Справа № 463/6212/17
Провадження № 2/463/882/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань: Коник О.Б.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

відповідача: ОСОБА_4,

представника відповідача: Тюхтія М.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал», ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання протиправними дії контролера ЛМКП «Львівводоканал» ОСОБА_4 щодо складання акту № 003602 від 18 вересня 2014 року та зобов'язання ЛМКП «Львівводоканал» скасувати акт № 003602 від 18 вересня 2014 року; стягнення судових витрат.

Позов мотивує тим, що є власником квартири АДРЕСА_1, де проживає разом з дружиною та двома неповнолітніми дітьми. Частина будинку в якому він проживає перебуває на балансі ЛКП «Балатон-409», а його квартира не перебуває. 18 вересня 2014 року контролер ЛМКП «Львівводоканал» ОСОБА_4, на звернення сусідки, яка проживає поверхом нижче, ОСОБА_6, в порушення своїх функціональних обов'язків, незаконно та протиправно склала акт № 003602. Зазначає, що при складанні даного акту контролер в квартирі позивача не була і копію акту не вручала. При складанні спірного акту не було досліджено, що 31 березня 2014 року позивач отримав технічні умови № 15-1881 складені ЛМКП «Львівводоканал» та затверджені Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради. На скаргу від 1 серпня 2017 року щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності контролера ОСОБА_4 та скасування спірного акту, отримав відповідь від 10 серпня 2017 року ЛМКП «Львівводоканал» про відсутність для цього підстав. Вважає, що при складанні оскаржуваного акту відповідач ОСОБА_4 діяла з порушенням функціональних обов'язків, зокрема п.п. 2.10 п. 2 функціональних обов'язків та з корисливих мотивів. Крім того, на інформаційний запит отримав відповідь від 25 вересня 2017 року про те, що мережі водопроводу та водовідведення по АДРЕСА_1 на балансі підприємства «Львівводоканал» не перебувають, що також свідчить про неправомірні дії контролера та незаконність оскаржуваного акту. Як на задоволення позовних вимог посилається на положення ст. 55 Конституції України.

Ухвалою суду від 12 січня 2017 року даний позов було залишено без руху.

Після усунення недоліків позову ухвалою суду від 22 січня 2018 року провадження у зазначеній справі відкрито, призначено підготовче засідання.

14 лютого 2018 року представником відповідача ЛМКП «Львівводоканал» Тюхтієм М.В., який діяв на підставі довіреності від 14 червня 2017 року, подано відзив на позов, відповідно до якого в задоволені такого просить відмовити, оскільки вважає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не відповідає ст. 16 ЦК України. Дії контролера ОСОБА_4 вважає такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», та функціональним обов'язкам контролера.

19 лютого 2018 року позивачем подано відповідь на відзив, відповідно до якої просить позов задоволити, оскільки поданий відзив ніяким чином не спростовує аргументів викладених в позові щодо незаконності оскаржуваного акту та неправомірності дій відповідача ОСОБА_4

2 березня 2018 року представником відповідача ЛМКП «Львівводоканал» Тюхтієм М.В. подано заперечення, які за змістом є аналогічні відзиву.

6 березня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач і його представник ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності від 7 травня 2015 року поданий позов підтримали з мотивів викладених в ньому, просили такий задовольнити

Представник відповідача ЛМКП «Львівводоканал» Тюхтій М.В. відносно задоволення позову заперечив з мотивів викладених у відзиві, просив в задоволені позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 відносно задоволення позову заперечила та пояснила, що прибувши 18 вересня 2014 року за заявою ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1, склала у відповідності до вимог чинного законодавства та своїх посадових обов'язків оскаржуваний акт, копію якого цього ж дня залишила в дверях позивача по місцю його проживання. Вказала, що номери квартир в даному будинку відсутні, а тому вона не знала номеру квартири в якій проживає позивач. Просила в задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до наступного.

18 вересня 2014 року відповідачем ОСОБА_4 було складено акт № 003602 в присутності ОСОБА_6 про те, що при перевірці стану водопровідної та каналізаційної мережі по АДРЕСА_2, належного абоненту ОСОБА_6, виявлено, що абонент квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 самовільно провів через кладову, веранду квартири АДРЕСА_2 каналізаційну трубу (а.с. 12).

З витягу про реєстрацію права власносі на нерухоме майно від 2 листопада 2004 року № 5281887 вбачається, що позивачу належить на праві власності 1/10 будинку АДРЕСА_1 (а.с. 7).

З представлених стороною позивача копії листа ЛКП «Балатон-409» від 18 вересня 2017 року № 01-14/252 та акту списання одно-двоквартирного будинку від 30 серпня 2016 року вбачається, що відповідно до розпорядження Шевченківської районної адміністрації № 497 від 22 серпня 2016 будинок АДРЕСА_1 30 серпня 2016 року списано з балансу ЛКП «Балатон-409» (а.с. 8-11).

17 квітня 2014 року Департаментом житлового господарства були затверджені технічні умови № 15-1881 від 31 березня 2014 року на приєднання житлового будинку (1/10 частка) до централізованих систем водопостачання та водовідведення м. Львова (а.с. 14, 15).

З представлених квитанцій ЛМКП «Львівводокал» на прізвище ОСОБА_2 вбачається, що позивач користувався послугами ЛМКП «Львівводоканал», за що здійснював відповідну оплату, зокрема за водопостачання та водовідведення (а.с. 24-26).

