язання щодо виконання умов укладеного кредитного договору належно не виконує, за станом на 15.04.09 р. у нього виникла заборгованість перед банком в сумі 102001 грн. 56 коп.. Тобто, на час укладання з нею договору поруки № 5134 від 12.05.09 р. за кредитним договором № 2942 від 04.05.07 р. на забезпечення виконання зобов'язань боржника, і банкові, і ОСОБА_3 було достовірно відомо, що боржник ОСОБА_3 уже не виконує умов кредитного договору і справа вже розглядається судом. Таким чином банк приховав, що існують обставини, що однозначно перешкодили б вчиненню нею правочину по укладанню 12.05.09 р. договору поруки. Банк у поданій до суду позовній заяві просив стягнути з неї на його користь заборгованість за кредитним договором № 2942 від 04.05.07 р. в сумі 102695 грн. 15 коп.; позов було задоволено повністю за рішенням суду від 30.04.13 р.. На виконання рішення Луцького міськрайсуду від 22.06.09 р. у справі № 2 4307/09 було видано 14.06.09 р. виконавчий лист про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 102001 грн. 56 коп. із ОСОБА_3, ОСОБА_5 солідарно. У цивільній справі є доказ надходження на рахунок банку коштів із заборгованості ОСОБА_3 за виконавчим листом № 2 4307/09 від 14.06.09 р. в сумі 10731 грн. 82 коп., меморіальний ордер № 493832 41 від 13.01.14 р.; 5000 грн., меморіальний ордер від 14.01.14 р. і це є доказом того, що виконавчий лист від 12.07.13 р. виконанню не підлягає.

Просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист у справі 159/1954/13-ц, провадження № 2/159/616/13 за позовом ПАТ «Державний ощадний банк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, який виданий Ковельським міськрайонним судом Волинської області.

Ухвалою Ковельського міськрайоного суду Волинської області від 04 вересня 2018 року в задоволені заяви ОСОБА_2 в даній справі відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

Заслухавши представника стягувача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Статтею 432 ЦПК України визначено перелік підстав за наявності, яких виконавчий лист може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Зокрема у разі якщо виконавчий лист було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК.

Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 квітня 2013 року у цивільній справі за позовом АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, позовні вимоги АТ «Ощадбанк» задоволено повністю. Ухвалено стягнути з ОСОБА_2 102695 грн. 15 копійок заборгованості за кредитним договором та судові витрати у справі. Дане судове рішення набрало законної сили.

За заявою позивача АТ «Ощадбанк» від 15 травня 2013 року Ковельським міськрайонним судом було видано виконавчий лист у справі № 159/1954/ 13-ц.

Відповідно до частини 2 статті 368 ЦПК України ( в редакції чинні на момент вдачі виконавчого листа), за кожним судовим рішенням яке набрало законної сили за заявою осіб на користь яких воно ухвалено видається один виконавчий лист.

15.05.13 р. до суду Ковельського міськрайонного суду надійшла заява стягувача у вказаній цивільній справі № 19 3/567 від 15.05.13 р. про видачу виконавчих листів Маневицького райсуду Волинської області від 13.05.13 р. за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості у справі № 159/1 954/13 ц, головуючим у якій є суддя Логвинюк І.М.. (а. с. 41).

З аналізу змісту, поданої банком заяви про видачу виконавчого листа, вбачається, що банком було помилково вказано, що рішення ухвалювалось Маневицьким районним судом. При цьому у заяві правильно вказано номер цивільної справи, за результатом розгляду якої ухвалювалось рішення Ковельським міськрайонним судом Волинської області від 30 квітня 2013 року, також вказані точні і відповідні дані про найменування сторін у справі, предмет спору.

Неправильне( помилкове) зазначення стягувачем у заяві суду який ухвалив рішення, на виконання якого видається виконавчий лист, не може в розумінні ст. 432 ЦПК України бути підставою для визнання такого виконавчого листа таким , що виданий помилково.

Заявником не надано належних доказів, що виконавчий лист був виданий на виконання рішення суду, яке не існує, не встановлено таких обставин і судом.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи як позовної заяви так і апеляційної скарги, що виконавчий лист слід визнати таким що не підлягає виконанню, оскільки в самому листі не правильно зазначено форма судочинства (адміністративна замість цивільної).

В силу вимог ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформлені або видачі.

Таким чином, за наявності виявлених описок ( помилок) у виконавчому листі сторони не позбавленні можливості ставити питання про їх усунення, шляхом подання відповідної заяви.

Твердження ОСОБА_2 про погашення ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором, а відтак відсутність зобов'язань перед стягувачем є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.04.13 р., винесеної заступником начальника В ДВС Луцького РУЮ ОСОБА_6 у виконавчому провадженні № 37434715 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2 4307/09, виданого 14.06.09 р. Луцьким міськрайсудом, було відкрито виконавче провадження про стягнення на користь банка суми боргу за тим же кредитним договором і з гр. гр. ОСОБА_3, ОСОБА_5, у солідарному порядку (т. 2, а. с. 7).

Згідно з Інформацією про виконавче провадження № 37434715, дійсно, у процесі примусового виконання було звернуто стягнення на майно, що було передано боржником у заставу автомобіль і від коштів, одержаних від реалізації заставного майна, було задоволено вимоги стягувача в розмірі 15731 грн. 82 коп.. Згідно з меморіальним ордером № 49383241 від 13.01.14 р., боржником ОСОБА_3 було сплачено банкові 10731 грн. 82 коп. заборгованості. Згідно з меморіальним ордером № 49411328 від 14.01.14 р., боржником ОСОБА_3 було сплачено банкові ще 5000 грн. заборгованості.

Таким чином заборгованість перед банком ОСОБА_3 не виконана у повному обсязі, а відтак відсутність правові підстави констатувати про відсутність обов'язку боржника і як наслідок визнавати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Наявність боргу ОСОБА_3 перед банком на час укладення ОСОБА_2 договору поруки, не є підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області, на підставі якого виданий виконавчий лист, є чинним та має бути виконаним у передбаченому законом прядку, оскільки ні в добровільному, ні в примусовому порядку не виконано боржником чи іншою особою у повному обсязі.

За змістом ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, на державі лежить прямий обов'язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права.

З врахування викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволені заяви, оскільки правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в силу вимог ч. 2 ст. 432 ЦПК України заявником не наведено та не встановлено судом.

Висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно з'ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про порушення суддею Логвинюк І.М. процедури вирішення заяви про відвід.

Як вбачається з матеріалів справи питання вирішення відводу головуючому у справі було вирішено судом першої інстанції у чіткій відповідності з приписами ст. 36-40 ЦПК України. Ухвали суду про вирішення заяв про відвіт є мотивованими.

Ухвали про вирішення відводу від 16.07.2018 року та від 03.08.2018 року ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 отримали завчасно до судового засідання ( а.с.45-48, 62-65).

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 382,384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2018 року в даній справі - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :