Провадження №2/521/1060/18
13 листопада 2018 року місто ОСОБА_1
Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:
головуючий суддя Плавич І.В.,
секретар судового засідання Коваль Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «Європейський Страховий Союз» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «Європейський Страховий Союз» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування власної позиції, позивач посилався на ті обставини, що 24 жовтня 2016 року відбулась ДТП за участю автомобілю марки «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, а також автомобілю марки «Toyota RAV 4», реєстраційний номер ВН1795НA, під керуванням ОСОБА_1 Вказана ДТП призвела, зокрема, до заподіяння певних механічних пошкоджень автомобіля позивача.
ОСОБА_2 вказував, що в результаті розгляду справи про адміністративне правопорушення, водія ОСОБА_1 було, зокрема, визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. З урахуванням викладеного, позивач, вважає, що відшкодовувати заподіяну шкоду повинно ОСОБА_3 «Європейський Страховий Союз», яке було на час ДТП страхувальником за страховим полісом серії АЕ/9735599 від 02 червня 2016 року, у звязку з чим сторона просила суд стягнути з відповідача на його користь: 1) суму відновлюваного ремонту в розмірі 7500,00 гривень, 2) суму пені за час прострочення виконання зобовязання по сплаті страхового відшкодування у розмірі 601,03 гривень, 3) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 640,00 гривень.
Відповідач ОСОБА_3 «Європейський Страховий Союз» правом подачі відзиву не скористалося, відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив.
Позивач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не зявився, але від представника особи надійшла заява, в якій представник позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити, просив провести розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України.
Представник відповідача ОСОБА_3 «Європейський Страховий Союз»у відкрите судове засідання не зявився, товариство повідомлялось про час та місце проведення судового засідання належним чином, причини неявки представника суду невідомі.
Згідно із ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору та пояснення сторін, дослідивши представлені і забезпечені письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами, належну правову оцінку, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 з наступних підстав.
Під час розгляду цивільної справи і на підставі присутніх в ній доказів, судом було встановлено, що 24 жовтня 2016 року сталась ДТП за участю автомобілю марки «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, а також автомобілю марки «Toyota RAV 4», реєстраційний номер ВН1795НA, під керуванням ОСОБА_1 Вказана ДТП призвела, зокрема, до заподіяння певних механічних пошкоджень автомобіля позивача.
Відповідно до ст. 82 ч.ч.1,3,4 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Спираючись на вказані норми закону суд приходить до висновку, що згадана ДТП відбулась за наявності вини ОСОБА_1, суд вбачає даний факт встановленим та таким, що не підлягає подальшому доказуванню.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХО641752 від 28 вересня 2016 року, автомобіль марки «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1, належить ОСОБА_2
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 №073321, складеного 24 жовтня 2016 року, автомобіль марки «Toyota RAV 4», реєстраційний номер ВН1795НA, належить на праві власності ОСОБА_4
Вищевказаний транспортний засіб був застрахований у ОСОБА_3 ««Європейський Страховий Союз» згідно із полісом АЕ/9735599 від 02 червня 2016 року, строк дії якого був до 01 червня 2017 року.
ОСОБА_2 звертався із заявою до відповідача про виплату страхового відшкодування 20 березня 2017 року, проте, як зазначає позивач, суми страхового відшкодування не отримав.
У своїй позовній заяві ОСОБА_2 посилається на те, що сума ремонту його транспортного засобу після вказаної ДТП склала 7 500,00 гривень, проте, оригінал акту виконаний робіт від 27 лютого 2017 року був наданий разом із заявою про виплату страхового відшкодування до ОСОБА_3 «Європейський Страховий Союз».
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2017 року у ОСОБА_3 «Європейський Страховий Союз» було витребувано копію страхової справи щодо ДТП, що сталась 24 жовтня 2016 року за участю автомобілю марки «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, а також автомобілю марки «Toyota RAV 4», реєстраційний номер ВН1795НA, під керуванням ОСОБА_1
Однак, відповідачем вищевказана ухвала суду не виконана.
Як зазначає ст. 1166 ч.ч.1,3 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 1187 ч.ч.1,2 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, механізмів та обладнання. При цьому, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Як встановлює ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобовязані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Згідно із ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно із ст. 11 ч.1, ч.2 п.3 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно із ст. 1194 ч.1 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У силу ст.ст. 979, 980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і повязані з: 1) життям, здоровям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Як розяснюють ст.ст. 28, 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, повязана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоровя, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст. 28). У звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29).
Як встановлює ст. 36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Заявляючи вимоги про стягнення пені за порушення строків виплати страхового відшкодування у розмірі 601,03 гривень, позивачами розраховано дані суми виходячи з простроченої суми виплати страхового відшкодування, кількості днів прострочення та показників облікової ставки НБУ. З даними розрахунками суд погоджується та вбачає обґрунтованим стягнути з ОСОБА_3 «Європейський Страховий Союз» суму пені в розмірі 601,03 гривень.
Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 640,00 гривень.
Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_3 «Європейський Страховий Союз» на його користь: 1) суму відновлюваного ремонту в розмірі 7 500,00 гривень, 2) суму пені за час прострочення виконання зобовязання по сплаті страхового відшкодування у розмірі 601,03 гривень, 3) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 640,00 гривень.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 19, 76, 81, 141, 142, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 281, 282, п.п. 8, 15.5 розділу ХІІІ ЦПК України,
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «Європейський Страховий Союз» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 «Європейський Страховий Союз» на користь ОСОБА_2 суму понесених витрат на відновлення транспортного засобу в розмірі 7 500,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 «Європейський Страховий Союз» на користь ОСОБА_2 суму пені за час прострочення зобовязання по сплаті страхового відшкодування в розмірі 601,03 гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 «Європейський Страховий Союз» на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 640,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 354 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повні відомості про сторін та інших учасників справи згідно статті 265 ч.5 п.4:
Суддя: І.В. Плавич
З оригіналом згідно.
Оригінал рішення суду