Листом від 25 вересня 2017 року ЛМПК «Львівводоканал» повідомило позивача, що мережі водопроводу та водовідведення по АДРЕСА_1 на балансі підприємства не перебувають (а.с. 23).

Таким чином судом встановлено, що хоча мережі водопроводу та водовідведення по АДРЕСА_1 на балансі підприємства ЛМПК «Львівводоканал» не перебувають, про те відповідач ЛМКП «Львівводоканал» надає позивачу ОСОБА_2 послуги з водопостачання та водовідведення, за що останній здійснює оплату, що сторонами в судовому засіданні заперечено не було.

Також під час судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_4 на час складання оскаржуваного акту працювала контролером районної дільниці відділу збуту послуг ЛМКП «Львівводоканал», що учасниками справи не оспорювалось.

Частина 1 статті 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

В ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Як на підставу порушення функціональних обов'язків відповідачем ОСОБА_4 позивач посилається на п.п. 2.10 п. 2 Робочої інструкції контролера районної дільниці відділу збуту послуг, затверджену наказом від 29 липня 2016 року. Проте вказана інструкція затверджена після складання оскаржуваного акту, а тому суд не може брати її до уваги в підтвердження порушення вказаних позивачем функціональних обов'язків відповідачем ОСОБА_4

Також не може бути доказом неправомірності вчинення відповідачем ОСОБА_4 дій по складанню оскаржуваного акту відсутність на балансі ЛМКП «Львівводоканал» мережі водопроводу та водовідведення по АДРЕСА_1, оскільки як встановлено судом фактично послуги вказаним підприємством надаються позивачу, за що останній сплачує кошти.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» споживачі питної води зобов'язані: не перешкоджати здійсненню контролю за технічним станом інженерного обладнання в приміщеннях; забезпечувати безперешкодний доступ відповідальних представників підприємств питного водопостачання до власних водопровідних мереж та обладнання для контролю за рівнем споживання питної води, а також для виконання відключення і обмеження споживання відповідно до встановленого порядку. В разі перешкоди у доступі зазначених представників до водопровідних мереж та обладнання споживача посадові особи такого споживача несуть відповідальність відповідно до закону.

В силу вказаної норми закону контролер ЛМКП «Львівводоканал» мала право здійснити контроль за технічним станом інженерного обладнання в приміщеннях будинку АДРЕСА_1.

Будь-яких належних та допустимих доказів неправомірності дій відповідача ОСОБА_4 при складанні оскаржуваного акту позивачем в порушенням вимог ст. 81 ЦПК України суду не представлено, а тому позов в частині визнання протиправними дії контролера ЛМКП «Львівводоканал» ОСОБА_4 до задоволення не підлягає.

Як на підставу для зобов'язання відповідача ЛМКП «Львівводоканал» скасувати оскаржуваний акт позивач посилається на неправомірні дії контролера при його складанні та наявність технічних умов на приєднання житлового будинку до централізованих систем водопостачання та водовідведення.

Судом вище встановлено, що відсутні підстави для визнання дій відповідача ОСОБА_4 щодо складання оскаржуваного акту неправомірними.

Наявність лише технічних умов не може свідчити про правомірність підключення позивачем до централізованих систем водопостачання та водовідведення, оскільки як вбачається з Інтернет сторінки відповідача ЛМКП «Львівводоканал» (http://lvivvodokanal.com.ua), яка є в загальному доступі, наявність технічних умов є лише одним з етапів приєднання до мереж водопостачання та водовідведення, після якого слідують: виготовлення та погодження проектно-кошторисної документації, будівництво, випробування, приймання в експлуатацію, приєднання, укладання договору та передача мереж.

Позивач не представив доказів, що проведення каналізаційної труби в будинку АДРЕСА_1 здійснено ним лише в межах частки будинку, яка належить йому, а тому у випадку проходження труби поза межами такої частки потребує згоди інших співвласників будинку у відповідності до ч. 1 ст. 358 ЦК України, оскільки право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Враховуючи наведене суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зобов'язання ЛМКП «Львівводоканал» скасувати акт № 003602 від 18 вересня 2014 року.

Судом не беруться до уваги доводи позивача щодо неправомірності оскаржуваного акту з підстав складення такого поза межами квартири позивача, оскільки в акті відображено наявність каналізаційної труби в інших приміщеннях будинку АДРЕСА_1 та як встановлено судом позивачу не належить на праві власності якась конкретна квартира в цьому будинку, а лише 1/10 його частини без представлення доказів виділення такої в натурі. Крім того, не беруться до уваги письмові докази щодо зняття будинку з балансу ЛКП «Балатон-409» оскільки таке мало місце після складення оскаржуваного акту.

Також суд критично відносить до заперечень представника відповідача ЛМКП «Львівводоканал» Тюхтія М.В. щодо неналежного обраного способу захисту порушеного права позивачем, оскільки у відповідності до положень ч. 2 ст. 5 ЦПК України суд вправі визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду.

При цьому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України у зв'язку з відмовою в задоволені позову судові витрати покладаються на позивача, а тому сплачений ним судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 141, 264, 265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

в задоволені позову ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» (місцезнаходження: АДРЕСА_4, ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: Стрепко Н.Л.