Справа № 2-1024/2010 Провадження № 22-ц/795/640/2018 Головуючий у I інстанції ОСОБА_1 Доповідач - Шарапова О. Л.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді: Шарапової О.Л.

суддів: Бечка Є.М., Євстафіїва О.К.

секретар: Герасименко Ю.О.

скаржник: ОСОБА_2

особа, рішення якої оскаржується: заступник начальника Менського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_3

боржник: ОСОБА_4,

Особа, яка подала апеляційну скаргу Менський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

Оскаржується ухвала Менського районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2018 року, суддя Сова Т.Г., повний текст складений 02 квітня 2018 року.

В С Т А Н О В И В:

В січні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії заступника начальника Менського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_3, в якій просила визнати дії останнього протиправними та зобовязати здійснити перерахунок розміру аліментів стягнених рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2010 року з ОСОБА_4 на її користь на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 серпня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням того, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 липня 2017 року.

Скарга мотивована тим, що з 08 липня 2017 року внесено зміни до ст.182 Сімейного кодексу України, а саме визначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вона звернулась до Менського районного відділу ДВС з заявою про перерахування аліментів, але їй було відмовлено.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2018 року задоволено скаргу ОСОБА_2

В апеляційний скарзі Менський РВ ДВС ГТУЮ у Чернігівській області просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні скарги відмовити.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що оскаржувана ухвала є незаконною. Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що жодним законодавчим актом не передбачено право державного виконавця самостійно визначати мінімальний розмір аліментів, а у виконавчому листі зазначається, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що в ході розгляду справи не надано доказів на підтвердження зміни матеріального або сімейного стану скаржниці.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2010 року стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 серпня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця ВДВС Менського РУЮ відкрито виконавче провадження №21148682 про стягнення з ОСОБА_4 аліментів.

ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7, після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_7.

В січні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Менського РВ ДВС з заявою про зміну мінімального розміру аліментів, однак листом від 22 січня 2018 року за підписом заступника начальника Менського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 їй було відмовлено у зміні розміру аліментів.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції дійшов висновку, що внесення змін до Сімейний кодекс України в частині визначення мінімального розміру аліментів, не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення; в таких випадках питання визначення мінімального розміру аліментів, що мають стягуватись з боржника, віднесені до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції частково не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою , якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення , ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 3 ст. 450 ЦПК України якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржується, звільнена з посади, він залучає до участі у справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України « Про виконавче провадження» виконавець зобов»язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Як вбачається з листа Менського районного відділу державної виконавчої служби № 14-43/5090 від 10 травня 2018 року виконавче провадження про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 станом на січень 2018 року перебувало на виконанні у старшого державного виконавця Мазур К.М., яка 23 лютого 2018 року звільнилася з займаної посади; на даний час вказане виконавче провадження перебуває на виконанні у старшого державного виконавця Пономаренко Л.М.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що саме державний виконавець, а не заступник начальника відділу зобов»язаний вчиняти виконавчі дії та розглядати заяви сторін виконавчого провадження, у заступника начальника Менського районного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_3 в період з січня по квітень 2018 року ( час звернення ОСОБА_2 з заявою та час розгляду справи судом) ) не перебувало на виконанні виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа, виданого Менським районним судом, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Менського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області задовольнити частково.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2018 року скасувати.

ОСОБА_2 у задоволенні скарги на дії заступника начальника Менського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області ОСОБА_3 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 травня 2018 року.

Головуючий:Судді: