Головуючий суду 1 інстанції - Березка О.М.
Доповідач -Коротенко Є.В.
Справа № 431/1466/18-ц
Провадження № 22ц/782/344/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Коротенка Є.В.,

суддів: Коновалової В.А., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_2;

відповідач ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 05 квітня 2018 року (постановлену у складі судді Березка О.М.) про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення її позову до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Старобільського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики.

03 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення вказаного позову.

В обґрунтування вимог заявник зазначила, що 19.08.2017 року відповідач взяв в борг у неї грошові кошти у сумі 4000 доларів США, які зобовязався повернути в строк до 19.02.2018 року, що підтверджується борговою розпискою. Оскільки ОСОБА_3 борг так і не повернув, просила суд забезпечити її позов, заборонивши ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження належного йому на праві приватної власності будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 05.04.2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову було відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою на неї, просила ухвалу скасувати як незаконну, постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну ОСОБА_2 такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції послався на те, що позивачем не наведено вмотивованого обґрунтування, що саме цей вид заходу забезпечення позову необхідно вжити, та що невжиття такого заходу ускладнить або унеможливить виконання рішення суду. Також місцевий суд зазначив, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач є не співмірними із заявленими позовними вимогами.

Проте, погодитися з таким висновком не можна з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається , що в березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Старобільського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в ромірі 131 000 грн. за договором позики (а.с.7-9).

03 квітня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення вказаного позову (а.с.2-3).

В обґрунтування вимог заявник зазначила, що 19.08.2017 року відповідач взяв в борг у неї грошові кошти у сумі 4000 доларів США, які зобовязався повернути в строк до 19.02.2018 року, що підтверджується борговою розпискою. В обумовлені строки ОСОБА_3 борг їй не повернув.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частинами 1-3 статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обовязку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови № 9 від 22.12.2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно

виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що ОСОБА_3 має на праві приватної власності 1/1 частку будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 Загальна вартість вказаного нерухомого майна складає 59 826 грн. (а.с.4).

Будь-яких доказів на підтвердження того, що боржник у добровільному порядку приймає заходи щодо погашення свого боргу перед позивачкою, суду не надано.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно

виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому, враховуючи обсяг позовних вимог та вартість належного відповідачу будинку, колегія суддів вважає, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивачка, є цілком співмірними із заявленими нею вимогами.

На зазначене суд першої інстанції належної уваги не звернув та постановив помилкове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а, згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України - порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведені обставини, а також з урахуванням положень п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 05 квітня 2018 року скасувати, ухваливши нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити. Заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження належного йому на праві приватної власності будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 05 квітня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики задовольнити.

Заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження належного йому на праві приватної власності будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Головуючий Є.В. Коротенко

Судді: В.А. Коновалова

Н.В. Стахова