Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2018 Справа №607/7431/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Братасюка В.М.,

за участю секретаря Созанської Т.І.,

представника відповідача позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тернополі цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічний позов ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання частково недійсним договору відступлення прав вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Кредитні ініціативи» 02.11.2016року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 03-2/724 від 22.08.2006року в розмірі 163208,08 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.08.2006 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (Банк) правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №03-2/724, згідно умов якого Банк надав, а ОСОБА_2 отримав кредит по частинам у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в сумі 140000грн., які відповідач зобов'язався повернути не пізніше 21.08.2009року відповідно до графіку погашення (Додатку №1) та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

17.12.2012 р. між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого, Банк відступає ТОВ «Кредиті ініціативи» права Вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами. Внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, та ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора-стягувача за договором №03-2/724 від 22.08.2006року позичальником згідно якого є ОСОБА_2 Відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим порушує істотні умови Кредитного договору, а вимоги погасити борг ігнорує, в результаті чого станом на 28.07.2016p., має прострочену заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 163208,08 грн. з яких: 41113,62грн. борг за тілом кредиту, 122094,46грн. заборгованість по відсотках, яку позивач як новий кредитор просить стягнути з ОСОБА_2

02.10.2017 року ОСОБА_2 подано зустрічний позов до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання частково недійсним договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012року, укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором № 03-2/724 від 22.08.2006року, що укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» і ОСОБА_2Такий договір позивач вважає частково недійсним, оскільки перехід прав вимоги до ТзОВ «Кредитні ініціативи» за договором про відступлення права вимоги, суперечать вимогам закону, впливає на його права та інтереси як споживача, оскільки до ТОВ «Кредитні ініціативи», що не є банківською установою із відповідним статусом та повноваженнями, із яким він не перебував в договірних чи будь-яких інших стосунках і такого наміру не мав, тому перейшло право вимоги, яке за законом та нормативно-правовим актом йому передане бути не може. Крім того банк не мав права відступати право вимоги до боржника фізичної особи, так як на час укладення між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та ТзОВ «Кредитні ініціативи» договору про відступлення права вимоги існували обмеження щодо укладення договорів факторингу, які встановлені п.1 Положення про віднесений операцій з фінансовими активами до фінансових послуг, що затверджене розпорядженням Держфінпослуг №231 від 3 квітня 2009 року, в частині набуття фактором відступленого права грошової вимоги за договорами факторингу до боржників - фізичних осіб.

Представник позивача-відповідача ТзОВ «Кредитні ініціативи» в судове засідання не зявився, подано заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, щодо зустрічної позовної заяви 22.01.2018року подано відзив, згідно якого просить відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог за безпідставністю.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Його представника на попередніх судових засіданнях первісні позовні вимоги ТзОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 03-2/724 від 22.08.2006року в розмірі 163208,08 грн. не визнав, подавши 02.10.2017року зустрічний позов про визнання частково недійсним договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012року, укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором № 03-2/724 від 22.08.2006року, що укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» і ОСОБА_2, також 24.02.2018року подано відповідь на відзив ТзОВ «Кредитні ініціативи».

Представник відповідача ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в судове засідання не зявився, з невідомої суду на те причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, що підтверджується документально.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

22.08.2006 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (Банк) правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2В.(Позичальник) було укладено Кредитний договір № 03-2/724 (Кредитний договір), згідно умов якого Банк надав, а ОСОБА_2 отримав кредит по частинам у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в сумі 140000грн., які зобов'язався повернути не пізніше 21.08.2009року відповідно до графіку погашення (Додатку №1) та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, що становлять 17 % річних, що передбачено пунктами 2.1-2.4 зазначеного договору.

Відповідно до п.3.2 Кредитного договору нарахування Банком процентів з користування кредитом починається з дати оплати розрахункового документа Позичальника з позичкового рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом. При цьому при розрахунку процентів використовується метод «факт/факт» виходячи і фактичної кількості днів у місяці та у році.

Згідно п.3.3 Договору кредиту Проценти за користування кредитом нараховуються Банком щомісячно в останній робочий день місяця, а також в день кінцевого терміну повернення кредиту визначеного п.2.3 цього Договору.

За умовами п.3.4 Кредитного договору у випадку порушення Позичальником строку погашення одержаного ним кредиту (п.2.3 цього Договору) він сплачує проценти за неправомірне користування кредитом виходячи із процентної ставки у розмірі 34 % річних, порядок нарахування та сплати яких визначається відповідно до п.3,2 та 3,3 цього Договору. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит в сумі 140000грн., що підтверджується видатковим касовим ордером №1 від 29.08.2006року та видатковим касовим ордером №3 від 31.08.2006року.

31.10.2018року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (Банк) правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про внесення змін №1 до Кредитного договору № 03-2/724, відповідно до якого внесено зміни та доповнення до п.2.2, п.2.4, п.3.4, п.5.2.1, а саме змінено процентну ставку на 25% річних, визначено, що погашення кредиту здійснюється відповідно до графіку погашення (Додатку №1 до Договір про внесення змін №1 до Кредитного договору № 03-2/724), процентна ставка у випадку порушення строку погашення одержаного позичальником кредиту встановлена у розмірі 50% річних, а також використати кредит і погасити заборгованість по кредиту перед Банком позичальник зобовязався відповідно до розробленого графіку погашення Додатку №1 до Договір про внесення змін №1 до Кредитного договору № 03-2/724).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Визначення поняття «зобовязання» міститься у ч.1 ст.509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Положеннями ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.1 ст.530 ЦК України).

Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобовязання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

17 грудня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», яке є правонаступником закритого акціонерного товариства «Акціонерного комерційного промислово - інвестиційного банку», та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого останнє зобов'язувалось передати грошові кошти в розпорядження банку, який зобов'язувався відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до договору відступлення.

ТОВ «Кредитні ініціативи» зареєстроване як фінансова установа Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 18 вересня 2008 року № 1121 за реєстраційним номером 13102248, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 15 вересня 2011 року.

У Додатку до вказаного вище Свідоцтва зазначено види фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія (ТОВ «Кредитні ініціативи») без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства, такі як фінансовий лізинг, надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів, надання поручительств, надання гарантій, факторинг.

З огляду на зазначене будь-яких окремих ліцензій на здійснення факторингових операцій ТОВ «Кредитні ініціативи» не потребує.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 ст. 1077 ЦК України).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (стаття 1078 ЦК України).

Пунктами 2.1, 2.2 Договору відступлення прав вимоги передбачено, що первісний кредитор ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» передає(відступає) на новий кредитор ТОВ «Кредитні ініціативи» приймає Кредитний портфель (тобто сукупність усіх Прав Вимоги які передаються Первісним кредитором ОСОБА_3 кредитору за цим договором) та зобовязується сплатити за нього Первісному кредиторові грошову винагороду. Внаслідок передачі (відступлення) Кредитного портфеля ОСОБА_3 кредитор набуває усіх прав Вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення, включно з правом вимагати від Позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобовязань, правом на звернення стягнення за зобовязаннями Позичальників на заставлене майно, та іншими Правами Вимоги за Кредитними договороми та Договорами забезпечення.

Відповідно до зазначеного договору сторони свої зобов'язання повністю виконали - ТОВ «Кредитні ініціативи» передало грошові кошти, а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку №1 до договору відступлення.

Таким чином, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором № 03-2/724 від 22 серпня 2006 року TОB «Кредитні ініціативи».

Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Таким чином, сам факт неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобовязанні не ставить під сумнів правомірність такої дії. Більше того, цих два факти є незалежними один від одного. При цьому самі зобовязання не припиняютьсь і жодна із сторін, в тому числі і боржник, не звільняється від їх виконання.

Тому посилання представника позивача на неможливість встановити чи відбулось відступлення та чи набув фактор права вимоги до позивача, суд сприймає критично, оскільки ці обставини, всупереч вимогам частини 1 ст. 81 ЦПК України, не доведені ні ним, ні наявними у суду доказами.

При цьому слід взяти до уваги презумпцію правомірності правочину, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Оформляючи відступлення права вимоги, банк і фактор не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав та обов'язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тому до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, котрі існували на момент їх укладення.

