Категорія 59 Головуючий у 1-й інстанції Пустовойт Т.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

15 березня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.

секретаря Брежнєва Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області, ухваленого 05 грудня 2017 року у м. Маріуполі у справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про захист прав споживача, визнання дій такими, що не відповідають дійсності і не породжують правових наслідків, визнання протоколу незаконним і таким, що не породжує правових наслідків, та зобов'язання провести перерахунок спожитої електроенергії, -

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2017 року ОСОБА_3, діюча в інтересах ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом посилаючись на те, що 05 жовтня 2013 року між позивачем та ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Маріупольського РЕМ було укладено договір про користування електричною енергією. 19 вересня 2017 року бригадою співробітників ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» було складено акт про порушення ПКЕЕН, яким встановлено самовільне підключення електроустановки до електромережі, яка не є власністю енергопостачальника. Крім того, представником в акті було зазначено струмоприймачі, частина з яких знаходяться в неробочому стані, що унеможливлює їх використання, щодо інших струмоприймачів, використовувати їх на протязі 24 годин, як зазначено в акті, заборонено згідно з технічними паспортами. Позивач незгодна з нарахуванням заборгованості за протоколом за три роки на суму 77 102 грн. 13 коп. Вважає, що заборгованість мала бути розрахована за шість місяців. Просила визнати дії відповідача щодо складання акту порушення ПКЕЕН №214076 від 19 вересня 2017 року такими, що не відповідають дійсності і не породжують правових наслідків; визнати протокол №408 від 11 жовтня 2017 року незаконним і таким, що не породжує правових наслідків, та зобовязати відповідача перерахувати спожиту електроенергію згідно із показниками лічильника без урахування оскаржуваного протоколу.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування вказує, що в акті №214076 від 19 вересня 2017 року не зазначено який саме пункт ПКЕЕН було порушено ОСОБА_2 стосовно виявлення самовільного підключення електроустановок до електромережі в будинку, який не є власністю позивача. Не відповідає дійсності твердження суду, що син ОСОБА_2 ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_3 були присутні при складені акту, оскільки син був змушений підписати акт, який не є поважним представником, а дочка в даному акті зазначена як свідок. Також, не відповідає дійсності твердження, що позивач на засіданні комісії жодних зауважень щодо незгоди не зазначала, оскільки в протоколі засідання комісії РЕМ з розгляду питань актів порушення ПКЕЕН відсутні пункти де можна було б зазначити незгоду. При складанні акту представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» не було надано можливості згідно з відповідною формулою обрати інший варіант розрахунку який також зазначено в методиці, а саме: за згодою сторін сила струму може бути визначена виходячи із сили струму навантаження електроустановки при підключенні усіх наявних струмоприймачів на максимальну потужність на підставі показів відповідних засобів вимірювальної техніки, повірених у терміни, передбачені законодавством у сфері метрології.

Крім того посилається на те, що суддею неодноразово витребувались відомості які не стосуються предмета спору, відомості з єдиного реєстру адвокатів, що не передбачено нормами ЦПК. Судом безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання про обєднання справ.

Відповідно до ч.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року №1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно п.8, п.9 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільно-процесуального кодексу України, в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-УІІІ, до утворення апеляційних суддів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суду, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справи у судах першої і апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У звязку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Донецької області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, що ухвалив рішення, в порядку, передбаченому Цивільно-процесуальним кодексом України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-УІІІ.

Позивач ОСОБА_2, її представник ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились.

Виходячи з положень ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія судів визнала неявку осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача адвоката ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення представника відповідача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що на підставі договору про користування електричною енергією від 05 жовтня 2013 року №913-59 ОСОБА_2 є споживачем електричної енергії у будинку №18 по пров.Кішинівському у м.Маріуполі (а.с.9-10).

19 вересня 2017 року працівниками відповідача була здійснена перевірка будинку №18 по пров.Кішинівському у м.Маріуполі у присутності ОСОБА_6 та складено акт про порушення №214076 від 19 вересня 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_2 допустила порушення ПКЕЕН, а саме в її будинку був виявлений факт самовільного підключення електроустановок до електричної мережі, яка не є власністю енергопостачальника, виявити яку представники енергопостачальника при проведенні контрольного огляду не мали можливості. Змонтовано приховану проводку з перемикачем, яка відключає електролічильник від навантаження. При відключенні перемикача диск лічильника не обертається, але токоприймач працює. Електроенергія споживається, лічильником не враховується. Місце до врахованого підключення:відпайка у стіні від ввідного фазного проводу з права знизу від прибору обліку (а.с.6-7).

Згідно протоколу засідання комісії РЕМ з розгляду актів про порушення ПКЕЕ для населення №408 від 11 жовтня 2017 року період нарахувань визначено у три роки (за період з 10 вересня 2014 року по 18 вересня 2017 року). Об'єм не донарахованої електричної енергії склав на загальну суму 77 102 грн. 13 коп., яка розрахована згідно формули 2.7 Методики, затвердженої постановою національної комісії з регулювання електроенергетики України (а.с.8).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оскарження дій відповідача щодо складення акту не передбачено чинним законодавством в якості способу захисту прав. Протокол комісії з розгляду акту про порушення складений відповідно до процедури, визначеної ПКЕЕН, підстави для визнання його незаконним і таким, що не породжує правових наслідків відсутні. Позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження відсутності з його боку порушень користування електричною енергією, розрахунок обсягу вартості недооблікованої електроенергії засіданням комісії вірно здійснено за останні три роки.

З таким висновком колегія суддів не може повністю погодитись виходячи з наступного.

Згідно ст.26 Закону України «Про електроенергетику» споживання електричної енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил користування електроенергією, затверджених Кабінетом Міністрів України.

За положеннями п.48 Правил користування еклектичною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, споживач несе відповідальність згідно із законодавством, у тому числі за порушення Правил користування електричною енергією, за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку.

Пунктом 53 Правил передбачений порядок складання актів про порушення споживачем Правил користування електричною енергією, відповідно до якого у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка співвласником обєкта або має право користуватися цим обєктом відповідно до договору). Один примірник акту вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акту свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Також зазначеним пунктом Правил визначено подальшу процедуру розгляду питання, яке здійснюється комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником. У разі причетності споживача до порушення цих Правил проводиться розрахунок проведених нарахувань відповідно до Методики, затвердженої постановою НКРЕ від 04 травня 2006 року № 562.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

Згідно ч.2 ст.16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належать: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші особи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зазначений перелік способів захисту не є вичерпним, а тому суд може застосувати інші способи захисту. За загальним правилом, у разі порушення цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов'язальних правовідносин. Тобто, потерпіла особа не звертається з усіма передбаченими вимогами до суду, а обирає саме той засіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу.

Сам по собі складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення Правил користування електричною енергією для населення є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження як дій лише факту складання такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов'язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством в якості способу захисту прав.

Зазначений акт може бути визнаний в якості доказу під час вирішення іншого спору, зокрема при заявленому позові про відшкодування матеріальних збитків у разі пошкодження приладу обліку електричної енергії, при вирішенні якого суд зобов'язаний дати оцінку цьому акту.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 12 вересня 2011 року у справі № 6-25цс11.

Таким чином, оскарження дій щодо факту складення акта, самого акта та рішення щодо розгляду цього акта, які не встановлюють для позивача будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав.

Зазначені акт та рішення можуть бути визнані в якості доказу при вирішенні іншого спору, де б оспорювались дії, рішення, які є обов'язковими до виконання, зокрема, при визнанні дій відповідача щодо відключення від електропостачання неправомірними та відшкодуванні шкоди або при заявленому позові про стягнення матеріальних збитків, заподіяних розкраданням електроенергії у разі самовільного підключення до електромережі або споживанні електроенергії без приладів обліку, при вирішенні яких суд зобов'язаний буде дати оцінку вказаним акту та рішенню.

Отже позовні вимоги заявлені позивачем не відповідають способам захисту судом цивільних прав та інтересів, передбачених ст.16 ЦК України, оскільки позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення вказаної суми збитків в межах даної справи заявлено не було, ухвалою суду від 05 грудня 2017 року відмовлено у прийняття до спільного розгляду.

Фактичні обставини, повязані із наявністю/відсутністю факту порушення Правил користування електричною енергією для населення, наявністю/відсутністю та розміру збитків, підлягають доведенню при предявленні вимог про їх стягнення, оскільки рахунок по акту №214076 від 19 вересня 2017 року про відшкодування збитків у розмірі 77 102 грн. 13 коп. не встановлює для споживача будь-яких обовязків, а є рекомендацією сплатити зазначені кошти, що є різновидом претензії.

Суд першої інстанції наведене залишив поза увагою і встановивши відсутність правових підстав для визнання дій відповідача з приводу складання акту такими, що не відповідають дійсності (ст.16 ЦК України), водночас, дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав недоведеності позивачем відсутності з його боку порушень користування електричною енергією, неправильного розрахунку обсягу та використання не облікованої електричної енергії. Крім того, не встановивши фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, суд надав оцінку дотримання процедури розгляду комісією акту і встановив відсутність підстав для визнання протоколу незаконним.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. У звязку з цим апеляційна скарга представника позивача підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 грудня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3, діючої в інтересах ОСОБА_2, до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про захист прав споживача, визнання дій такими, що не відповідають дійсності і не породжують правових наслідків, визнання протоколу незаконним і таким, що не породжує правових наслідків, та зобов'язання провести перерахунок спожитої електроенергії, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 березня 2018 року.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: В.М. Барков

ОСОБА_7