Справа №720/51/18
Провадження № 2/720/206/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року м. Новоселиця.

Новоселицький районний суд Чернівецької області, у складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Житарюк В.О.,

сторін по справі:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

третя особа ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Новоселицької міської ради, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

- про встановлення факту смерті,

- про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту смерті, про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням Новоселицького районного суду від 07 лютого 2011 року ОСОБА_7 була визнана недієздатною. Рішенням виконкому Новоселицької міської ради за № 75 від 23 березня 2011 року ОСОБА_4 призначено опікуном ОСОБА_7

З 25 травня 2011 року вона була зареєстрована та проживала разом зі ним та його родиною в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_7.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на жилий будинок по АДРЕСА_2

З кола всіх родичів, які були живі на ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 був єдиний, хто прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7, оскільки проживав разом з нею на час відкриття спадщини та в липні 2013 року звернувся з відповідною заявою до Державного нотаріуса Новоселицького району.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11 квітня 2017 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року була двоюрідною тіткою позивача ОСОБА_4.

Після встановлення даного факту та виявлення кола спадкового майна з'ясувалося, що ОСОБА_7, проживала в АДРЕСА_3. Даний будинок належав її матері ОСОБА_8 на праві власності.

Однак, для того, щоб ОСОБА_7 вважалася такою, що прийняла спадщину після смерті матері, необхідно було довести факт смерті ОСОБА_8. Нотаріусу позивач не зміг надати свідоцтво про смерть ОСОБА_8.

Як вбачається з відповіді, що надана на запит нотаріуса Новоселицької Державної нотаріальної контори Новоселицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис про смерть на громадянку ОСОБА_8 за 1970-75 роки відсутній. Але нотаріус робила запит, виходячи з того, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та що середній вік життя жінок в Україні становить 70-80 років, тобто померти вона могла вірогідно у 1970-1975 роках.

Родичі померлої стверджують, що ОСОБА_8 померла в 80-х роках у віці 94 років в літню пору року, а тому датою її смерті може бути останній день ІНФОРМАЦІЯ_6

Новоселицький районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції в Чернівецькій області відмовив у реєстрації події смерті ОСОБА_8.

Постановою нотаріуса ОСОБА_4 відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7 через ненадання правовстановлюючого документу, який би підтверджував право спадкодавця майно та свідоцтва про смерть особи, якій це майно належало.

Тому позивач змушений звертатися до суду з відповідною позовною заяву про встановлення факту смерті та про визнання права на спадщину на нерухоме майно за законом.

Просить встановити юридичний факт, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканка АДРЕСА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та визнати за ним право власності на житловий будинок розташований по АДРЕСА_2 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву в повному обсязі з підстав зазначених в ній. Просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав в посному обсязі.

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні не зявилися, але подали до суду заяву про визнання заявлених позовних вимог в повному обсязі з проханням справу розглянути у їх відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засідання суду пояснив, що ОСОБА_8 була його тіткою зі сторони батька, жила вона з своєю донькою ОСОБА_7, яка була психічно хворою, документів в них не було. ОСОБА_8 померла ще за СРСР десь у 80-х роках у віці 94 років, він був на її похованні, памятає, що це була літня пора року, йому відомо, що подію її смерті ніхто не реєстрував та документів не робили.

Суд вислухавши думку представника позивача, представника відповідача та третьої особи враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи що визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Матеріалами справи судом встановлено, що ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 року, про що складений актовий запис № 19, батьками зазначені ОСОБА_9 та ОСОБА_8.

Як вбачається з будинкової книги по АДРЕСА_2, власником даного житла була ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 та разом з нею була прописана та проживала ОСОБА_7.

З пояснень третьої особи ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_8 була його тіткою зі сторони батька, жила вона з своєю донькою ОСОБА_7, яка була психічно хворою, документів в них не було. ОСОБА_8 померла ще за СРСР десь у 80-х роках у віці 94 років, він був на її похованні, памятає, що це була літня пора року, йому відомо, що подію її смерті ніхто не реєстрував та документів не робили.

З відповіді Новоселицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 2536/15.09-04-30 від 29.12.2017 року, вбачається, що відсутній актовий запис про смерть на громадянку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, перевірку було проведено за період з 1980-1988 роки по м. Новоселиця Чернівецької області.

Згідно постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» п. 13 Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Заявник зобов'язаний обгрунтувати свою заяву посиланнями на

докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за

певних обставин.

При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених

підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту

реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст.273 ЦПК і

полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті,

а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану)

та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами

глави 35 ЦПК ( 1502-06 ).

Відповідно до ст. 251 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно ст. 252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Отже, третя особа ОСОБА_3 стверджує, що ОСОБА_8 померла у віці 94-х років, а тому датою її смерті може бути останній день ІНФОРМАЦІЯ_6

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, оскільки факт того, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканка АДРЕСА_2 померла 1982 року підтверджено обґрунтуванням в заяві та поясненням ОСОБА_3 та у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість фактів, повідомлених заявником та третьою особою ОСОБА_3, а тому дату смерті ОСОБА_8 слід встановити ІНФОРМАЦІЯ_4.

Зі статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Стаття 380 ЦК України зазначає, що жилий будинок є обєктом права приватної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Матеріалами справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_8, яка була зареєстрована та проживала разом з донькою ОСОБА_7 по АДРЕСА_2.

Після її смерті відкрилася спадщина на вищевказаний будинок.

Єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 була її донька ОСОБА_7.

Згідно ст. 549 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

ОСОБА_7 своєчасно прийняла спадщину після смерті матері, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном.

Згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 07 лютого 2011 року ОСОБА_7 була визнана недієздатною.

Рішенням виконкому Новоселицької міської ради за № 75 від 23 березня 2011 року ОСОБА_4 призначено опікуном ОСОБА_7.

З довідки № 632 від 27.05.2013 року виданої Маршинецькою сільською радою Новоселицького району, вбачається, що ОСОБА_7 була зареєстрована та проживала до дня своєї смерті в АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_4 та його родиною.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_7, про що складений відповідний актовий запис № 17 та про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2

При своєму житті ОСОБА_7 заповіту не склала, а тому згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України вступають в дію норми спадкування за законом.

Після її смерті відкрилась спадщина на жилий будинок по АДРЕСА_2, який вона успадкувала після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 матері ОСОБА_8.

Згідно ст.. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

ОСОБА_4 є спадкоємцем за законом пятої черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7.

Згідно ч. 1ст. 1265 у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

ОСОБА_4 своєчасно прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7, оскільки проживав разом з нею на час відкриття спадщини та 04.07.2013 року звернувся з відповідною заявою про прийняття спадщини до Державного нотаріуса Новоселицького району.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 11.04.2017 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року була двоюрідною тіткою позивача ОСОБА_4.

Постановою державного нотаріуса Новоселицької державної нотаріальної контори від 13 грудня 2017 року ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7 на житловий будинок по АДРЕСА_2 що належав ОСОБА_8, спадкоємцем якої була її донька ОСОБА_7, у звязку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на даний будинок та у звязку із відсутністю свідоцтва про смерть ОСОБА_8.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ст. 82 ЦПК України, Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи те, що право власності на спірний житловий будинок не визначено, право власності на даний бужинок зареєстровано в Новоселицькому КБТІ за ОСОБА_8, позивач ОСОБА_4 своєчасно прийняв спадщину, тому суд дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4,7,12,13,80,82,176,245,246,258- 273, 293, 315, 354 ЦПК України і на підставі ст.ст. 1216, 1223, 1261, 1265, 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканка АДРЕСА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати право власності ОСОБА_4, ІПН:НОМЕР_1 на житловий будинок літера А розташований по АДРЕСА_2 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через місцевий Новоселицкий районний суд в 30-денний строк з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Вівчар Г.А.