Відповідно до п.13.4 Договору відступлення прав вимоги встановлено, що сторони визнають, що виконання цього Договору Сторонами призводить до передачі персональних даних щодо Позичальників від Первісного кредитора до ОСОБА_3 кредитора, та згідно п. 13.1 Договору відступлення прав вимоги сторони зобовязалися не розголошувати третім особам будь-яку інформацію, отриману під час укладення цього Договору.

Таким чином, посилання ОСОБА_2 на те, що при укладенні спірного правочину було порушено вимоги закону щодо неправомірної передачі конфіденційної інформації третім особам, є необґрунтованими.

Безпідставними є і посилання на відсутність у ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» права відступати право вимоги до боржника фізичної особи, що, на думку ОСОБА_2, випливає з норм пункту 1 Положення про державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України, котре затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2010 року № 157, оскільки:

глава 73 розділу ІІІ книги п'ятої ЦК України не обмежує передачу прав кредитора у зобов'язанні за договором факторингу категорією боржників, право вимоги до яких відступається за цим договором.

Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 231 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» (далі - Розпорядження № 231), на недотримання якого посилався відповідач як на підставу недійсності договорів факторингу, прийнято у відповідності з пунктом 6 частини першої статті 28 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», за яким Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України дає висновки про віднесення операцій до того чи іншого виду фінансових послуг.

Тобто підпункт 2 пункту 1 Розпорядження № 231 операцію щодо набуття відступленого права грошової вимоги до боржників - суб'єктів господарювання віднесено до фінансової послуги факторингу (набуття відступленого права грошової вимоги до боржників - суб'єктів господарювання є фінансовою послугою факторингу, а не будь-якою іншою фінансовою послугою).

Поняття «факторингу» не обмежується, а доповнюється вчиненням операцій з фінансовими активами, що визначені пунктом 1 вказаного Розпорядження № 231.

Враховуючи викладене, Розпорядження № 231 не встановлює вимог, які мали бути додержані сторонами спірних договорів факторингу при їх вчиненні.

Крім того, пункт 1 Розпорядження № 231 виключено на підставі Розпорядження № 231 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 06 лютого 2014 року № 352.

Саме таку правову позицію виклав Верховний Суд у постанові від 04 квітня 2018 року, прийнятій у цивільній справі № 464/2872/15-ц.

Частинами 1, 3, 5 статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Недодержання в момент вчинення правочину стороною вимоги, встановленої зокрема частиною 1 ст.203 ЦК України, є, відповідно до ч.1 ст.215 цього Кодексу, підставою недійсності правочину.

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідач-позивач ОСОБА_2 не довів належними, допустимими та достатніми доказами наявність підстав недійсності договору відступлення прав вимоги, укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та ТзОВ «Кредитні Ініціативи» в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором №03-2/724 від 22 серпня 2006 року, що укладений між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» і ОСОБА_2, а тому заявлені ним зустрічні позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованості станом на 28.07.2016 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № 03-2/724 від 22.08.2006року становить 163208,08 грн., з яких: 41113,62грн. борг за тілом кредиту, 122094,46грн. заборгованість по відсотках, тому позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 в користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості в розмірі 163208,08 грн., підлягають до задоволення як такі, що підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем-позивачем.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з вказаної норми, суд вважає, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 в користь Товариства з обмеженою відповідальність «Кредитні ініціативи» сплачений судовий збір в розмірі 2448,12 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 283, 284, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (24.12.1959р.н., і.н. НОМЕР_1, м.Тернопіль, вул.Бр.Бойчуків, 7/137) в користь Товариства з обмеженою відповідальність «Кредитні ініціативи» (, р/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346, м.Київ, вул..Вікентія Хвойки, 21) заборгованість за кредитним договором № 03-2/724 від 22.08.2006року становить 163208,08 грн., з яких: 41113,62грн. борг за тілом кредиту, 122094,46грн. заборгованість по відсотках та 2448,12 грн. судового збору.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про визнання частково недійсним договору відступлення прав вимоги відмовити.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України , до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_4