ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» листопада 2018 року

м. Харків

справа № 641/1159/18-ц

провадження № 22ц/818/256/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Асавалюк О.О.,

учасники справи:

позивач - Харківська міська рада,

відповідач - ОСОБА_1, представник відповідача - ОСОБА_2,

третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_3, представник третьої особи - ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 липня 2018 року в складі судді Фанда О.А.

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року Харківська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.

Позовна зава мотивована тим, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06 лютого 2018 року № 113045378 право власності на нежитлові приміщення підвалу № 1-:-10 в літ. «АА-1» загальною площею 731,6 кв. м. по АДРЕСА_1 з 01 листопада 2012 року зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 26 жовтня 2012 року № 3993, а нежитлові приміщення першого поверху № 1-41, 1а, 1б, 2а, 6а, 15а в літ. «АА-1» загальною площею 1334,2 кв. м. по АДРЕСА_1 з 22 жовтня 2012 року - за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 06 лютого 2008 року № 121 та договору міни від 12 жовтня 2012 року № 2334.

Речові права ОСОБА_1 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 не зареєстровані.

Зазначила, що ОСОБА_1 та фізична особа-підприємець ОСОБА_3 з 01 листопада 2012 року по теперішній час використовують земельну ділянку площею 0,1017 кв. м. по АДРЕСА_1 без виникнення права власності або користування та без державної реєстрації цих прав.

Вважала, що ОСОБА_1 за період з 01 лютого 2015 року по 31 січня 2018 року не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленими законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг у себе майно - грошові кошти.

Зазначила, що розмір збережених відповідачем коштів від безпідставно набутого майна, який підлягає відшкодуванню з боку відповідача, розрахований в сумі 209 000,88 грн., виходячи з розміру орендної плати.

Вважала, що внаслідок використання відповідачем спірної земельної ділянки без укладення договору оренди землі, територіальна громада міста Харкова в особі Харківської міської ради позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси позивача щодо неодержаних грошових коштів у розмірі орендної плати за землю.

Просила стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 209 000,88 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 липня 2018 року позовні вимоги Харківської міської ради - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклала вимоги позовної заяви. При цьому зазначила, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що з моменту набуття права власності на нерухоме майно особа зобов'язана сплачувати плату за землю у розмірі орендної плати та не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства, однак відповідач даний обов'язок не виконав; що з моменту реєстрації права власності на нерухоме майно у відповідача намір оформити речове право на земельну ділянку формувався протягом 5 років; що реалізовуючи визначені законом повноваження в земельних правовідносинах Харківська міська рада прийняла рішення про ненадання згоди відповідачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування будівлі, при цьому така відмова була вмотивованою та пояснювалася тим, що неможливо сформувати земельну ділянку щодо підвального приміщення, оскільки це суперечить розумінню самої земельної ділянки, як об'єкта цивільного права; що вказана дія та прийняте міською радою рішення є однією із передумов для оформлення договору оренди землі, при цьому, в подальшому саме на орендаря покладається обов'язок щодо вчинення дій, направлених на оформлення документів; зокрема, ОСОБА_1 з метою формування земельної ділянки, повинен був звернутися до власника іншої частини будівлі ОСОБА_3 з метою отримання його письмової згоди на оформлення ОСОБА_1 права оренди щодо вказаної земельної ділянки або обидва власника будівлі повинні були звернутися до Харківської міської ради із спільним клопотанням про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки з подальшою передачею її в оренду в частках, пропорційних площі зареєстрованих приміщень за кожним із них; що Харківською міською радою визначена площа та межі земельної ділянки в установленому законом та рішенням міської ради порядку з метою здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності та вжиття подальших заходів правового реагування; що суд першої інстанції не застосував правовий висновок Верховного Суду у справі за № 629/4628/16-ц, в якому вказано, що фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки; що міською радою застосовано той коефіцієнт функціонального використання земельної ділянки, який відповідає значенням, що були затверджені наказом Мінагрополітики № 489, а інші коефіцієнти (Км2, Км3, Кф та ін.) затверджені рішеннями Харківської міської ради № 41/08 та 1209/13, є сталими, чинними, підлягають застосуванню у кожному конкретному випадку.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Яцина В.Б. від 10 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі, зупинено дію рішення суду та вирішено розглядати справу з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області в складі колегії суддів Яцина В.Б., Бровченко І.О., Бурлака І.В. від 14 вересня 2018 року призначено справу до розгляду.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Згідно з пунктом 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року № 452/2017 постановлено ліквідувати Апеляційний суд Харківської області та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

