04 травня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі
судді Саламон О.Б.
з участю секретаря судового засідання Солодухіної Н.С.
позивача ОСОБА_1
представника третьої особи ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_5 її батьків - відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_4 та стягнення на її користь аліменти на утримання дитини, посилаючись на те, що батьки дитини з 2009 року по листопад 2011 року перебували в сімейних відносинах без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_5. В зареєстрованому шлюбі перебувають з 30 листопада 2011 року. З народження дитина проживає з нею, позивачем по справі, в належній їй на праві власності кв. АДРЕСА_1, перебуває під її доглядом, опікою та на її матеріальному забезпеченні з моменту народження - з 2009 року. З часу народження ОСОБА_5, відповідачі проживали разом з донькою до 2014 року. ОСОБА_6 ( мати дитини) участь у догляді за донькою приймала не активно, а виключно після наполягань на виконанні материнських обов'язків, часто вживала алкогольні напої та нехтувала дитиною. Не припиняла вживати алкоголь і під час вагітності, на обліку в жіночій консультації зареєструвалась виключно на останніх місяцях вагітності після активних постійних наполягань. Мати покинула доньку в 2014 році, виїхавши з квартири та залишивши ОСОБА_5 з нею, позивачем. Життям та потребами доньки не цікавиться, жодної допомоги в догляді за донькою та в її утриманні не надає, зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя. Її, позивача, син - батько та відповідач по справі батьківські обов'язки щодо дитини виконував ситуативно, фактично виконуючи її, позивача, вимоги, самостійно жодної ініціативи щодо догляду за донькою щодо її утримання та виховання не проявляв і не проявляє. З листопада 2015 року відповідач ОСОБА_4 відбуває покарання в місцях позбавлення волі, однак з 2014 року проживав окремо від доньки та вів аморальний спосіб життя, зловживаючи алкоголем. Мати дитини - ОСОБА_6 вибула взагалі із життя дитини, інформацію щодо неї, щоразу негативну, отримують від сусідів за місцем проживання останньої.
Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями вказана цивільна справа розприділена судді ОСОБА_8
11.12.2017 р. по справі відкрито провадження.
У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2018 р. цивільна справа підлягала новому автоматизованому розподілу у зв'язку зі звільненням судді ОСОБА_8. з посади судді та розподілена судді Саламон О.Б.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18.01.2018 р. справу прийнято до провадження судді Саламон О.Б., ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання по справі.
Позивачем та її представником зазначено, що ними подані всі докази, на які вони посилаються у позові, повідомлено всі обставини справи, які їм відомі, клопотань, заяв не мають, не заперечували щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
У зв'язку з вказаним, 06.04.2018 р. ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладене у позові. Зазначали, що відповідачі нехтують своїми батьківськими обов'язками, а в червні 2017 року соціальні працівники в телефонному режимі повідомили, що ОСОБА_6 народила ще одну дитину (дівчинку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5.) та покинула дитину в пологовому будинку, відмовившись її забрати. Їй, позивачу, зателефонували у зв'язку з тим, що її син, який знаходиться в місцях позбавлення волі, перебуває зі ОСОБА_6 в зареєстрованому шлюбі. Відповідачі склали нотаріально засвідчені заяви, в яких дали згоду на усиновлення дитини ОСОБА_7. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 перебувають на обліку Служби у справах дітей як така, що опинилась в складних життєвих обставинах за ухилення від виконання батьківських обов'язків.
Відповідачі не скористалися правом надання відзиву. Про розгляд справи повідомлялися належним чином, про що свідчать повідомлення. Зокрема, відповідач ОСОБА_4 визнав позов, не заперечував щодо розгляду справи за його відсутності.
Представник Органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримали вимоги позову, зазначивши, що позбавлення батьківських прав є в інтересах дитини.
За змістом ст. 209 ЦПК України, завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.
Оскільки відповідачі в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили та не подали до суду відзив, а також те, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, заінтересованої особи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що батьки дитини - ОСОБА_5, з 2009 року по 30 листопада 2011 року перебували в сімейних відносинах без реєстрації шлюбу.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження. Батьками зазначено - ОСОБА_6 та ОСОБА_4
В зареєстрованому шлюбі відповідачі перебувають з 30 листопада 2011 року.
З моменту народження ОСОБА_5 проживає з бабусею, позивачем по справі - ОСОБА_1, в належній останній на праві власності кв. АДРЕСА_1, перебуває під її доглядом, опікою та на її матеріальному забезпеченні.
З часу народження ОСОБА_5 (з 2009) відповідачі проживали разом з донькою до 2014 року.
Сім»я ОСОБА_6 та ОСОБА_4 перебувають на обліку Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації як така, що опинилась в складних життєвих обставинах за ухилення від виконання батьківських обов'язків.
Дитина ОСОБА_5 навчається в Школі № 308 Деснянського району м. Києва. За місцем навчання характеризується виключно позитивно. Педагоги зазначають, що дитиною і її навчанням опікується виключно бабуся. Лікарі КНП «ЦПМД № 2 Деснянського району м. Києва зазначають, що ОСОБА_5 опікується бабуся, матір медичні працівники ніколи не бачили. Позивач працює, має достатній самостійний дохід, забезпечена житлом, в якому створені належні умови для проживання дитини.
Службою проводилося обстеження умов проживання в помешканні ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2) та встановлено, що в квартирі не створено умов для проживання дитини, в квартирі стійкий запах тютюну, сама ОСОБА_6 перебувала в стані алкогольного сп'яніння. ОСОБА_6 не працює, зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя, за місцем проживання характеризується негативно.
Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації 29 вересня 2017 року надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 та ОСОБА_4 відносно малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно із ч. 1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Підставою звернення з позовною вимогою до суду про позбавлення відповідача батьківських прав, є ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм морали; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
У відповідності до чинного законодавства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
В матеріалах справи наявні докази свідомого нехтування відповідачами своїми батьківськими обов'язками та їх винної поведінки.
За змістом ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.
Вирішуючи даний спір, судом першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, відповідно до Конвенції ООН «Про права дитини» ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91.
Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.
Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Частиною 2 ст.155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
На думку суду, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.
В судовому засіданні не встановлено будь-яких обставин, які перешкоджають відповідачам виконувати обов'язки по вихованню неповнолітньої дитини.
Встановлено, що відповідачі не надають коштів на утримання дитини.
Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст.ст.182,183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, та за жодних обставин мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно зі ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття.
Враховуючи зазначене та той факт, що відповідачі не мають намір та бажання спілкуватися з дитиною, приймати участь у вихованні доньки, враховуючи насамперед інтереси дитини, а також відносини, що склались між сторонами, суд вважає, що наявні виключні обставини та необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав та стягнення з останніх аліментів у розмірі 1000 грн. з кожного.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6, 10, 11, 60, 174, 212 - 215 ЦПК України, ст.ст. 164 - 166, 181-182 СК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_6 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягувати з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі по 1000 грн. щомісячно з кожного, починаючи з 13.11.2017 р., до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір по 320 грн. з кожного.
Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі по 352, 4 грн. з кожного.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Позивач ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3, АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4, АДРЕСА_1.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон