САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/440/18
Провадження №2/726/173/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2018 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Асташев С. А., при секретарі Голик В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій вказує, що в період шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 серпня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, малолітню дитину ОСОБА_4 залишено проживати з матірю.

Зазначає, що з моменту розпаду даної сім'ї, відповідач не несе обовязку щодо утримання дитини, не цікавиться життям та вподобанням дитини, а також станом здоровя дитини. З часу припинення шлюбних відносин, відповідач зник у невідомому напрямку, періодично телефонує, але про своє місце знаходження не повідомляє. Позивач зверталась з проханням надати довіреність на перевіз дитини через кордон у супроводі лише матері та бабусі, але відповідач всіляко уникає вчиненню даних дій.

Задля утримання себе та дитини, позивачка періодично змушена їздити на заробітки до Португалії та інших країн Європейського Союзу. На період її відсутності обовязки по вихованню та утриманню дитини здійснює бабуся.

Цього року позивачка планує організацію відпочинку та оздоровленні дитини в країні Португалія, однак на таку подорож відповідач згоди не надає.

Окрім надання судом дозволу на виїзд дитини за кордом без згоди батька у супроводі матері, виникла необхідність надання дозволу також і третій особі ОСОБА_3, матері позивача. Це зумовлено тими обставинами, що на випадок, якщо позивачка на момент вирішення питання щодо виїзду дитини за кордон, сама перебуватиме за кордоном, задля зменшення витрат на дорогу в Україну і назад надає дозвіл своїй матері ОСОБА_3, щоб остання могла привезти дитину на відпочинок в країну, яку обере позивачка.

На підставі викладеного, просить суд ухвалити рішення, яким надати ОСОБА_1 або повноважному представникові дозвіл на тимчасові виїзд ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України, до країн Шенгенської Угоди та Європейського Союзу, в тому числі до країни Португалія в період з 01.06.2018 року по 31.08.2018р., без згоди та супровод батька ОСОБА_2, у супроводі матері ОСОБА_1 та/або бабусі ОСОБА_3

Представник, який діє від імені позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, проте надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, не заперечує проти задоволення позову.

Суд, дослідивши обставини справи, пояснення сторін та письмові докази приходить до висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що в період перебування сторін у шлюбі, у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено копією свідоцтва про народження № 418 від 2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м. Сантарень, з перекладом з португальської мови на українську мову на якому проставлений апостиль Генеральної окружної прокуратури м. Евора, країни Португалії.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 серпня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, малолітню дитину ОСОБА_4 залишено проживати з матірю.

За станом здоровя ОСОБА_4 має захворювання нирок (хронічний гломерулонефрит) внаслідок чого його визнано інвалідом дитинства, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1, виданого Шевченківським управлінням соцзабезу Чернівецької області.

Із довідки ПП «Регіон-сервіс» № 799 від 26.02.2018 року вбачається, що малолітня дитина сторін зареєстрована та проживає разом із позивачем та бабусею ОСОБА_3 у АДРЕСА_1

Встановлено також, що ОСОБА_1 надала згоду на тимчасові поїздки з України за кордон своєму малолітньому сину ОСОБА_4 у супроводі бабусі ОСОБА_3

Зі слів позивача, які підтверджуються поясненнями третьої особи, відповідач після розірвання шлюбу не несе обовязку щодо утримання дитини, не надає згоди на неодноразові прохання матері про виїзд дитини за кордон з метою оздоровлення, вчиняє іншу бездіяльність, яка унеможливлює всебічний розвиток дитини і розширення його світогляду.

Окрім того, позивач обґрунтовує те, що вона періодично виїжджає за кордон України на роботу до країн Європейського союзу, а тому просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон у супроводі бабусі ОСОБА_3, оскільки не завжди може бути присутня поруч із своїм сином.

Так, статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21.01.1994 року №3857-ХІІ, постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року №231 (із змінами).

Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 із змінами та доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року №231 (із змінами) визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16 річного віку,або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків, рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків, рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім, рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої ВДВС із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України (під час виїзду за кордон у супроводі одинокої матері).

Окрім того, згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.7 ч.7 СК України дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Разом з тим, законодавством передбачена можливість перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку в супроводі осіб, уповноважених батьками, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, виходячи, в першу чергу з інтересів дитини, з метою забезпечення його гармонійного розвитку та оздоровлення, враховуючи відсутність згоди батька щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, беручи до уваги те, що позивач дав згоду на тимчасову поїздку своєї дитини за межі України у супроводі ОСОБА_3 та така згода нотаріально засвідчена, суд вважає за можливе позов задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України», постановою КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року №231, ст.ст., 7, 141, 150, 155Сімейного Кодексу України, ст. 313 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 209, 212, 214-215, 218, ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Надати ОСОБА_1 або повноважному представникові дозвіл на тимчасові виїзди ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, за межі України, до країн Шенгенської Угоди та Європейського Союзу, в тому числі до країни Португалія в період з 01.06.2018 року по 31.08.2018 року, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та/або бабусі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 гривень

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Головуючий суддя С. А. Асташев