На підставі Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 судді, які здійснювали правосуддя в Апеляційному суді Харківської області переведені до новоутвореного Харківського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року повідомлення про початок роботи Харківського апеляційного суду оприлюднено в газеті «Голос України» № 185 (6940).

03 жовтня 2018 року справу передано до Харківського апеляційного суду.

08 жовтня 2018 року за допомогою автоматизованого розподілу справ між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ ОСОБА_5 розподілено цивільну справу № 641/1159/18-ц (22ц/818/256/18) за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1, третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.

20 вересня 2018 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав рішення суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою. При цьому зазначив, що суд не звернув увагу на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 липня 2017 року щодо визнання протиправною бездіяльність Харківської міської ради Харківської області щодо не розгляду на черговій сесії Харківської міської ради клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0900 га з метою подальшої передачі її і оренду для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень підвалу загальною площею 731, 6 кв. м. та зобов'язано Харківську міську раду розглянути це клопотання.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Харківської міської ради необхідно задовольнити, рішення суду - скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої до стягнення грошової суми у розмірі орендної плати.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що право власності на нежитлові приміщення підвалу № 1-:-10 в літ. «АА-1» загальною площею 731,6 кв. м. по АДРЕСА_1 з 01 листопада 2012 року зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 26 жовтня 2012 року № 3993, нежитлові приміщення першого поверху № 1-41, 1а, 1б, 2а, 6а, 15а в літ. «АА-1» загальною площею 1334,2 кв. м. по АДРЕСА_1 з 22 жовтня 2012 року зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 06 лютого 2008 року № 121 та договору міни від 12 жовтня 2012 року № 2334.

Речові права ОСОБА_1 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 не зареєстровані. Зазначена земельна ділянка використовується для експлуатації та обслуговування магазину - складу, (землі комерційного призначення).

Земельний податок за спірну земельну ділянку за 2013 рік становив 27066, 55 грн., за 2014 рік - 10732, 10 грн.; за 2015 рік - 13404, 25 грн., за 2016 рік - 19205, 42 грн.

ОСОБА_1 не зареєстрований як платник земельного податку з фізичних осіб за земельну ділянку, тому розмір безпідставно збережених коштів ОСОБА_1 у розмірі орендної плати за період з 01 лютого 2015 року по 31 грудня 2015 року склав 52 258, 03 грн. Враховуючи, що це землі комерційного використання, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 712 610,00 грн., ставка річної орендної плати - 8%, розмір орендної плати в місяць - 4750, 73 грн. За період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року розмір безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати склав 81 693, 68 грн.; нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 1 021 171, орендна плата за місяць - 6807, 81 грн. За період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року 2016 року розмір безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати склав 69 276, 16 грн.; нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 865 952, 00 грн., розмір орендної плати в місяць - 5 773, 01 грн. За період з 01 січня 2018 року по 31 січня 2018 року розмір безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати склав за один місяць 5 773, 01 грн.; нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 865 952, 00 грн., орендна плата за місяць - 5 773, 01 грн. При розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки враховувалось наступне: базова вартість 1 кв. м. землі в місті Харкові; зональний коефіцієнт, який характеризує містобудівну цінність території в межах населеного пункту (Км2); коефіцієнт, який характеризує локальні фактори місцезнаходження земельної ділянки за територіально-планувальними, інженерно-геологічними, історико-культурними, природно-ландшафтними, санітарно-гігієнічними умовами та рівнем облаштування території, (Км3); коефіцієнт функціонального використання (Кф).

