Апеляційний суд Житомирської області
Справа №291/1111/17 Головуючий у 1-й інст. Грек М. М.
Категорія 48 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Талько Т.М.

з участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 291/1111/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2018 року, ухваленого під головуванням судді Грека М.М. у смт. Ружин,

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які з нього стягуються на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 20 липня 2012 року у розмірі ј частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10.07.2012 року і до досягнення сином повноліття. Оскільки він вдруге одружився та має на утриманні малолітню дитину від нового шлюбу, вступив на контрактну платну форму навчання до Міжрегіональної академії управління персоналом, просив зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина до 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня ухвалення судом рішення і до повноліття дитини.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, необ'єктивний розгляд справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що суд безпідставно не враховав його доводи щодо зміни сімейного стану та дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог.

Позивач до суду апеляційної інстанції не з'явився, просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачка в апеляційному суді заперечила проти задоволення позову та просила залишити без змін рішення суду першої інстанції. Пояснила, що позивач не цікавиться життям їх дитини, не бере участі у вихованні сина та має велику суму заборгованості по сплаті аліментів.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів та не надав доказів про те, що його матеріальний стан погіршився.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 20 липня 2012 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, 01.01.2010 року, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.07.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 12 березня 2013 року між ним та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народився син ОСОБА_5. Крім того у дружини є донька, яка також перебуває на його утриманні. Додатково зазначав, що у серпні 2017 року вступив до Міжрегіональної академії управління персоналом з оплатною формою навчання.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів.

Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи свідчать про те, що сімейний стан позивача, як платника аліментів, змінився (а.с. 12, 9). А саме: 12.03.2013 року він одружився, а ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народився син ОСОБА_5, якого позивач зобов'язаний утримувати.

Окрім того, 21.08.2017 року позивач вступив на контрактну форму навчання у Міжрегіональну академію управління персоналом (а.с.13-16). Строк навчання становить 4,6 року, вартість навчання складає дев'ять тис.грн.+300євро в рік (а.с.15).

Водночас, із матеріалів справи вбачається, що неповнолітньому ОСОБА_3 встановлено діагноз ЗПР («затримка психічного розвитку), сноговоріння, сноходіння. Рекомендовано госпіталізацію до Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 (а.с. 36). Хоча хвороба дитини може слугувати підставою для стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування, однак колегія суддів вважає, що ця обставина має бути врахована й при вирішенні цього спору.

А тому, ураховуючи встановлені обставин справи, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позову та зменшення розміру стягнутих аліментів з 1/4 частини до 1/5 частини всіх видів заробітку позивача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд першої інстанції помилково виходив з того, що факт одруження позивача та народження у нього дитини не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки стаття 192 СК України прямо передбачає одну з підстав для зміни розміру аліментів, саме зміну сімейного стану платника аліментів.

Оскільки такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, рішення суду не може вважатись законним і обґрунтованим, в контексті ч. 1 ст. 263 ЦПК України, та підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до абзацу другого пункту 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач сплатив 640грн за подання позовної заяви та 960грн - за подання апеляційної скарги. А тому з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача 800грн сплаченого ним судового збору (640+960:2).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2018 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 20 липня 2012 року на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частки до 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 800,00 грн. понесених судових витрат за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18.05.2018.

Головуючий Судді