Справа № 344/9306/18
Провадження № 22-ц/4808/265/18
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Максюти І.О., Матківського Р.Й.

секретаря Бойчука Л.М.

представника апелянта ОСОБА_2

апелянта ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, стягнення боргу та пені по аліментах, додаткових витрат на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Івано-Франківського міського суду в складі судді Татарінової О.А., постановлену 24 жовтня 2018 року в м.Івано-Франківськ,-

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що вона та відповідач є колишнім подружжям. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 24.12.2010 року шлюб між ними розірвано, а дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено на проживання з матір'ю.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21.09.2011 року вирішено стягувати з ОСОБА_4 аліменти в твердому грошовому розмірі по 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Посилаючись на те, що вказаних коштів недостатньо для покриття витрат на утримання дитини, а також на те, що відповідачем допущено заборгованість по сплаті аліментів, позивач просила суд збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів з 300 грн. до 2500 грн., стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів 22 500 грн., понесені додаткові витрати в розмірі 25 047,12 грн. а також пеню, у зв'язку з допущеною заборгованістю в розмірі 6750, 00 грн.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 24 жовтня 2018 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, стягнення боргу та пені по аліментах, додаткових витрат на утримання дитини - закрито на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.

ОСОБА_3 на ухвалу суду подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону.

Апелянт вказує на те, що провадження у справі відкрито судом 27.06.2018 року в порядку спрощеного провадження, однак не зважаючи на це, розгляд справи відкладався.

В подальшому, судом було безпідставно відмовлено у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог.

24.10.2018 року позивачем подано заяву з клопотанням про залишення позову без розгляду.

При поданні заяви суддя без жодних пояснень вказала позивачеві викреслити у заяві слова «залишити позов без розгляду» та дописати власноручно «закрити провадження».

Апелянт зазначила, що поза своєю волею вона виконала вказівку судді та написала в заяві «закрити провадження».

Цього ж дня судом постановлено ухвалу про закриття провадження у справі, яку апелянт оскаржує.

ОСОБА_3 посилається на те, що в тексті ухвали вказано, що «під час розгляду судом справи не встановлено порушень, в своїй заяві позивач вказала, що наслідки відмови від позову їй зрозумілі, тому є всі підстави для закриття провадження», однак такої обставини суд не міг встановити, оскільки такі наслідки їй не були відомі та не роз»яснені.

Апелянт вважає, що ухвала постановлена з порушенням вимог ЦПК України, поза її волею та унеможливлює подальше звернення позивача до суду з таким же позовом.

З наведених підстав апелянт просила оскаржувану ухвалу скасувати.

В засіданні апеляційного суду апелянт та її представник вимоги скарги підтримали, просили її задоволити.

Відповідач скаргу не визнав, просив відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

За правилами ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Основним Законом України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб; кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. (ст. 55 Конституції України).

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Матеріалами справи встановлено, що у червні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, стягнення боргу та пені по аліментах, додаткових витрат на утримання дитини.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 27.06.2018 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.39).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 24.10.2018 року провадження у справі закрито (а.с.66).

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції зіслався на те, що 24.10.2018 року від позивача надійшла заява про закриття провадження по справі, у зв'язку з відмовою від позову на підставі ст.255 ЦПК України. Ухвала також мотивована тим, що під час розгляду заяви судом не встановлено порушень, в своїй заяві позивач вказала, що наслідки відмови від позову їй зрозумілі, тому є всі підстави для закриття провадження по справі.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що ухвала постановлена з порушенням вимог ЦПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Частиною 2 ст.256 ЦПК України визначено наслідки закриття провадження у справі, а саме, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 ЦПК України, до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_3 від 24.10.2018 року (а.с.64).

Із тексту заяви вбачається, що ОСОБА_3 відмовляється від заявленого позову та просить суд прийняти її відмову від позову на підставі ст.ст.255,256,257 ЦПК України, постановити ухвалу про залишення без розгляду. При цьому, «залишення позову без розгляду» перекреслено та від руки написано - «закриття провадження».

За наявності такої заяви, у суду не було достатніх підстав для закриття провадження з підстав відмови в позові, оскільки заява не містила чіткого волевиявлення сторони для правильного застосування процесуального закону.

Крім того, в матеріалах справи немає доказів, які б підтверджували роз'яснення судом позивачці ОСОБА_3 наслідків відмови від позову чи її обізнаність з такими наслідками, що є обов»язковим за змістом наведеної вище норми ст.206 ЦПК.

З наведених підстав апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід задоволити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 24 жовтня 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2018 року.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Максюта І.О.

Матківський Р.Й.