Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 317/596/17 Головуючий у 1-й інстанції Сакоян Д.І.
Номер провадження 22-ц/778/183/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Гончар М.С.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 14 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 06.01.2015 року, який було розірвано рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 31.01.2017 року. Від сумісного подружнього життя мають неповнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дочка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Одній утримувати дитину їй матеріально складно, у добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги не надає.

Посилаючись на викладені обставини, просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1200 грн. щомісячно починаючи з дня подачі заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 14 квітня 2017 року позовну заяву задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1200 грн. щомісячно починаючи з 22 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. Рішення в частині стягнення суми аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 26 червня 2017 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення суду змінити в частині розміру стягнутих аліментів, стягнувши з нього аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що при ухваленні судового рішення, судом першої інстанції не було враховано, що на його утриманні від першого шлюбу знаходиться малолітня донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь якої на підставі рішення Василівського районного суду Запорізької області від 22.10.2010 року з нього стягнуті аліменти в розмірі ? частини його заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 жовтня 2010 року, а також на його утриманні знаходиться його непрацездатна мати ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є пенсіонером за віком, розмір пенсії є близьким до розміру мінімальної пенсії, а тому потребує матеріальної допомоги.

Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи до апеляційного суду не з'явились, від позивача ОСОБА_4 на адресу апеляційного суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі. Від ОСОБА_3 будь яких клопотань на адресу апеляційного суду не надходило.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 371, 372 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляду, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та стягуючи аліменти з відповідача на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1200,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач являється батьком неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає окремо, в добровільному порядку аліменти не сплачує, а тому з урахуванням його матеріального становища, з нього на утримання дитини підлягає стягненню аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн. щомісяця.

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, без повного і всебічного зясування фактичних обставин справи, прав і обовязків сторін, а тому з ними не можна повністю погодитися.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України визначаються обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

За змістом ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

У роз'ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та ст. 182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружин

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знаходились у зареєстрованому шлюбі з 06.01.2015р., про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ЖС № 151315, видане Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області від 06.01.2015р. (а.с. 5).

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 31.01.2017р. шлюб між позивачем і відповідачем розірвано (а.с. 8).

За змістом свідоцтва про народження серії І-ЖС № 278359 від 26.03.2015р., виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 6).

Відповідно до довідки Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області № 558 від 22.02.2017р. дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с. 9).

Відповідач ОСОБА_3 на час вирішення справи судом першої інстанції постійного місця роботи не мав, будь-яких допустимих доказів на підтвердження свого матеріального становища, розміру щомісячного доходу суду першої інстанції не надавав.

Таким чином, на час розгляду справи у суді першої інстанції по справі доведені умови, передбачені ч. 1 ст. 184 СК України, для визначення розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі, як і просила позивач.

Розглядаючи справу за наведених обставин та вимог законодавства, суд першої інстанції ухвалюючи рішення прийшов до правильного висновку щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини.

Разом з тим, суд першої інстанції розглянув справу заочно, позбавивши відповідача надати свої заперечення на позовну заяву.

Апеляційний суд на виконання вимог п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, сприяє повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах апеляційної скарги позивача.

Оскільки, в силу вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Доказами, передбаченими ч. 3 ст. 367 ЦПК України у цій справі, які можуть бути прийняті апеляційним судом на виконання вимог ст. 12 ЦПК України, є копія свідоцтва про народження ОСОБА_6, рішення Василівського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 аліментів у розмірі 1/4 частини щомісячно та матеріали виконавчого провадження (а.с. 40-51), які судом першої інстанції не взяті до уваги.

З наданих доказів вбачається, що відповідач являється батьком ще однієї дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання якої рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2010 року з нього на користь ОСОБА_8 стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 жовтня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 42).

У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Визначаючи розмір утримання на дочку ОСОБА_6 у розмірі 1200,00 грн. щомісячно, суд першої інстанції не врахував, що на утриманні відповідача знаходиться донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 40).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року 1492.00 гривень, з 1 липня - 1559.00 гривень, з 1 грудня 1626.00 гривень.

Виходячи з наведених норм права, враховуючи обовязок як батька так і матері утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також інтереси дитини та її вік, обставини, передбачені ст. 182 СК України, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі 800,00 грн., а тому змінює рішення суду першої інстанції у цій частині.

При цьому, такий розмір аліментів не поставить в скрутне становище відповідача, та забезпечить мінімальний рівень для існування дитини.

Аргументи апеляційної скарги частково є виправданими.

Разом з тим, з урахуванням положень ст. 180 СК України, наявність у відповідача на утриманні непрацездатної матері пенсіонерки, яка за його твердженнями отримує пенсію, розмір якої є близьким до розміру мінімальної пенсії, а тому потребує матеріальної допомоги, не звільняє його від обовязку утримувати свою неповнолітню доньку. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що вона потребує матеріальної допомоги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 14 квітня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 змінити, зменшивши розмір стягнення з 1200,00 грн. до 800,00 грн.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01.06.2018 року.

Головуючий

Судді: