Справа № 131/396/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.05.2018

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олексієнка О.Ю.

при секретарі Телевань С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Іллінецького району Вінницької області, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку набувальної давності за попереднім власником, визнання права власності на житловий будинок із господарськими будівлями та на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, ціна позову 319649 грн. 41 коп.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що 27 вересня 2006 року померла його мати ОСОБА_4, а 04 вересня 2009 року помер його батько ОСОБА_5

На день смерті ОСОБА_5 мав у власності розташовані в с.Іллінецьке Іллінецького району Вінницької області, по вул. Першотравневій, 15: один цілий житловий будинок із господарськими будівлями, що складається із житлового будинку площею 74,5 кв.м, позначеного на плані літер А з верандою площею 10,4 кв.м - літер а, погреба площею 4,7 кв.м - літер Б, сараю площею 39,2 кв.м - літер В, сараю площею 8,8 кв.м - літер в, огорожі 1, воріт із хвірткою 2 і колодязя 3, які він збудував за життя, однак не оформив свого права власності на них; земельну ділянку загальною площею 0,45 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка рішенням ОСОБА_2 сільської ради народних депутатів Іллінецького району Вінницької області від 16 травня 1997 року Про розгляд заяв громадян, що надійшли до сільської ради з питань землекористування та приватизації земельних ділянок була передана йому безкоштовно у приватну власність, а також земельну ділянку площею 0,2828 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, якою він відкрито безперервно користувався із 1993 року по день своєї смерті 4 вересня 2009 року.

За життя батько заповіту не склав, відтак спадкоємцями за законом першої черги після його смерті є він та його рідний брат ОСОБА_1, як діти померлого.

Позивач фактично прийняв спадщину після смерті батька, оскільки проживав із ним на момент його смерті, натомість його брат ОСОБА_1 спадщину після смерті батька не приймав і не претендує на неї.

При цьому ОСОБА_1 не може оформити своє право власності на спадкове майно померлого батька в нотаріальному порядку, оскільки він за життя не оформив і не зареєстрував своє право власності на нього, спадкова справа щодо майна померлого не відкривалась, внаслідок цього державний нотаріус ОСОБА_2 державної нотаріальної контори вважає, що він пропустив встановлений законом строк прийняття спадщини.

Згідно довідки ОСОБА_2 сільської ради Іллінецького району Вінницької області від 06 березня 2018 року, батько позивача ОСОБА_5 із 1993 року відкрито і безперервно користувався земельною ділянкою загальною площею 0,75 га, в складі якої крім офіційно наданої йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,45 га, була врахована також і земельна ділянка площею 0,2828 га без відповідних документів про наявність у нього права на цю земельну ділянку. Внаслідок своєї смерті 04 вересня 2009 року батько позбавлений можливості звернутися до органу місцевого самоврядування із клопотанням про передачу йому у власність вказаної земельної ділянки в порядку ст.119 ЗК Україні, тому позивач вважає підставним просити суд про визнання такого права за померлим батьком.

На час звернення до суду технічна документація щодо житлового будинку із господарськими будівлями та земельних ділянок ним виготовлена. При цьому, згідно вимог земельного законодавства України, передана померлому батькові у приватну власність земельна ділянка загальною площею 0,45 га складається із земельної ділянки площею 0,2007 га цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), та земельної ділянки площею 0,2493 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Тому позивач просить суд визнати за його померлим батьком право власності на земельну ділянку в порядку набувальної давності, а також визнати за ним право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та на земельні ділянки в порядку спадкування за законом в порядку спадкування за законом після смерті батька.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, натомість подав до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задоволити та розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Іллінецького району Вінницької області в судове засідання не зявився, натомість сільський голова подала до суду відповідного листа, в якому просить розглядати справу за відсутності представника ради, позовні вимоги визнала повністю, щодо їх задоволення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, натомість подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечує, при цьому просить розглянути справу за його відсутності.

За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів і частково задовольнити позов з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті фізичної особи, або оголошення її померлою.

Судом встановлено, що 27 вересня 2006 року померла мати позивача ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9).

04 вересня 2009 року помер батько позивача ОСОБА_5 (а.с.10). Вказане також підтверджується копією довідки про причину смерті ОСОБА_5 (а.с.11), копією свідоцтва про народження 19 листопада 1968 року ОСОБА_1 (а.с.4), копією паспорта громадянина України позивача ОСОБА_1 (а.с.5,6).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права, обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 на день смерті мав у власності розташовані в с.Іллінецьке Іллінецького району Вінницької області, по вул. Першотравневій, 15: один цілий житловий будинок із господарськими будівлями, що складається із житлового будинку площею 74,5 кв.м, позначеного на плані літер А з верандою площею 10,4 кв.м - літер а, погреба площею 4,7 кв.м - літер Б, сараю площею 39,2 кв.м - літер В, сараю площею 8,8 кв.м - літер в, огорожі 1, воріт із хвірткою 2 і колодязя 3, які він збудував за життя, однак не оформив свого права власності на них. Вказане підтверджується копією техпаспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.16-19).

Також ОСОБА_5 мав у власності земельну ділянку загальною площею 0,45 га, яка рішенням ОСОБА_2 сільської ради народних депутатів Іллінецького району Вінницької області від 16 травня 1997 року Про розгляд заяв громадян, що надійшли до сільської ради з питань землекористування та приватизації земельних ділянок була передана йому безкоштовно у приватну власність та, яка складається з складається із земельної ділянки площею 0,2007 га цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), та земельної ділянки площею 0,2493 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с.20-22). Вказане підтверджується також відповідною довідкою ОСОБА_2 сільської ради №94 від 20 лютого 2018 року (а.с.23).

За життя батько заповіту не склав. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є позивач та його рідний брат ОСОБА_1, як діти померлого.

Позивач фактично прийняв спадщину після смерті батька, так як на день його смерті проживав із ним, що підтверджується відповідними довідками ОСОБА_2 сільської ради Іллінецького району Вінницької області за №49 від 23 січня 2018 року, №48 від 23 січня 2018 року та №47 від 23 січня 2018 року (а.с.12-14).

При цьому позивач не може оформити своє право власності на спадкове майно померлого батька в нотаріальному порядку, оскільки він за життя не оформив і не зареєстрував своє право власності на нього, спадкова справа щодо майна померлого не відкривалась, внаслідок цього державний нотаріус ОСОБА_2 державної нотаріальної контори вважає, що він пропустив встановлений законом строк прийняття спадщини, що підтверджується листом державного нотаріуса ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_6 (а.с.15).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожнаособа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 3.5 ухвали спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Тому, враховуючи те, що позивач на час відкриття спадщинипостійно проживав разом із спадкодавцем, протягом шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявив про відмову від спадщини, оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку не може через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно, яке знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Іллінецького району Вінницької області, а саме: на один цілий житловий будинок із господарськими будівлями, що складається із житлового будинку площею 74,5 кв.м, позначеного на плані літер А з верандою площею 10,4 кв.м - літер а, погреба площею 4,7 кв.м - літер Б, сараю площею 39,2 кв.м - літер В, сараю площею 8,8 кв.м - літер в, огорожі 1, воріт із хвірткою 2 і колодязя 3 (копія технічного паспорта), які він збудував за життя, однак не оформив свого права власності на них; земельну ділянку загальною площею 0,45 га, яка складається із земельної ділянки площею 0,2007 га цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), та земельної ділянки площею 0,2493 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Іллінецьке Іллінецького району Вінницької області, по вул. Першотравневій, 15, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 04 вересня 2009 року, так як позовні вимоги в цій частині повністю доведені наявними у справі письмовими доказами.

При цьому, вимога позивача щодо визнання за його покійним батьком ОСОБА_5, який помер 04 вересня 2009 року права власності на земельну ділянку площею 0,2828 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, якою він відкрито безперервно користувався із 1993 року по день своєї смерті 04 вересня 2009 року, та в послідуючому визнання за позивачем права власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті батька задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ЗК України 1991 року, який діяв на час зазначених правовідносин користування землею могло бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надавалася Радами народних депутатів із земель, що перебували у державній власності.

Стаття 19 ЗК України 1991 року регламентує порядок надання місцевими Радами народних депутатів земельних ділянок у користування, а його ст. 22 вказує, що право постійного користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ст. 23 ЗК України 1991 року, право постійного користування землею посвідчувалося державними актами, які видавалися і реєструвалися місцевими Радами народних депутатів.

Згідно ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування.

Згідно позовної заяви позивач вказав, що згідно довідки ОСОБА_2 сільської ради Іллінецького району Вінницької області від 06 березня 2018 року, його батько ОСОБА_5 із 1993 року відкрито і безперервно користувався земельною ділянкою загальною площею 0,75 га, що також підтверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради Іллінецького району Вінницької області від 06 березня 2018 року за № 102 про те, що, ОСОБА_5, згідно по господарської книги №7, особовий рахунок №257, з 1993 року до дня смерті відкрито і безперервно користувався земельною ділянкою площею 0,75 га та оплачував за неї відповідні податки (а.с.24).

У складі вказаної земельної ділянки крім офіційно наданої ОСОБА_5 у приватну власність земельної ділянки площею 0,45 га, була врахована також і земельна ділянка площею 0,2828 га без відповідних документів про наявність у нього права на цю земельну ділянку. Внаслідок своєї смерті 04 вересня 2009 року батько позивача ОСОБА_5 позбавлений можливості звернутися до органу місцевого самоврядування із клопотанням про передачу йому у власність вказаної земельної ділянки в порядку ст.119 ЗК Україні, тому позивач просить суд визнати таке право за померлим батьком.

Однак, оцінюючи в сукупності всі дослідженні у справі письмові докази, враховуючи наведені правові норми, суд не вбачає підстав для визнання за ОСОБА_5, який помер 04 вересня 2009 року, права власності на земельну ділянку площею 0,2828 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, якою він відкрито безперервно користувався із 1993 року по день своєї смерті 04 вересня 2009 року. Так, позивачем окрім довідки сільської ради, не надано суду жодних інших достатніх допустимих доказів, які б свідчили про законність підстав безперервного користування ОСОБА_5 зазначеною земельною ділянкою. Крім того, діюче законодавство не передбачає визнання права власності за померлим.

При цьому, суд не приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки згідно ст.174 ЦК України, визнання відповідачем позову може бути прийняте судом, якщо воно не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі досліджені у справі докази, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині визнання права власності за його батьком ОСОБА_5, який помер 04 вересня 2009 року, на земельну ділянку площею 0,2828 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, якою він відкрито безперервно користувався із 1993 року по день своєї смерті 04 вересня 2009 року, а відтак і у визнанні за позивачем права власності на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 04 вересня 2009 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 344, 392, 1218, 1220, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 19,23 ЗК України 1991 року, ст. ст. 263, 264, 265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1, 19 листопада 1968, року народження, право власності на житловий будинок із господарськими будівлями № 15 по вул. Першотравневій в с. Іллінецьке Іллінецького району Вінницької області, по вул. Першотравневій, що складається із житлового будинку площею 74,5 кв.м, позначеного на плані літер А з верандою площею 10,4 кв.м - літер а, погреба площею 4,7 кв.м - літер Б, сараю площею 39,2 кв.м - літер В, сараю площею 8,8 кв.м - літер в, огорожі 1, воріт із хвірткою 2 і колодязя 3, які ОСОБА_5 збудував за життя, однак не оформив свого права власності на них, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 04 вересня 2009 року.

Визнати за ОСОБА_1, 19 листопада 1968, року народження, право власності на земельну ділянку площею 0,2007 га цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану в с. Іллінецьке Іллінецького району Вінницької області, по вул. Першотравневій, 15, яка рішенням ОСОБА_2 сільської ради народних депутатів Іллінецького району Вінницької області від 16 травня 1997 року Про розгляд заяв громадян, що надійшли до сільської ради з питань землекористування та приватизації земельних ділянок в складі земельної ділянки загальною площею 0,45 га була передана безкоштовно у приватну власність ОСОБА_5, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 04 вересня 2009 року.

Визнати за ОСОБА_1, 19 листопада 1968, року народження, право власності на земельну ділянку площею 0,2493 га цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с. Іллінецьке Іллінецького району Вінницької області, по вул. Першотравневій, 15, яка рішенням ОСОБА_2 сільської ради народних депутатів Іллінецького району Вінницької області від 16 травня 1997 року Про розгляд заяв громадян, що надійшли до сільської ради з питань землекористування та приватизації земельних ділянок в складі земельної ділянки загальною площею 0,45 га була передана безкоштовно у приватну власність ОСОБА_5, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 04 вересня 2009 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: