ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м.Суми

Справа №592/9732/17

Номер провадження 22-ц/788/1964/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 вересня 2018 року, ухваленого у складі судді Князєва В.Б., у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 02 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності та визначення порядку користування земельною ділянкою. Свої вимоги мотивує тим, що їй належить 60/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, інша частина в розмірі 40/100 належить ОСОБА_2 Відповідно до технічного паспорту на дане домоволодіння від 06 березня 2018 року спірне домоволодіння складається з: житлового будинку «А-1», житлової прибудови «А1», «а1», «а4», «а5», сараїв «Г», «Д», «У», вбиральні «Ю», «Ж», погребів «п/г», «п/г1», літньої кухні з мансардою «М-2», тамбуру «м», огорожі № 1-3. Житловий будинок «А-1» складається з: тамбуру 1, пл. 4,6 кв. м, кухні 1-1, пл. 8,6 кв. м, кухні 1-2, пл. 8,4 кв. м, житлової кімнати 1-3, пл. 18,9 кв. м, кухні ІІ, пл. 5,2 кв. м, тамбуру ІІІ, пл. 1,3 кв. м, житлових кімнат: 2-3, пл. 8,5 кв. м, 2-4, пл. 17,8 кв. м, прибудови А1, яка складається з житлової кімнати 2-5, пл. 12,8 кв. м. Загальна площа житлового будинку складає 86,1 кв. м, житлова - 58 кв. м. При цьому самочинно збудованими є наступні споруди: літня кухня з мансардою «М-2», тамбур «м», сарай «У», прибудова «а4», прибудова «а5». Оскільки при їх будівництві сторонами не були отримані дозвільні документи, тому дані самочинні споруди не підлягають поділу. Між співвласниками склався певний порядок користування житловим будинком, а саме: позивач користується кухнею ІІ, пл. 5,2 кв. м, житловими кімнатами: 2-3, пл. 8,5 кв. м, 2-4, пл. 17,8 кв. м, прибудовою А1, яка складається з житлової кімнати 2-5, пл. 12,8 кв. м. Іншими приміщеннями користується відповідач, а саме: кухнею 1-1, пл. 8,6 кв. м, кухнею 1-2, пл. 8,4 кв. м, житловою кімнатою 1-3, пл. 18,9 кв. м. Господарськими спорудами сторони також користуються окремо. Спірний будинок розташований на земельній ділянці, загальною площею 540 кв. м, яка була виділена під будівництво первісному власнику домоволодіння . На даний час між сторонами виникли суперечки щодо визначення порядку користування та приватизації земельної ділянки. Висновком будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи № 495-496 від 26 березня 2018 року експертом запропоновано 1 варіант поділу домоволодіння та 2 варіанти порядку користування земельною ділянкою.

Остаточно уточнивши позовні вимоги, посилаючись на положення ст. 367 ЦК України, ст. 120 ЗК України, просить:

1. Поділити домоволодіння АДРЕСА_1 між сторонами згідно варіанту (додаток № 2) висновку будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи № 495/496 від 26 березня 2018 року, виділивши позивачу в натурі у власність 60/100 частки, а саме: по житловому будинку А-1: кухню ІІ, пл. 5,2 кв. м, житлові кімнати: 2-3, пл. 8,5 кв. м, 2-4, пл. 17,8 кв. м, прибудову А1, яка складається з житлової кімнати 2-5, пл. 12,8 кв. м, з господарських споруд: сарай «Д», погреб «п/г», вбиральню «Ю», припинивши право спільної часткової власності з відповідачем. Іншу частину домоволодіння виділити у власність відповідачу.

2. Визначити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 540 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, згідно варіанту № 1 (додаток № 3) висновку будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи № 495/496 від 26 березня 2018 року, згідно якого позивачу виділити земельну ділянку індивідуального користування, загальною площею 312 кв. м, (позначену в додатку № 3 синім кольором), що відповідає 60/100 частини, а відповідачу - земельну ділянку індивідуального користування, загальною площею 208 кв. м (позначену в додатку № 3 зеленим кольором), що відповідає 40/100 частини. При цьому передбачена земельна ділянка загального користування площею 20 кв. м (позначена в додатку № 3 сірим кольором).

3. Стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Проведено поділ домоволодіння № АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно варіанту (додаток №2) висновку будівельно - технічної, земельно - технічної експертизи №495/496 від 26.03.2018 р., виділено ОСОБА_1 в натурі у власність 60/100 частки, а саме: по житловому будинку А-1: кухню ІІ, пл. 5,2 кв.м; житлові кімнати: 2-3, пл.8,5 кв.м; 2-4, пл. 17,8 кв.м; прибудову А1, яка складається з житлової кімнати 2-5, пл.12,8 кв.м; з господарських споруд: сарай «Д», погріб «п/г», вбиральню «Ю».

ОСОБА_2 виділено в натурі у власність 40/100 частки, а саме: по житловому будинку А-1: кухню 1-1, пл.8,6 кв.м; кухню 1-2, пл. 8,4 кв.м; житлову кімнату 1-3, пл. 18,9 кв.м; та надвірні будівлі: сарай «Г», погріб «п/г1», вбиральню «Ж».

Припинено право спільної часткової власності між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок і господарські споруди за адресою: АДРЕСА_1.

Визначено порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 540 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, згідно варіанту № 1 (додаток № 3) висновку будівельно - технічної, земельно - технічної експертизи № 495/496 від 26.03.2018 р., згідно якого ОСОБА_1 виділено земельну ділянку індивідуального користування, загальною площею 312 кв. м (позначену в додатку № 3 синім кольором), що відповідає 60/100 частини, а ОСОБА_2 - земельну ділянку індивідуального користування, загальною площею 208 кв. м (позначену в додатку № 3 зеленим кольором), що відповідає 40/100 частини.

При цьому передбачена земельна ділянка загального користування площею 20 кв.м (позначена в додатку № 3 чорним кольором).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1811 грн 58 коп., витрати за проведення будівельно - технічної, земельно - технічної експертизи у розмірі 6864 грн, а також витрати за замовлення кадастрової зйомки у розмірі 3000 грн, а всього 11 675 грн 58 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невірне встановлення судом обставин справи, невірне застосування норм матеріального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, невірне вирішена судом питання щодо розподілу судових витрат, просить скасувати рішення суду в частині визначення порядку користування земельною ділянкою та в частині стягнення з неї на користь позивача судових витрат; ухвалити в цій частині нове рішення, яким визначити порядок користування земельною ділянкою за висновком судової земельно-технічної експертизи від 10 травня 2018 року за варіантом ІІ. Відмовити позивачу у стягненні судових витрат за проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, вирішити питання щодо повернення позивачу 50% судового збору з державного бюджету за вимоги про поділ житлового будинку з надвірними будівлями та визнання окремим об'єктом нерухомості, відмовити у стягненні судового збору за позовною вимогою про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Стягнути з неї на користь позивача 1500 грн витрат на замовлення кадастрової зйомки. Стягнути з позивача на її користь вартість проведеної судової земельно-технічної експертизи в розмірі 2700 грн, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 352,40 грн за звернення з апеляційною скаргою на ухвалу суду про призначення експертизи, яка була задоволена в повному обсязі, а разом 3052,40 грн.

В доводах апеляційної скарги вказує, що в матеріалах справи є докази того, що поділ домоволодіння відбувся ще в 1974 році, є розрахунки по долям та первісні правовстановлюючі документи, маються відомості про відчуження конкретних приміщень, які складають 60/100 частин домоволодіння та 40/100 частин домоволодіння. Тобто підстав для проведення судової експертизи з цього питання не було, тим більш що відсутній спір з цього питання. Вона не заперечувала проти позову в частині поділу житлового будинку та визнання частин будинку об'єктами нерухомості. Вважає, що судові витрати у вигляді судового збору, витрати за проведення експертизи в цій частині не можуть бути покладені на неї. Суд також не вирішив питання щодо повернення позивачу 50% сплаченого судового збору з бюджету, а повністю стягнув судовий збір з неї на користь позивача.

Крім того вказує, що висновок суду про те, що судом не встановлено, що між сторонами склався порядок користування земельною ділянкою, суперечить матеріалам справи. В основу рішення суд поклав висновок експертизи, проведеної Сумським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз, який не відповідає вимогам закону, так як не передбачає варіанту щодо встановленого порядку користування земельною ділянкою між співвласниками будинку, починаючи з 1974 року. Також просить врахувати, що 08 липня 1983 року Ковпаківським районним судом м. Суми винесено ухвалу про закриття провадження у справі № 2-793/83 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою.

Вважає, що нею надано докази існування угоди про порядок користування земельною ділянкою на час набуття сторонами відповідних часток в праві спільної власності на домоволодіння, яка є обов'язковою для правонастуників і існувала до початку самовільного будівництва, проведеного позивачем.

Також вважає, що суд не поставився критично до витрат, які понесла позивач, та їх необхідності, та стягнув з неї на користь позивача всі її витрати в розмірі 11 675 грн

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з зазначенням доводів щодо її необґрунтованості.

Рішення суду в частині поділу будинку не оскаржується та в апеляційному порядку відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та її представника адвоката ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу, представника позивача адвоката ОСОБА_5, який заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визначення порядку користування спірною земельною ділянкою за варіантом № 1 висновку будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи № 495/496 від 26 березня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_1 виділяється земельна ділянка індивідуального користування загальною площею 312 кв .м, що відповідає 60/100 частини, а ОСОБА_2 - земельна ділянка індивідуального користування загальною площею 208 кв. м, що відповідає 40/100 частини, суд першої інстанції виходив з того, що даний варіант визначення порядку користування земельною ділянкою є найбільш прийнятним для сторін та відповідає їх часткам у праві власності на будинок. Стягуючи з відповідача на користь позивача судові витрати на загальну суму 11 675, 58 грн суд керувався положеннями ст. 141 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 квітня 2003 року є власником 60/100 частин житлового будинку А-1, жила площа якого 58 кв. м, з відповідною частиною надвірних, господарчих та побутових будівель: сарай Г - цегляний, вбиральня Ж - дощата, кухня Б - цегляна, сарай Д - дощатий, вбиральня З - дощата, пристройка К - дощата, кухня И - цегляна, огорожа № 1-5 - дощата, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на землях Сумської міської ради (а. с. 6-10).

Інші 40/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних та побутових будівель і споруд за вказаною адресою належать ОСОБА_2 відповідно до договору довічного утримання від 19 вересня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Юморановою В.М. за реєстровим № 2297/14 (а. с. 173 інвентарної справи).

Відповідно до висновку будівельно - технічної, земельно - технічної експертизи №495/496 від 26.03.2018 року експертом було запропоновано один варіант розподілу будинку, за адресою: АДРЕСА_1, згідно часток співвласників в розмірі 60/100 (ОСОБА_1.) та 40/100 (ОСОБА_2.) з урахуванням фактичного користування співвласниками приміщеннями житлового будинку: на частку 60/100 співвласника ОСОБА_1 виділяється в житловому будинку з прибудовами (літ.А-І, літ.а1) приміщення загальною площею 44,3 кв.м, в тому числі: кухня прим. ІІ, пл.5,2 кв.м; житлові кімнати: 2-3, пл.8,5 кв.м; 2-4, пл. 17,8 кв.м; прибудову А1, яка складається з житлової кімнати 2-5, пл.12,8 кв.м; з господарських споруд: сарай «Д», погріб «п/г», вбиральню «Ю». На частку 40/100 співвласника ОСОБА_2 виділяється в житловому будинку (літ.А-І), приміщення загальною площею 35,9 кв.м, в тому числі: кухню 1-1, пл.8,6 кв.м; кухню 1-2, пл. 8,4 кв.м; житлову кімнату 1-3, пл. 18,9 кв.м; погріб «п/г1» та надвірні будівлі: сарай «Г», вбиральню «Ж» (а.с.94-114).

