Справа №265/8518/18
Провадження №2/265/1905/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В., за участю сеерктаря судових засідань Себко Г.Л.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі судових засідань без участі сторін справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з даним позовом, яким просить шлюб між нею та відповідачем розірвати; справу розглядати за її відсутності.

В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2016 року. Дітей від шлюбу не мають. На даний час шлюбні відносини не підтримуються та припинені з причини різних поглядів на життя та сімейні цінності, неможливості дійти згоди з багатьох питань. Відповідач не працював, зловживав алкогольними напоями. У стані алкогольного сп"яніння поводився агресивно, що викликало в неї побоювання за своє життя та здоров"я. З жовтня 2017 року вони припинили відносини і вона виїхала до міста Черкаси, до родичів, а відповідач залишився проживати в місті Маріуполі. Таким чином, їх шлюб існує лише формально. Вважає примирення з відповідачем неможливим.

У підготовче судове засідання позивач не прибула, у позові просила розглядати справу за її відсутності.

Відповідач до зали суду не прибув. Також надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, із доводами позову погоджується частково. Зокрема, заперечує проти того, що він не працював та зловживав алкогольними напоями. На спростування наведених позивачем доводів з цього приводу надав копію 1, 10-13 сторінок трудової книжки, з якої вбачається, що ОСОБА_3 з 19 квітня 2012 року прийнятий на роботу майстром деревообробної ділянки служби рухомого складу Командитного товариства "Маріупольський промисловий залізничний транспорт" Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський промисловий залізничний транспорт", де працює по даний час . Також зазначає, що спиртними напоями не зловживає, агресії до позивача ніколи не проявляв. Вважає причиною розладу їх сімейного життя відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. Строку для примирення не потребує, вважає, що сім"я розпалась остаточно.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 07 жовтня 2016 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області , актовий запис № 404.

Позивач зазначає, що дітей від даного шлюбу не мають. Відповідач проти вказаної обставини не заперечував.

За положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ч.1 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч.1 ст.110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Із доводів сторін встановлено, що шлюбні відносини між ними тривалий час не підтримуються та припинені з причини різних поглядів на життя та сімейні цінності, неможливості дійти згоди з багатьох питань. Твердження позивача про те, що відповідач не працював та не бажав влаштуватись на роботу, спростовані наданими відповідачем доказами. Також відповідач заперечував проти доводів позову щодо зловживаня алкоголем та прояву агресії відносно позивача. Вказані обставини не знайшли а ні підтвердження, а ні спростування.

Разом із тим, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач, частково заперечуючи проти доводів позивача щодо причин припинення шлюбних відносин та підстав розірвання шлюбу, позовні вимоги визнає. Сторони зазначили про неможливість примирення між ними.

Враховуючи наведене, а також положення ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, за якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд дійшов висновку, що між сторонами склались взаємини, за яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить принципу його добровільності та інтересам сторін.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач свою думку з цього питання не висловила, просила розглядати справу за її відсутності, тому суд вважає, що остання і надалі іменуватиметься прізвищем "ОСОБА_2".

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Дана норма права кореспондується з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

З доданої до позову квитанції вбачається, що позивачем за подання даного позову був сплачений судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

До початку розгляду справи по суті відповідачем подано заяву про визнання позову.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50% понесеного позивачем судового збору, що становить 352,40 гривень.

Решта сплаченого позивачем судового збору (50%), що становить 352,40 гривень, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141,142, 200, 206, 263-265, 354 суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 а про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 07 жовтня 2016 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області , актовий запис № 404, - розірвати.

Прізвище позивачці ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, адреса для листування: Черкаська область, місто Черкаси, головпоштампт, до запитання, витрати з оплати судового збору в сумі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Повернути ОСОБА_2 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого нею 04 жовтня 2018 року на рахунок № 5054, отримувач - Маріупольське УК/Лівобережний р-н/22030101, код отримувача - 37989721, банк отримувача - Казнечейство України, код банку отримувача - 899998 (квитанція № 0.0..1 від 04 жовтня 2018 року), що становить 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст даного рішення складено 26 листопада 2018 року.

Суддя: