Номер провадження 22-ц/775/661/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Груіцької Л.О.,

суддів: Жданової В.С.,Я.В.Хейло.,

секретар Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області матеріали цивільної справи № 243/10519/16-ц,

за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Львівської області, Головного управління Національної поліції у Львівській області, Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області про звільнення майна з-під арешту та зняття заборони на проведення реєстраційних операцій,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, подану його представником ОСОБА_2 на заочне рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2017 року,

(суддя Кузнецов Р.В. рішення, ухвалене 21 грудня 2017 року в приміщенні Словянського міськрайонного суду Донецької області),

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до прокуратури Львівської області, Головного управління Національної поліції у Львівській області, Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області про звільнення майна з-під арешту та зняття заборони на проведення реєстраційних операцій. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 5 лютого 2011 року він придбав за договором купівлі-продажу у власність автомобіль (реєстраційний номер НОМЕР_1, 1999 року випуску, марки МАN, модель L 2000, вантажного типу, номер шасі WMAL20S905G127061, обєм двигуна 4680, білого кольору).

Заочним рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2017 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до прокуратури Львівської області,Головного управління Національної поліції у Львівській області,Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області про звільнення майна з-під арешту та зняття заборони на проведення реєстраційних операцій відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач, через свого представника подав апеляційну скаргу, вважає,що судом першої інстанції порушені та неправильно застосовані норми матеріального права,а саме не застосовані норми закону та судом при ухваленні рішення односторонньо та в неповному обсязі була надана оцінка наявним доказам у справі. Просить заочне рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2017 року скасувати, постановити нове про задоволення позовних вимог.

Позивач та його представник у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином ( а.с.37-38, том №2).

Представники прокуратури Львівської області,Головного управління Національної поліції у Львівській області, також до суду апеляційної інстанції не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином ( а.с.32, том №2).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Згідно ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області ,перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_1, власником транспортного засобу марки MAN, модель L 2000, номер шасі (кузова, рами) WMAL20S905G127061, 1999 року випуску, білого кольору є ОСОБА_1 (а.с. 18).

Згідно із постановою про накладення заборони на проведення реєстраційних операцій щодо транспортних засобів від 23 травня 2011 року, старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Львівської області молодшим радником юстиції ОСОБА_3, за наслідками розгляду матеріалів кримінальної справи № 181-0311, було встановлено, що слідчим відділом прокуратури Львівської області розслідується кримінальна справа №181-0311, порушена щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАЇ ГУ МВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем та перевищенням службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч. 3, 365 ч. 1 КК України, та за фактом підроблення документів та використання невстановленими особами підроблених документів за ознаками злочинів передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358КК України.

В ході досудового слідства у справі встановлено, що у період 2008-2010 років, у Львівському відділі реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАЇ ГУМВС України у Львівській області, проведено реєстрацію транспортних засобів у 235 випадках частково без сплати податку з власників транспортних засобів, що реєструються вперше в Україні, а у 1711 - повністю без сплати, внаслідок чого до місцевого бюджету не сплачено податок з власників транспортних засобів на загальну суму 45 578 100 грн., чим спричинено тяжкі наслідки державним інтересам.

Керуючись ст. 130 КПК України, слідчим слідчого відділу прокуратури Львівської області молодшим радником юстиції ОСОБА_3 було накладено заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку), до вирішення питання у справі, зокрема щодо транспортного засобу - марки MAN, модель L 2000, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі WMAL20S905G127061, 1999 року випуску (а.с.13-15).

Згідно із повідомленням Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області № Р-19/38/02-16-р від 16 вересня 2016 року, під час досудового слідства у кримінальній справі № 181-0311 постановою старшого слідчого відділу прокуратури Львівської області молодшим радником юстиції ОСОБА_3 від 23 травня 2011 року накладено заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) в РЕП ДАІ відносно автомобіля марки «MAN L 2000», 1999 року випуску, кузов №: WMAL20S905G127061.

Заборона на проведення реєстраційних операцій стосовно зазначеного транспортного засобу накладена у звязку з тим, що під час проведення його первинної реєстрації у Львівському ВРЕВ ДАЇ ГУ МВС України у Львівській області, в порушення вимог Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», не сплачено відповідного податку.

Зняття заборони на проведення реєстраційних операцій з вищевказаним автомобілем можливе лише у випадку сплати відповідної суми податку з власників транспортних засобів.

Розяснено, що заборона накладена відповідно до вимог чинного на той час законодавства України.

В рамках розслідування даного кримінального провадження, жодних інших арештів чи заборон на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) на автомобіль марки «MAN L 2000», 1999 року випуску, кузов №: WMAL20S905G127061 - не накладалось.

Автомобіль «MAN L 2000», 1999 року випуску, кузов №: WMAL20S905G127061- не є та не визнавався речовим доказом у вище вказаному кримінальному провадженні.

На даний час органом досудового розслідування в межах кримінального провадження №0001639 не визначено процесуальне положення ОСОБА_1 як сторони чи учасника кримінального провадження (а.с. 11-12, том №1).

Прокуратурою Львівської області було заявлено клопотання про закриття провадження у цивільній справі з підстав того, що рішення про скасування арешту в даній справі повинно бути заявлене в порядку передбаченого КПК України, що діяв на момент прийняття постанови.( а.с.91-93, том №1).

Ухвалою Словянського міського суду Донецької області від 03 серпня 2018 року вказане клопотання залишено без задоволення.( а.с.109, том №1).

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 9 жовтня 2017 року ухвала Словянського міського суду Донецької області від 03 серпня 2018 року залишена без змін.

Ухвала набрала чинності і є обовязковою для виконання для суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 76 та 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як розяснено в п.п.1,19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 19, 20 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення, суд згідно з частиною першою статті 264 ЦПК має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому суд має навести у рішенні мотиви, з яких не застосував норми права, на які посилалися особи, які беруть участь у справі. У зв'язку із цим посилання позивача у позовній заяві на норми права, які не підлягають застосуванню у цій справі, не є підставою для відмови в задоволенні пред'явленого позову, оскільки при вирішенні справи суд враховує підстави (обставини, якими обґрунтовувались вимоги) та зміст позовних вимог (стаття 119 ЦПК).

Отже, згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення,ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням процесуального права. Обґрунтованим є рішення,ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин,на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами,які були дослідженні в судовому засіданні.

При ухваленні оскаржуваного рішення суду, вказані правові вимоги були дотримані в повному обсязі.

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що фактично постановою слідчого від 23.05.2011 року у кримінальній справі накладено не арешт на належний позивачеві транспортний засіб, а лише заборону на проведення реєстраційних операцій, тобто протягом усього часу позивач міг вільно володіти, користуватись транспортним засобом лише з обмеженням права його реєстрації, перереєстрації. Однак, такі обмеження не визнані у передбаченому законом порядку незаконними чи протиправними.

Судом першої інстанції вірно було застосовано роз'яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідно до якого позивачеві необхідно було звернутись з клопотанням про скасування вжитих обмежень або до Залізничного ВП ГУНП у Львівській області або до суду.

Крім того, судом вірно зазначено, що Регіональний сервісний центр МВС в Донецькій області є неналежним відповідачем у справі, оскільки до компетенції даного органу не відноситься накладання чи зняття арешту з транспортних засобів. Він не може приймати рішення щодо скасування накладених органами слідства обмежень. порушене право позивач пов'язує із незаконністю дій посадової особи у кримінальному провадженні та жодним чином не із діями відповідача.

Внаслідок наведеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки позивач не довів у судовому засіданні факт порушення його права власності на спірний автомобіль, оскільки його право ніким не оспорюється й позивач не позбавлений права звернутися до суду у порядку КПК України про зняття оборони на проведення реєстраційних операцій щодо автомобіля марки «МAN», модельL 2000, реєстраційний номер НОМЕР_1 номер шасі WMAL20S905G127061, 1999 року випуску.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду.

Таким чином, колегія суддів, переглядаючи справу в межах апеляційного оскарження та заявлених позовних вимог, підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачає, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 367,368,374,376,382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану його представником ОСОБА_2 на заочне рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2017 року, залишити без задоволення.

Заочне рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 21 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови буде складено 1 червня 2018 року.

Головуючий: Л.О.Груіцька

Судді:

ОСОБА_4

ОСОБА_5