Вказаним висновком експертизи також запропоновано два варіанти встановлення порядку користування зазначеною земельною ділянкою розташованої за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників у праві власності на будинок (а.с.94-114).

Згідно заяви ОСОБА_2 експертом було проведено земельно - технічну експертизу №17 від 10.05.2018 року, відповідно до якої експертом було запропоновано три варіанти порядку користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до фактичного порядку користування та відповідно до часток співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (52/100 та 48/100; 51/100 та 49/100) (а.с.124-138).

Суд першої інстанції, розглянувши п'ять варіантів земельно-технічної експертизи керуючись ч. 4 ст. 120 ЗК України дійшов обґрунтованого висновку про необхідність визначення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 за варіантом №1 висновку будівельно - технічної, земельно - технічної експертизи №495/496 від 26.03.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_1 виділяється земельна ділянка індивідуального користування, загальною площею 312 кв.м (позначена в додатку №3 синім кольором), що відповідає 60/100 частини, а ОСОБА_2 земельна ділянка індивідуального користування, загальною площею 208 кв.м (позначену в додатку №3 зеленим кольором), що відповідає 40/100 частини та передбачена земельна ділянка загального користування площею 20 кв.м (позначена в додатку №3 синім кольором), оскільки даний варіант відповідає часткам сторін у праві власності на будинок, об'єкти нерухомості виділені сторонам в натурі знаходяться на виділеній кожному з них частині земельної ділянки та до них мається безперешкодний доступ.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо наявності угоди про порядок користування спірною земельною ділянкою та встановлення у зв'язку з цим порядку користування земельною ділянкою за висновком експерта № 17 земельно-технічної експертизи від 10 травня 2018 року за варіантом ІІ, згідно якого співвласнику ОСОБА_2 виділяється 268 кв. м з урахуванням площі під будівлями, а співвласнику ОСОБА_1 - 246 кв. м.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України (в редакції, яка діяла на час набуття сторонами права власності на будинок) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до п. 21 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства про розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року, виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст. 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на житловий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі.

Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно ущемляє законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам.

В той же час, колегія суддів враховує, що положення ст. 88 ЗК України стосуються володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності. В той же час спірна земельна ділянка перебуває в користуванні, а не у власності сторін.

Крім того відповідачем не надано суду належних доказів укладення попередніми співвласниками будинку відповідної угоди про порядок користування спірною земельною ділянкою з визначенням площі земельних ділянок та закріпленням їх меж відповідно до часток у праві власності на будинок.

З матеріалів інвентарної справи на будинок вбачається, що між позивачем та попереднім власником 40/100 частин будинку ОСОБА_3 існував певний фактичний порядок користування земельною ділянкою. Проте між ними виникали спори з приводу користування земельною ділянкою, що підтверджується зверненням ОСОБА_1 в 1983 році до суду з позовом про встановлення порядку користування земельною ділянкою. З пояснень ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що між нею та позивачем також існує спір з приводу користування земельною ділянкою. В матеріалах інвентарної справи відсутні докази укладення співвласниками, яким будинок належав на праві спільної часткової власності до того часу, як ними стали ОСОБА_1 та ОСОБА_3, відповідної угоди про порядок користування спірною земельною ділянкою з визначенням площі земельних ділянок та закріпленням їх меж.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 пояснила, що фактичний порядок користування земельною ділянкою відображено експертом у додатку 1 висновку № 17 земельно-технічної експертизи від 10 травня 2018 року. З плану фактичного користування земельною ділянкою, відображеного у додатку до висновку технічної експертизи, що був складений інженером БТІ у 1983 році на виконання ухвали суду для вирішення спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про встановлення порядку користування земельною ділянкою (а. 126-131 інвентарної справи на будинок) та додатку 1 висновку № 17 земельно-технічної експертизи від 10 травня 2018 року вбачається, що порядок користування спірною земельною ділянкою між співвласниками будинку з 1983 року змінювався та в користуванні ОСОБА_1 знаходиться на даний час більша частина земельної ділянки, ніж була у 1983 році. З відповідними вимогами щодо порушення позивачем умов угоди про порядок користування земельною ділянкою, якщо така фактично існувала, як стверджує відповідач, остання ні до відповідних органів місцевого самоврядування, ні до суду не зверталась.

Суд першої інстанції обґрунтовано не погодився з варіантами порядку користування спірною земельною ділянкою, запропонованими експертом у висновку № 17 земельно-технічної експертизи від 10 травня 2018 року, так як жоден із них не відповідає часткам сторін у праві власності на будинок. Зокрема, за варіантом № 2, на якому наполягає відповідач в апеляційній скарзі, площа земельної ділянки, яка виділяється у користування ОСОБА_1, є меншою на 66 кв. м від її частки у праві власності на будинок, що при невеликій загальній площі земельної ділянки (540 кв. м) істотно порушує право позивача, передбачене ч. 4 ст. 120 ЗК України, на отримання у користування земельної ділянки пропорційно її частки у праві власності на будинок.

Колегія суддів не може взяти до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що 08 липня 1983 року Ковпаківським районним судом м. Суми було винесено ухвалу про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, так як в зазначеній справі відповідачем за позовом ОСОБА_1 був інший співвласник будинку, а тому він не є тотожним з позовом в даній справі.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги щодо розподілу судових витрат, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

ОСОБА_2 наголошує на тому, що підстав для проведення будівельно-технічної експертизи не було, так як сторони по справі купували не ідеальну частку в будинку, а конкретні приміщення, що підтверджується правовстановлюючими документами на житловий будинок з надвірними будівлями, технічними паспортами, в яких є відмітки про поділ житлового будинку. Однак, в правовстановлюючих документах, які посвідчують право власності сторін на відповідні частини будинку (ОСОБА_1 - відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 квітня 2003 року, ОСОБА_2 - відповідно до договору довічного утримання від 19 вересня 2005 року), вказані лише ідеальні долі кожної з них, без зазначення конкретних приміщень. Останній договір купівлі-продажу 60/100 частин будинку, в якому були зазначені конкретні приміщення та надвірні будівлі, що переходили у користування покупця, був укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в 1974 році. З вказаного часу об'єкт нерухомості міг змінитися, що і повинен був перевірити експерт для надання висновку про можливість поділу будинку. Щодо договорів про відчуження 40/100 частин будинку, то в жодному з них не було вказано, які приміщення та надвірні будівлі переходять у користування набувача.

Згідно п. 1.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 № 55 поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна. Саме в підтвердження можливості поділу будинку між співвласниками відповідно до часток у праві власності позивачем і було надано суду відповідний належний доказ - висновок будівельно-технічної експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 також зазначає, що вона не заперечувала проти позову в частині поділу житлового будинку та визначення частин будинку окремими об'єктами нерухомості. Однак на а. с. 35 міститься відгук її представника на позовну заяву, з якого вбачається, що позов про поділ будинку відповідач не визнала, оскільки вважає, що вона та позивач купували конкретні житлові приміщення, а не ідеальні частки в будинку, відповідно відсутні підстави для поділу будинку. Таким чином в даній справі положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, відповідно до яких у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, судом не можуть бути застосовані.

Так як позов ОСОБА_1 задоволено судом першої інстанції повністю і суд, при вирішенні справи, взяв до уваги наданий позивачем доказ висновок будівельно - технічної, земельно - технічної експертизи №495/496 від 26.03.2018 року, для складання якого експерту також було надано позивачем кадастрову зйомку земельної ділянки, виконану ТОВ «Опус Ресурс», судом обґрунтовано відповідно до вимог ч. 6 ст. 139, ст. 141 ЦПК України, стягнуто з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати по оплаті вартості експертизи і кадастрової зйомки, а також витрати по сплаті судового збору. Норми діючого процесуального законодавства не передбачають таких підстав для зменшення судових витрат, на які посилається ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого судом рішення в оскаржуваній частині. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 вересня 2018 року в даній справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 листопада 2018 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : О.Ю. Кононенко

С.Г. Хвостик