ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м. Харків

Справа № 640/9782/18

Провадження № 22-ц/818/648/18

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1,

Відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові

апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 30 серпня 2018 року, постановлену суддею Губською Я.В.,

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 4 вересня 2015 року за реєстровим №1657, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Кривошеєвою І.М., предметом якого є квартира АДРЕСА_1. та витребувати у ОСОБА_4 належний позивачу на праві власності об'єкт нерухомого майна, а саме вказану квартиру.

В обґрунтування позову зазначив, що згідно довіреності він уповноважив ОСОБА_2. продати належну йому на праві власності квартиру, але всупереч наданим повноваженням представник передав ОСОБА_3 в рахунок нібито існуючого боргу рідного брата позивача ОСОБА_7 вказане нерухоме майно, яке наразі знаходиться у власності ОСОБА_4. У зв'язку з протиправними, незаконними діями ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які порушують права позивача, оскільки правочин був вчинений всупереч інтересам довірителя, він має бути визнаний недійсним.

Також, позивачем до суду була подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Заява мотивована тим, що на думку позивача існує висока ймовірність відчуження відповідачами майна на користь інших осіб, а тому наявний ризик порушення законних прав позивача, що впливає на повноцінний та справедливий розгляд справи. Крім того, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 30 серпня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Ухвала мотивована тим, що клопотання позивача не містить належних обґрунтувань вжиття заходів забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на майно та даних про те, що відповідачі в майбутньому можуть зробити неможливим виконання рішення суду. Також, само по собі пред'явлення позовних вимог про визнання правочину недійсним та витребування майна не вбачає підстав для застосування судом заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно, а посилання позивача на те, що обставини позовних вимог свідчать про порушення прав позивача і це є підставою для задоволення даної заяви є необґрунтованим, а може бути лише предметом позовних вимог по суті позову.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою.

В скарзі посилається на норми законодавства та те, що спірне майно вибуло із володіння позивача протиправно, дії відповідачів свідчать про недобросовісність намірів та можливу підступність, а тому вони мають можливість в будь-який час безперешкодно передати спірне майно третім особам і під час розгляду справи, що ускладнить її вирішення та може позбавити позивача можливості виконати рішення суду в майбутньому, оскільки предмет позову залишиться поза справою, а позов стратить будь-який сенс.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що предметом спірних правовідносин є визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений 04.09.2015 року приватним нотаріусом ХМНО Кривошеєїною І.М., та витребування у ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Згідно з частин 1, 7, 8 статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням учасників справи, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Отже, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідний вид забезпечення позову повинен стосуватися предмета спору.

Позивачем заявлено позовну вимогу щодо витребування спірного майна (квартири) у ОСОБА_4, що свідчить про можливість порушення прав позивача щодо даного майна (квартири).

Оскільки предметом розгляду справи є визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, тобто ставиться під сумнів законність набуття права власності на спірну квартиру ОСОБА_4, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність можливості відчуження спірного майна за час розгляду справи, що утруднить в подальшому виконання рішення суду. Також слід зазначити, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а заборона відчуження майна жодним чином не впливає на право ОСОБА_4. вільно користуватись майном.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає вірним частково задовольнити заяву про забезпечення позову та вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 30 серпня 2018 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити відчуження квартири АДРЕСА_1.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 23 листопада 2018 року