печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Остапчук Т.В

при секретарі - Каранда С.Г.,

за участю:

представника позивача: Рудніцького О.Л..

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засідання цивільну за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс - Сіті» до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про зарахування зустрічних однорідних вимог,-

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Аверс-Сіті» звернулось з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Посилається на те що згідно з п. 8 Договору уступки права вимоги (цесії) від 25.10.2010 року, в якому боржником є - ТОВ «Аверс-Сіті»: за передане право вимоги до Боржника Позивач сплачує Відповідачу суму у розмірі 675730,0 грн. 27.10.2010 року або до цієї дані.

Зокрема, п. 4.3. ст. 4 Договорів купівлі - продажу майнових прав від 25.10.2010 визначено, що ОСОБА_2 здійснює розрахунок за Договорами в термін до27.10.2010 року.Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Строк виконання зобов'язання закінчився 26.10.2010 року, так строк виконання грошової вимоги вважається таким, що настав 27.10.2010 року.Проте, в Договорі цесії термін виконання зобов'язання визначений календарною датою закінчення якої та із спливом якої настає строк виконання зобов'язання, тобто строк вважається таким, що настав 28.10.2010 року.

З огляду на вищезазначене, ТОВ «Аверс-Сіті» вважає, що Договір про зарахування зустрічних однорідних вимог суперечить ст. 601 ЦК України, а саме на момент укладення спірного правочину строк виконання зустрічних зобов'язань ще не настав.

Вважає, Договір про зарахування зустрічних однорідних вимог є недійсним відповідно на ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, ч. 1 ст. 203 ЦК України. Просить визнати недійсним Договір № 27/10/10 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 27.10.2010, що укладений між ТОВ«Аверс-Сіті» () та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з моменту його укладення. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач, представник відповідача проти позову заперечували, вказували , що позивач умисно вводить суд в оману, стверджуючі у позовній заяві, що дізнався про те, що Договір про зарахування зустрічних однорідних вимог №27/10/10 порушує права Позивача лише із рішення Апеляційного суду Київської області від 07.02.2017 року. В справі №22-4-5309/12 представник Позивача був присутній на всіх засіданнях справи №22-4-5309/12, подавала заперечення та пояснення, знайомилась з договором.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до слідуючого.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 25.07.2017р. відкрито провадження по справі.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 21.12.2017р.за клопотанням позивача була призначена судова почеркознавча експертиза. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 20.02.2018р.було відновлено провадження по справі в зв»язку з не проведенням експертизи.

Судом встановлено.

25 жовтня 2010 року між сторонами були укладені договори купівлі-продажу майнових прав №№ 265/НП/1_ИП; 266/НП/1_ИП; 267/НП/1_ИП; 268/НП/1_ИП; 270/НП/1_ИП.

Згідно п. 4.3. Договорів купівлі-продажу майнових прав №№ 265/НП/1_ИП, 266/НП/1_ИП, 267/НП/1_ИП, 268/НП/1_ИП, 270/НП/1_ИП від 25.10.2010 року, на підставі яких виникло грошове зобов'язання у Відповідача перед Позивачем, Відповідач повинен сплатити Позивачу суму сумарним розміром 675.730,00 гривень „27" жовтня 2010 року або до цієї дати.

Між сторонами укладено Договір уступки права вимоги (цесії) №265;266;267;268;269;270/НП-ИП від 25.10.2010р.

Згідно п.8.Договору уступки права вимоги (цесії) №265;266;267;268;269;270/НП-ИД від 25.10.2010, за яким виникло грошове зобов'язання у Позивача перед Відповідачем, Позивач повинен сплатити Відповідачу суму розміром 675.730,00 гривень „27" жовтня 2010 року або до цієї дати.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно зі ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 255 ЦК України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Позивач вказував на те , що дізнався про те що Договір про зарахування зустрічних однорідних вимог №27/10/10 порушує його права лише із рішення Апеляційного суду Київської області від 07.02.2017 року.

Встановлено, що у справі №22-4-5309/12 за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації», ДП «Інформаційний центр»Міністерства юстиції України про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні та володінні нерухомим майном, яка розглядалась судами з січня 2012 року до жовтня 2012 року, оригінал Договору про зарахування однорідних зустрічних вимог надавався для огляду суду, а копія знаходиться в матеріалах справи (а.с. 62). Представник Позивача був присутній на всіх засіданнях справи №22-4-5309/12, подавала заперечення та пояснення.

Зміна керівництва Позивача, на яку він посилається як на підставу, начебто, відсутності документів, не є правовою підставою уникнення відповідальності нового керівника юридичної особи. Якщо внутрішньої перевіркою при передачі справ виявлено порушення, комісія повинна витребувати від директора або головного бухгалтера письмові пояснення. Якщо документ пропав або знищений, необхідно письмово повідомити про це правоохоронні органи та включити їх представника в комісію.

Крім того, за наслідками вчинення правочину кожен правочин має відображення в бухгалтерському обліку. Якщо факт укладення оспорюваного правочину не мав відображення - законодавством встановлено, що відповідальність за неправильне ведення бухгалтерського обліку несуть підписанти, однак це не звільняє підприємство від можливих санкцій при перевірках.

Зміна керівництва Позивача, втрата (непередача) печатки Позивача, втрата (непередача) оригіналу оспорюваного правочину, на які посилається Позивач в позовній заяві, в жодному випадку не є підставою для визнання правочину недійсним, не є підставою попри норми позовної давності починати оскарженім правочину в будь який час з будь-якого надуманого приводу, а сама по собі наявність або відсутність окремих документів не може бути підставою для висновків про відсутність господарської операції .

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Встановлено, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 18 жовтня 2012 року у справі за позовом відповідача до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації», ДГІ «Інформаційний цептр» Міністерства юстиції України про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні та володінні нерухомим майном, за ОСОБА_2було визнано право власності на майнові права за Договорами купівлі-продажу майнових прав 265/НП/1_ИП; 266/НП/1_ИП; 267/НП/1_ИП; 268/НП/1_ИП; 270/НП/1_ИП від 25.10.2010 року, укладеними між ОСОБА_2 та ТОВ «Аверс-Сіті».

Підставою для задоволення позову стало встановлення судом факту, про те, що 27 жовтня 2010 року між ОСОБА_2та ТОВ «АВЕРС-СІТІ» був укладений Договір про зарахування однорідних зустрічних вимог на суму 675 730 грн.

Встановлено, що відповідач свої грошові зобов'язання за спірними договорами виконав в повному обсязі, що встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили і з підстав повної 100% оплати майнових прав за визнано судом право власності на майнові права на об'єкти нерухомого майна, які є предметом спірного договору.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним договору не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню, оскільки договір укладений позивачем на підставі вільного волевиявлення,відповідно до чинного законодавства, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 251,255 ЦК України 12,13,77,79, 81, ,354, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс - Сіті» до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Печерський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення 7.05.2018р.

Суддя Остапчук Т.В.