Із наказу Мінагрополітики від 26 січня 2006 року, яким затверджено Порядок нормативної грошової оцінки земель вбачається, що коефіцієнт функціонального використання спірної земельної ділянки у 2015, 2016 роках склав 2, 5; за наказом Мінагрополітики від 25 листопад 2016 року, яким затверджено Порядок нормативної грошової оцінки земель, коефіцієнт функціонального використання спірної земельної ділянки у 2017, 2018 роках склав 2, 0. Для визначення частки ОСОБА_1 застосовано наступну формулу: 731, 6 кв. м. - площа, зареєстрована за ОСОБА_1: на загальну площу - 2065, 8 кв. м. х 1017 кв. м. - загальна площа, яка знаходиться в економіко-планувальній зоні № 6912 = 360, 27 кв. м. - частка земельної ділянки, яка використовується ОСОБА_1, з якої і проводився розрахунок нормативної грошової оцінки.

Пунктом 2.5 Положення про порядок визначення розміру орендної плати, плати за суперфіцій, земельний сервітут при наданні земельних ділянок у платне користування в місті Харкові, затвердженого рішенням 19 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27 лютого 2008 року № 41/08 із змінами та доповненнями передбачено, що розмір поточної базової ставки орендної плати становить 0,08.

Із листа Державного комітету України із земельних ресурсів від 26 травня 2010 року № 10046/17/4-10 вбачається, що надати в оренду або у власність земельну ділянку для обслуговування вбудованого чи прибудованого приміщення в будинку неможливо, оскільки не можливо створити об'єкт земельних відносин - земельну ділянку, не порушуючи єдиний комплекс нерухомого майна - виділити приміщення будинку як окрему будівлю та надати йому окрему адресу, яка необхідна для визначення місця розташування земельної ділянки як складова поняття «земельна ділянка».

Проте, 26 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Харківської міської ради з клопотанням про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0900 га, з метою подальшої передачі її в оренду для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень підвалу в літ. «АА-1», загальною площею 731,6 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1; розглянути це питання на черговій сесії Харківської міської ради, передати йому в оренду земельну ділянку для експлуатації та обслуговування зазначених нежитлових приміщень та укласти відповідний договір оренди земельної ділянки строком на 5 років.

Із листа Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Харківської міської ради від 02 березня 2017 року № Л-10-5046/1-17.08-39 вбачається, що виконавчими органами Харківської міської ради розглянуто клопотання ОСОБА_1 від 26 січня 2017 року та рекомендовано для уточнення та більш детального вивчення питання прибути або направити повноважного представника до управління містобудування та архітектури.

Однак, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та вчинення певних дій.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 липня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність Харківської міської ради Харківської області щодо не розгляду на черговій сесії Харківської міської ради клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0900 га з метою подальшої передачі її в оренду для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень підвалу літ. «АА-1» загальною площею 731,6 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язано Харківську міську раду розглянути на черговій сесії Харківської міської ради зазначене клопотання ОСОБА_1

В суді апеляційної інстанції представник Харківської міської ради пояснив, що клопотання ОСОБА_1 розглянуто та йому відмовлено, оскільки неможливо сформувати земельну ділянку щодо підвального приміщення, оскільки це суперечить розумінню самої земельної ділянки, як об'єкта цивільного права. При цьому зазначила, що оскільки право власності першого поверху зареєстровано за ОСОБА_3, тому тільки за його письмовою згодою ОСОБА_1 або обидва власника повинні були звернутися до Харківської міської ради із спільним клопотанням про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки з подальшою передачею її в оренду в частках, пропорційних площі зареєстрованих приміщень за кожним з них.

Частиною 4 статті 120 Земельного Кодексу передбачено, що у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності нерухомого майна.

Кожній особі, яка має у власності частину приміщень в будівлі необхідно звернутися до Харківської міської ради із заявою про надання земельної ділянки в цілому у користування. Цілісність земельної ділянки, як об'єкту цивільних прав, буде збережено.

Матеріали справи не містять доказів того, що з таким спільним клопотанням ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зверталися до Харківської міської ради.

Відповідно до змісту частини 2 статті 93 ЗК України земельні ділянки можуть передаватися в оренду, зокрема, громадянам та юридичним особам України.

Згідно з частиною 3 статті 124 ЗК України передання в оренду земельних ділянок комунальної власності громадянам у разі розташування на цих ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), які перебувають у їх власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 123 ЗК України.

