Провадження №2/760/3663/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2018 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

представника позивачів - ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом і просять стягнути з відповідача на їх користь у рівних частинах 97 920, 80 гр., тобто по 48 960, 40 гр. на користь кожного з них, матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири №АДРЕСА_1, співвласниками якої вони є, та 20 000, 00 гр. в відшкодування моральної шкоди.

Посилаються в позові на те, що 04 липня 2015 року з вини відповідача, який є власником вище розташованої квартири НОМЕР_1, була залита належна їм на праві власності квартира.

Причиною залиття стало самовільне втручання відповідача у внутрішньобудинкову систему гарячого водопостачання, а саме: вирізаний шматок металевої труби стояка гарячого водопостачання і замість нього встановлений шматок пластикової труби на муфтах - з'єднаннях.

В зазначений період відповідач з родиною знаходився на відпочинку за межами м. Києва, внаслідок чого гаряча вода більше доби витікала з труби системи гарячого водопостачання будинку в їх квартиру.

Вони в цей час також знаходилися за межами м. Києва на відпочинку.

Про залиття їм стало відомо лише 06 липня 2015 року після дзвінка сусідів, які проживають поверхом нижче, і які повідомили їм про залиття своєї квартири.

07 липня 2015 року був складений акт про залиття належної їм квартири, відповідно до якого причиною залиття є самовільне втручання мешканця квартири НОМЕР_1 у внутрішньобудинкову систему гарячого водопостачання.

Внаслідок залиття пошкоджено:

-в коридорі: стеля площею 9,5 кв.м., деформація паркетної дошки площею 9,5 кв.м.;

-в кімнаті №1: стеля площею 5 кв.м., стіна - 2,5 м. х 4 м.;

-в кімнаті №2: стеля - 9,9 кв.м., стіна - 2,5 м. х 3,5 м., деформація паркетної дошки;

-в кімнаті №3: стеля 4 м. х 1 м., стіна 4 м. х 2,5 м.;ї

-кладова площею 1,8 кв.м.

Зазначили також, що 08 вересня 2015 року між ним, позивачем ОСОБА_2, та ТОВ «СВП Майстер» був укладений Договір №02-09/2015 про проведення ремонтно - будівельних робіт по усуненню наслідків залиття квартири.

Пунктом 3.1 Договору вартість робіт була визначена в розмірі 91 538, 00 гр.

Окрім цього, вони окремо придбали шпалери, клей для шпалер, фарба для стелі та багети на загальну суму 6 382, 80 гр.

Не заперечуючи своєї вини в залитті їх квартири, відповідач, у той же час, не погодився з сумою збитків та погодився відшкодувати лише 20 000, 00 гр., посилаючись на те, що внаслідок залиття постраждали і інші сусіди та була пошкоджена його квартира, яка потребує ремонту.

Крім матеріальної шкоди залиттям квартири їм було також завдано моральної шкоди, яка полягала у тому, що протягом п'яти місяців повністю змінився їх спосіб життя, вони вимушені були проживати в квартирі своїх дітей, що завдавало незручностей їм та дітям.

Крім того, вони є пенсіонерами, зробили ремонт у квартирі, облаштували її меблями, необхідним текстилем, побутовою технікою та мали намір проживати в ній, спілкуватися з онуками.

Замість того, щоб витрачати гроші на відпочинок та оздоровлення, їм довелось усі кошти витрачати на ремонт.

Виходячи з цього, відмовою відповідача добровільно відшкодувати завдану їм шкоду,просять задовольнити позов.

Представник позивачів у судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Судова повістка, направлена на його адресу, за інформацією, отриманою за наслідком пошуку поштових відправлень Укрпошти, не витребувана адресатом з поштового відділення.

Тобто, отримавши повідомлення поштового відділення про надходження судової повістки, не з»явився для її отримання, тобто відмовився її отримувати.

Суд враховує, що справа знаходиться в провадженні суду з грудня 2015 року, тривалий час не знаходить свого вирішення.

Відповідно до ч.ч.4,5, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з ч.9 ст.130 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду.

Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

За змістом ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд сторони, яка задіяні в ході судового розгляду, зобов»язані з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням у справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов»язки.

Враховуючи викладене, тривалість перебування справи в провадженні суду, неотримання відповідачем судових повісток, суд вважає його неявку в судове засідання без поважних причин і можливим розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачів, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов»язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З цього випливає, що обов»язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, а на відповідача - відсутність його вини в заподіянні шкоди.

Судом встановлено, що позивачі відповідно до ухвали Залізничного районного суду м. Києва від 20 травня 1999 року про затвердження мирової угоди є співвласниками квартири №АДРЕСА_1.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №58775228 від 10 травня 2015 року відповідачу на праві приватної власності належить квартира №АДРЕСА_2

04 липня 2015 року мало місце залиття квартири позивачів.

Відповідно до акту про залиття від 07 липня 2015 року, складеного комісією ЖЕД - 902, залиття квартири АДРЕСА_1 мало місце з вини відповідача внаслідок його самовільного втручання у внутрішньобудинкову систему гарячого водопостачання.

Згідно з Актом залиттям було пошкоджено:

-в коридорі: стеля площею 9,5 кв.м., деформація паркетної дошки площею 9,5 кв.м.;

-в кімнаті №1: стеля площею 5 кв.м., стіна - 2,5 м. х 4 м.;

-в кімнаті №2: стеля - 9,9 кв.м., стіна - 2,5 м. х 3,5 м., деформація паркетної дошки;

-в кімнаті №3: стеля 4 м. х 1 м., стіна 4 м. х 2,5 м.;

-кладова площею 1,8 кв.м.

/ а. с. 9 - 16; 64; 93 - 99 /

08 вересня 2015 року між позивачем ОСОБА_2 та ТОВ «СВП Майстер» був укладений Договір №02-09/2015, за умовами якого йому були надані послуги з ремонту квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 3.1 Договору вартість ремонтно - будівельних робіт, передбачених цим Договором, становить 91 538, 00 гр.

Оплата виконаних робіт позивачами підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №109 від 08 вересня 2015 року на суму 20 000, 00 гр., квитанцією до прибуткового касового ордера №08/09 від 30 вересня 2015 року на суму 20 000, 00 гр., квитанцією до прибуткового касового ордера №15/10 від 21 жовтня 2015 року на суму 25 000, 00 гр. та квитанцією до прибуткового касового ордера №12/11 від 20 листопада 2015 року на суму 26 538, 00 гр.

Крім того, додатково позивачами були придбані шпалери на суму 5 424, 30 гр., клей для шпалер на суму 298, 50 гр. та багети на суму 660, 00 гр.

/ а.с. 18 - 23 /

Згідно з п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8.10.1992 року № 572, власники квартир, наймачі та орендарі зобов»язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартири та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки.

При появі несправностей в квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла.

З Акту про залиття вбачається, що коміся прийшла до висновку, що залиття квартири позивачів мало місце з вини мешканців квартири НОМЕР_1 в зв′язку з самовільним втручанням у внутрішньобудинкову систему гарячого водопостачання.

З письмових пояснень до суду, наданих відповідачем, вбачається, що своєї вини в залитті квартири позивачів він не оспорює, однак заперечує проти суми збитків внаслідок залиття.

Представник позивачів у судовому засіданні зазначила, що відповідач і після залиття не погоджувався нести відповідальність за наслідки залиття, що змусило їх укласти договір на ремонт квартири.

Саме в зв»язку з цим за клопотанням представників відповідача судом двічі, а саме ухвалами суду від 12 вересня 2016 року та 02 жовтня 2017 року призначалася судова будівельно-технічна експертиза за матеріалами справи.

Відповідно до висновку експерта від 28 лютого 2018 року визначити розмір матеріальної шкоди, завданої позивачам внаслідок залиття квартири, за письмовими доказами неможливо.

/ а. с. 104;114; 121 -122; 129 - 130; 137 - 141; 147 - 148; 179 - 182 /

Відповідно до ч.ч.1, 2,3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд враховує, що справа тривалий час знаходилася в провадженні суду, сторони мали всі умови та достатньо часу для реалізації прав та обов»язків, гарантованих законом, у тому числі в частині подання ними доказів та заперечень.

На виконання вимог закону та свого обов»язку представник позивачів надала суду докази в обґрунтування вимог позивачів, які могли нею бути надані, виходячи з предмету спору.

В свою чергу представник відповідача та сам відповідач, не заперечуючи своєї вини в залитті квартири позивачів, розпорядившись своїми правами, будь-яких доказів, які б спростовували розмір шкоди та вартість ремонтних робіт квартири внаслідок залиття, не надали, а тому висновки суду ґрунтуються на тих доказах, що містяться в справі.

Крім того, заперечуючи проти розміру шкоди, ні відповідач у запереченнях, ні представник відповідача в судовому засідання не зазначили, на чому ж ґрунтуються ці заперечення, і доказів цим запереченням, обгрунтованими хоча б думкою спеціаліста в відповідній галузі, не дивлячись на тривалість часу знаходження справи в провадженні суду, не надали.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи спори про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

За таких обставин, враховуючи викладене вище обгрунтування, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачів у частині відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України.

У постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року / зі змінами, внесеними постановами Пленуму від 25.05.2001 року та 27.02.2009 року / зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи викладене вище, висновки суду про вину відповідача у залитті квартири позивачів та завдання їм матеріальної шкоди таким залиттям, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачів по 5 000, 00 гр. в відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивачка ОСОБА_3 є інвалідом 1 групи , а позивач ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, на підставі п.п. 9 та 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору.

/а.с. 25; 26/

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача 1 079, 21 гр. судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст. 15,16,23, ч.ч.1,2 ст.1166, 1167, 1192 ЦК України,ст. ст. 4,12-13, 76 -81, 83, 141, 259-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 / ІНФОРМАЦІЯ_1, 03037 АДРЕСА_3 / на користь ОСОБА_2 / зареєстрований за адресою: 03110 АДРЕСА_4, проживає за адресою: 03037 АДРЕСА_5/ та ОСОБА_3 / зареєстрована за адресою: 03110 АДРЕСА_4, проживає за адресою: 03037 АДРЕСА_5 / по 48 960, 40 гр. матеріальної шкоди, по 5 000, 00 гр. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 / ІНФОРМАЦІЯ_1, 03037 АДРЕСА_6 / 1 079, 21 гр. судового збору на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 травня 2018 року.

Суддя: Л.А. Шереметьєва