Справа № 129/3401/17
Провадження №22-ц/772/548/2018
Головуючий у суді першої інстанції Ковчежнюк В. М.
Доповідач :Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 17 січня 2018 року у справі № 129/3401/17, постановлену в м. Гайсин під головуванням судді Ковчежнюка В.М., повний текст якої складено 17 січня 2018 року

за матеріалами справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно пункту 8 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

21.12.2017 року до Гайсинського районного суду Вінницької області надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою судді цього суду від 26.12.2017 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху для виправлення недоліків, оскільки заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що: в заяві не зазначено з огляду на приписи ч. 1 ст. 3 ЦПК України ч. 1 ст. 15 ЦК як, яким чином і коли відповідачі порушили, не визнали чи оспорили права позивача; немає переконливих правових обґрунтувань тотожності сертифіката про право на земельну частку (пай) і земельної ділянки розміром 1,7860 га відповідно до державного акту серії ЯЗ № 333658; немає правових обґрунтувань виникнення та існування права власності у спадкодавця на земельну ділянку на підставі державного акта, виданого після його смерті з огляду на приписи ч.ч. 2, 4 ст. 25 ЦК України; немає відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору та забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися (п.п. 6, 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України); до неї долучено незасвідчену належним чином копію заповіту, ксероксний відбиток якої до уваги не береться, тому що за змістом ч. 2 ст. 95 ЦПК України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про інформацію», ДСТУ 2732:2004 «Діловодство й архівна справа; терміни та визначення понять» у визначених законом випадках достовірними доказами підтвердження певних обставин в судових справах є лише оригінали чи належно засвідчені копії письмових доказів; немає повного звіту про вартість спірної земельної ділянки, а на одному аркуші звіту виконано текст на звороті перевернутим способом; не надано доказів про направлення відповідачам копій доказів, що подаються до суду (ч. 9 ст. 83 ЦПК України); не долучено до матеріалів позову розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс у зв'язку із розглядом справи (п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

На виконання ухвали суду від 26.12.2017 року про залишення без руху позовної заяви, 15.01.2018 року позивачем ОСОБА_2 подана відповідна заява.

Ухвалою судді Гайсинського районного суду від 17.01.2018 року позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу. Зобов'язано Управління державної казначейської служби України у Гайсинському районі повернути сплачений позивачем судовий збір.

ОСОБА_2 подав апеляційну скарну, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 17.01.2018 року, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі, як незаконну та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляція мотивована тим, що позивач виконав вимоги процесуального закону, вимоги ст. 83 застосовуються коли відкрито провадження у справі та надання доказів впливає на кінцевий розгляд справи та на рішення яке винесе суд, а не на відкриття провадження у справі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, що відповідає положенням ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Ухвала судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 17.01.2018 року мотивована тим, що доказів про порушення, невизнання чи оспорення права позивача відповідачами відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України та ч. 1 ст. 15 ЦК України, правових обґрунтувань тотожності сертифіката про право на земельну частку (пай) і земельної ділянки розміром 1,7860 га відповідно до державного акту серії ЯЗ № 333658, виникнення та існування права власності у спадкодавця на земельну ділянку на підставі державного акта, виданого після його смерті з огляду на приписи ч.ч. 2, 4 ст. 25 ЦК України, належно засвідченої копії заповіту відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України, повного звіту про вартість спірної земельної ділянки та підтвердження про направлення згідно з ч. 9 ст. 83 ЦПК України відповідачам копії доказів, що подаються до суду, позивач не надав.

Проте, такі вимоги судді до форми та змісту поданої позивачем позовної заяви не ґрунтуються на нормах процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до змісту статей 55, 124 Конституції України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку визначеному законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Форма і зміст позовної заяви визначається положеннями статті 175 ЦПК України. При цьому, вказана норма встановлює вимогу щодо викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, а завданням підготовчого провадження є визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів (ст. 189 ЦПК України).

За приписами ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд може роз'яснити учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи, з'ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання.

Повернення позовної заяви без розгляду - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті позивачем, а тому повернення позовної заяви у зв'язку з тим, що позивачем не наведено правового обґрунтування позову, про що вказав суд першої інстанції, є підставою надуманою та такою, що не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Статтею 264 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, питання щодо доведеності обставин, якими обґрунтовуються вимоги позивача вирішуються судом на стадії судового розгляду, а не на стадії відкриття провадження у справі та перевірки відповідності позовної заяви вимогам щодо її форми та змісту.

Крім того, повертаючи ОСОБА_2 позовну заяву, суд першої інстанції послався на відсутність в матеріалах справи підтвердження про направлення згідно з ч. 9 ст. 83 ЦПК України відповідачам копій доказів, що подаються до суду.

Разом з тим суд не врахував положення ч. 8 ст. 83 ЦПК України, відповідно до яких докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадків, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, процесуальні наслідки неподання доказів у встановлений законом або судом строк - є їх неприйняття судом до розгляду, та не є підставою для повернення позовної заяви позивачу.

Враховуючи те, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 379, 382, 384, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Гайсинського районного суду Вінницької області від 17 січня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Міхасішин І.В.

(підпис) Стадник І.М.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.