Надання земельних ділянок комунальної власності в користування здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зокрема, у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу й об'єднання) та в інших випадках, якщо ділянка не зареєстрована в Державному земельному кадастрі, і право власності на неї не зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни меж і цільового призначення такої земельної ділянки (частина перша статі 123 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок є різновидом документації із землеустрою (пункт «ґ» частини другої статті 25 Закону України «Про землеустрій»).

Замовниками документації із землеустрою можуть бути, зокрема, органи місцевого самоврядування, землевласники та землекористувачі (частина перша статті 26 Закону України «Про землеустрій»).

Розробники документації із землеустрою (юридичні особи, які мають не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, або фізичні особи-підприємці, які мають такий же статус) зобов'язані виконувати роботи зі складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором. Максимальний строк складання документації із землеустрою не повинен перевищувати шести місяців з моменту укладення договору (пункт «г» частини другої статті 28 Закону України «Про землеустрій»).

Орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (частина шоста статті 123 ЗК України).

Перехід прав на земельну ділянку, пов'язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 ЗК України). За змістом глави 15 ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди.

Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України).

За змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.

Згідно з пунктами 34, 35 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції міської ради належить вирішення на пленарних засіданнях питань регулювання земельних відносин; зокрема, затвердження відповідно до закону ставок земельного податку.

Орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України (частини 1, 2 статті 21 Закону України «Про оренду землі»).

Системний аналіз норм законодавства України дає підстави для висновку про те, що орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (частина перша статті 21 Закону України «Про оренду землі»,підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України), з іншого - є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку нарівні із земельним податком (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно з положеннями статті 288 ПК України (у редакції на час пред'явлення позову) підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки, та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки, крім випадків визначення орендаря на конкурентних засадах.

За змістом пункту 289.1статті 289 ПК України і частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель» для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності обов'язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими і затвердженими нормативами (стаття 1 Закону України «Про оцінку земель»).

Положеннями пункту 2 частини 1 статті 13, частини 1 статті 15 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 27 ПК України базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом ХІІІ ПК України.

Отже, у разі зміни нормативної грошової оцінки землі, яка є базою оподаткування для плати за землю, змінюється річна сума податкового зобов'язання по земельному податку та орендній платі за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Таким чином, орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, тому законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленого умовами договору.

Як вбачається з матеріалів справи договір оренди між сторонами не оформлено.

Тому, до моменту оформлення власником об'єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Із розрахунків, які містяться на аркушах справи 17-20 вбачається, що сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати складає 209 000, 88 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради.

В суді апеляційної інстанції представник Харківської міської ради пояснила, що розрахунки зроблено в частці, яка пропорційна площі зареєстрованих за ОСОБА_1 приміщень.

Представник ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції пояснив, що оскільки Харківська міська рада не надає дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0900 га, з метою подальшої передачі її в оренду для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень, її позов не підлягає задоволенню.

Проте, як вбачається з матеріалів справи Харківська міська рада чітко в своїх листах до ОСОБА_1 зазначила, які дії ОСОБА_1 та ОСОБА_3 повинні здійснити для того, щоб укласти договір оренди. Відповіді - рекомендації Харківської міської ради неможливо розцінювати як відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Інші посилання ОСОБА_1 та його представника щодо незгоди з розміром безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати спростовуються матеріалами справи, зокрема, розрахунками, поясненнями до них та суперечать вимогам чинного законодавства.

Таким чином, ухвалюючи рішення та відмовляючи Харківській міській раді в задоволенні позову, суд першої інстанції, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.

Оскільки рішення суду відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що ухвалене судове рішення не відповідає вимогам та обставинам справи, тому підлягає скасуванню, а позов Харківської міської ради - задоволенню.

Питання щодо стягнення судового збору вирішено відповідно до статті 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року із змінами та доповненнями та підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради в сумі 7837, 53 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 липня 2018 року - скасувати.

Позов Харківської міської ради - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської міської ради 209 000,88 грн. безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати та судові витрати в розмірі 7837, 53 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 23 листопада 2018 року.