Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 523/6901/16-ц

провадження № 61-22915св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду:

Черняк Ю.В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2016 року у складі судді Пепеляшкова О. С. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2017 року у складі колегії суддів: Гірняк Л. А., Дрішлюк А. І., Таварткіладзе О. М., у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовну заяву мотивовано тим, що в ніч з 01 січня на 02 січня 2016 року внаслідок пошкодження акваріума на 200 літрів у квартирі АДРЕСА_1 відбулося залиття в квартирі АДРЕСА_4, яка належить ОСОБА_4 Під час залиття було пошкоджено вітальну кімнату та 1/4 килиму. Відповідно до кошторису ремонтно-відновлювальних робіт у квартирі АДРЕСА_4 внаслідок її залиття мешканцями вище розташованої квартири АДРЕСА_1, вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 8 933 грн. У зв'язку з цим ОСОБА_4 просив суд стягнути з ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 11 933 грн (8 933 грн - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, 2 000 грн - вартість килиму, 1 000 грн - вартість складання кошторису) та моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

У запереченнях на позовну заяву ОСОБА_5 зазначив, що акт про залиття квартири позивача було складено з порушенням вимог пункту 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 027/11207, оскільки відповідачу не було запропоновано взяти участь в обстеженні квартири позивача, при складанні акта квартира відповідача не оглядалась. В кошторисі зазначено завищену вартість ремонтно-відновлювальних робіт квартири позивача та неіснуючі пошкодження, які не були виявлені при складані акту про наслідки залиття. Крім того, ОСОБА_4 не обґрунтовано вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 10 477 грн та моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.

У іншій частині вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що з вини ОСОБА_5 було заподіяно шкоду в квартирі ОСОБА_4 у зв'язку з пошкодженням акваріума на 200 літрів, який належав відповідачу.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2017 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2016 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України ОСОБА_5 має відшкодувати ОСОБА_4 шкоду, заподіяну внаслідок залиття квартири.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року, ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що акваріум було пошкоджено без зовнішнього впливу, що виявилось у самовільному розтріскуванні дна акваріуму, з причин, про які відповідач достеменно знати не міг, так як дана обставина є для нього не прогнозованою, фактично - випадком, а, отже, причинного зв'язку між будь-якими діяннями відповідача та наслідками залиття немає, що свідчить про відсутність підстав, з якими законодавець пов'язує настання цивільно-правової відповідальності.

Крім того, в кошторисі зазначено суттєво завищені ціни на ремонт неіснуючих пошкоджень, а саме: вирівнювання стін, вивіз сміття, заміна лінолеуму та інше. У кошторисі зазначено, що ремонту потребує вся кімната, а не наслідки залиття.

Також відповідач заперечує про відшкодування вартості килима, який після просушки знаходиться в цілком задовільному стані, та вартості хімчистки килима у розмірі 544 грн.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із частиною третьою статті 2 ЦПК України 2004 року, у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в ніч з 01 січня на 02 січня 2016 року в квартирі ОСОБА_4 відбулося залиття. Причиною залиття було пошкодження акваріума на 200 літрів, розташованого в квартирі АДРЕСА_1 (поверхом вище).

05 січня 2016 року Житлово-комунальним кооперативом «Суворовський-3» складено акт про наслідки залиття квартири АДРЕСА_4, відповідно до якого постраждала вітальна кімната, були протікання води розміром 10-15 см з висоти стелі, під диваном стік - води, мало місце промокання килима.

Згідно із кошторисом ремонтно-відновлювальних робіт в квартирі АДРЕСА_4 внаслідок залиття мешканцями вище розташованої квартири АДРЕСА_1, вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 8 933 грн, вартість складання кошторису -

1 000 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини: якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Враховуючи викладене та з урахуванням визначених процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Судами першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано зазначено, що розмір шкоди було стягнуто відповідно до кошторису, оскільки ОСОБА_5 не спростував правильність розрахунку за звітом, при розгляді справи не заявив клопотання про призначення судової експертизи з цього питання, не спростував того факту, що залиття квартири позивача сталося не з його вини.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи викладене, з вини відповідача позивачу було завдано майнову шкоду, що спричинило останньому душевні страждання. Тому судами попередніх інстанцій правомірно стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду.

Доводи касаційної скарги висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а фактично зводяться до переоцінки доказів, що на стадії перегляду справи у касаційному порядку нормами чинного ЦПК України не передбачено.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу та залишити рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2016 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І. Гулько

Д.Д. Луспеник