Справа №482/945/17
Провадження № 2/482/510/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Демінської О.І., за участю секретаря судового засідання Шведової Я.О., представника відповідача - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

19.06.2017 р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості станом на 31.03.2017 р. в сумі 14 013,15 грн., з яких: 229,89 грн. заборгованість за кредитом, 9 414,78 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 225,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 643,48 грн. штраф (процентна складова).

У судове засідання представник позивача не зявився, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач, будучи присутнім у попередніх судових засіданнях, в судове засідання 13.03.2018 р. не зявився, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги банку не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні, посилаючись на необґрунтованість нарахованого розміру заборгованості, зазначивши про те, що банк намагається притягнути відповідача до однієї і тієї ж міри юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення, нарахувавши відповідачу за несвоєчасне виконання зобовязання штрафи у вигляді фіксованої частини та процентної складової. Вважає, що поскільки анкету-заяву про приєднання до умов і правил, підписано відповідачем 13.04.2012 р., то заперечує, що саме з цими Умовами і саме в цій редакції банк ознайомив відповідача, та зазначив про те, що розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами безпідставно збільшено банком в односторонньому порядку, всупереч ч. 4 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відповідно, підлягають перерахунку, виходячи з 20.40 % на рік з моменту зміни процентної ставки, тобто, з 01.09.2014 р. по 31.03.2017 р.

Заслухавши представника відповідача, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Ст. ст. 204, 227 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором.

Відповідно до ч.1 ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

Згідно положенням статей 627, 631 ЦК України, сторони є вільними при укладенні договору щодо визначення його умов з урахуванням вимог цього кодексу, як щодо строку його дії так і щодо наслідків закінчення цього строку.

Ст. 261 ЦК передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо строк виконання не визначений, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникло право вимоги про виконання зобов'язання

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Проте, згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки має бути визначений договором.

При цьому, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку дії кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку (Закон України від 12 грудня 2008 р. № 661 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку»).

Умови договору щодо права банку на зміну розміру фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 13.04.2012 р. підписав заяву № б/н, згідно якої отримав кредит у сумі 2400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до 2.1.1.7.6 Умов, при порушенні відповідачем строків платежу по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів відповідач зобовязаний сплатити позивачу штраф у розмірі, який встановлено тарифами договору, що згідно змісту заяви про надання кредиту становить 500 грн. + 5 % від суми позову.

Відповідно до Умов кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», базова процентна ставка за користування кредитом 2,5 % на місяць з розрахунку 360 днів в році. Погашення заборгованості по кредитному ліміту здійснюється щомісячними платежами, розмір яких становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості.

Відповідно до п.2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 Умов відповідачем надано згоду на зміну банком кредитного ліміту.

Зобов'язання за договором Банк виконав, відкрив відповідачу картковий рахунок та видав платіжну картку з встановленим кредитним лімітом.

Відповідно до п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 банк зобовязаний не частіше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку

Відповідно до п. 1.1.3.2.3. вказаних Умов та правил, банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.

Умови про спосіб надання виписки про стан картрахунку в заяві на отримання кредиту відсутні.

Доказів виконання позивачем п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг щодо своєчасного сповіщення відповідача у спосіб, передбачений договором, про зміну розміру фіксованої процентної ставки, банком суду не надано. Як не надано суду на неодноразову вимогу доказів і того, що відповідач здійснював трати після 01.09.2014 р., умова про що викладена в Витягу з Тарифів з обслуговування кредитних карт.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зміна розміру процентної ставки за кредитом з 20,40 % до 34,80% та 43,2,0%, про що свідчить наданий банком до позовної заяви розрахунок, проведена банком без належного повідомлення відповідача, у звязку із чим безпідставно.

Тобто, проценти за період з 01.09.2014 р. по 31.03.2017 р. мали б застосовуватися виходячи з 20,40 % в місяць, у звязку із чим підлягають перерахунку з моменту зміни процентної ставки банком, тобто з 01.09.2014 р. по 31.03.2017 р.

Заборгованість за тілом кредиту, згідно доданого до позову розрахунку заборгованості, становить 229,89 грн., проценти за користування кредитом з 01.09.2014 р. по 31.03. 2017 р.: (229,89 грн. х 20,40 %) розділити на 360 = 13,02 (% на день) х 943 дні прострочення = 1227,78 грн. (% за користування кредитом) + 1135,34 грн. (% нараховані до 01.09.2014 р.(13,02 % на день х 872 дні (з 13.04.2012 р. по 31.08.2014 р.)) = 2363,12 грн.

Крім того, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

За такого, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, передбаченого Умовами та правилам, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15.

Таким чином, у стягненні суми штрафів слід відмовити.

До стягнення підлягає станом на 31.03.2017 р. заборгованість в сумі 5 818,01 грн., з яких: 229,89 грн. заборгованість за кредитом, 2 363,12 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 225,00 грн. заборгованість з пені та комісії.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 664 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 13.04.2012 р. станом на 31.03.2017 р. в сумі 5 818,01 грн., з яких: 229,89 грн. заборгованість за кредитом, 2 363,12 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 225,00 грн. заборгованість з пені та комісії.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 664 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 14.03.2018р.

Суддя О.І. ДЕМІНСЬКА