Справа № 461/1522/17 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/783/5218/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Левика Я.А., Мельничук О.Я.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и л а:

28.02.2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно їхнього малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та постановити рішення про стягнення з відповідача в її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 1 березня 2017 року.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що вона та відповідач ОСОБА_3 є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина постійно проживає з нею. Всі витрати на сина вона несе самостійно. Відповідач ухиляється від свого обов'язку щодо утримання їхньої дитини, повноцінний розвиток якої потребує постійних матеріальних затрат, нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо дитини.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 500 (п»ятсот) гривень щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 березня 2017 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав оскаржила ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що, ухвалюючи оскаржуване рішення, судом не враховано покази свідків щодо нехтування відповідачем своїми батьківськими правами та обов»язками. Крім того, судом не взято до уваги надані нею докази - акти про невиконання ОСОБА_4 розпорядження Сихівської районної адміністрації ЛМР стосовно спілкування з дитиною у визначені в розпорядженні дні, які свідчать, що такий не виконує розпорядження, з дитиною не спілкується, останній раз бачив сина, коли йому було сім місяців, дитина фактично не знає свого батька. Дані акти складені нею, підписані сусідами та головою ОСББ будинку. Обставини, вказані в актах, підтверджені показаннями свідків в судовому засіданні. Судом безпідставно не враховано висновок органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 10 від 23.03.2017 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 Судом не взято до уваги, що ОСОБА_4 ухиляється від участі у вихованні сина. Крім того, відповідач звернувся до органу опіки і піклування із заявою про визначення його участі у спілкуванні з дитиною лише після її звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У засіданні колегії суддів позивач та її представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали, надали пояснення, аналогічні змісту скарги, просили скаргу задоволити.

Представник третьої особи ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав, просив скаргу задоволити.

Відповідач в засідання апеляційної інстанції не з»явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно ч.ч. 7, 8, 9 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частинами 1, 2 ст. 150 СК України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Пленум Верховного Суду України в п.15, 18 Постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судоми законодавства при розгляді прав про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Відповідно до п. 86, 87 рішення ЄСПЛ у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства», право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею від 24 лютого 1995 року. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві».

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10.07.2014 року (а.с. 6).

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 22.10.2015 року шлюб між батьками дитини розірвано (а.с. 8-11).

Дитина сторін - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки № 995 від 23.02.2017 року, виданою ЛКП «Снопківське» (а.с. 101).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме звернень ОСОБА_2 до органів ГУ НП у Львівській області, така неодноразово зверталася в правоохоронні органи з приводу протиправних дій відповідача щодо неї, на підставі яких проводились перевірки та профілактичні заходи з ОСОБА_3 (а.с. 12-17, 20-22).

Згідно висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 20 від 18.05.2016 року, комісією з питань захисту дітей було прийнято рішення про недоцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно його сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.19).

Відповідно до розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 271 від 27.05.2017 року про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні, за заявою ОСОБА_3 від 10.05.2016 року про встановлення часу зустрічей з дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, виходячи з інтересів дитини, комісією з питань захисту прав дітей було визначено спосіб та порядок участі відповідача у вихованні малолітнього сина ОСОБА_4, встановлено години для спілкування батька та сина в присутності матері (а.с.18).

Згідно висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 10 від 23.03.2017 року, комісією з питань захисту прав дитини прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, так як він самоусунувся від виконання батьківських обов»язків, не виконує розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 271 від 27.05.2017 року, не дбає про духовний та фізичний розвиток сина, не переживає за його здоров»я та майбутнє, матеріально не забезпечує (а.с.155).

На підставі пояснень ОСОБА_3, районним судом встановлено, що відповідач має бажання спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні, однак позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, відмовляється надавати можливість побачень з сином без будь-яких на це пояснень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, районний суд виходив з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, та підставно відмовив в задоволенні відповідних позовних вимог ОСОБА_2, не прийнявши до уваги висновок органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 10 від 23.03.2017 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, оскільки такий прийнято без врахування думки батька дитини /відповідача/, який заявив про намір піклуватись про сина.

Крім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідатиме інтересам дитини.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 21.05.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Левик Я. А.

Мельничук О. Я.