Справа № 202/2315/18
Провадження № 2/202/1495/2018
УХВАЛА

25 травня 2018 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Волошина Є.В.,

за участю секретаря Шишляннікова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за договором позики

04 травня 2018 року, через канцелярію суду, представник позивача ОСОБА_1 разом із позовною заявою подав клопотання про забезпечення позову, у якому просив накласти арешт на майно та грошові кошти, належні ОСОБА_4 в сумі 485560 грн., що відповідає розміру ціни позову. Клопотання обґрунтовано тим, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 не виявили бажання брати участь в судовому засіданні в іншому процесі, а також не виконували зобовязання по погашенню заборгованості по розпискам від 08.05.2017 року та 12.02.2017 року. Зустрічне забезпечення просив не застосовувати.

Відповідно до ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Розглянувши дану заяву, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам тощо. При цьому, відповідно до частини 2 статті 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Позивач у своєї заяві просить накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідача ОСОБА_4

Разом з тим, арешт може бути лише накладений на індивідуальне визначене майно, повинні бути зазначені ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого, та за необхідності - місцезнаходження майна. Крім того, арешт майна фізичної особи може бути накладено на загальних підставах за винятком майна, на яке згідно з цивільним процесуальним законодавством України не може бути звернуто стягнення.

Позивачем не надано суду відомостей як про рухоме, так і нерухоме майно відповідача, на яке слід накласти арешт та взагалі відомості чи є у власності відповідачів будь-яке майно, а тому суд позбавлений можливості накласти арешт на майно без дотримання вищевказаних вимог.

Крім того, суд вважає, що позивач свою заяву ніяким чином не обґрунтував, доказів утруднення або невиконання рішення у разі невжиття таких заходів суду не навів, не довів суду необхідність забезпечення позову та застосування саме конкретного виду забезпечення позову.

За таких обставин, суд вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову не обґрунтована та є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.151 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Волошин Є.В.