__________________________________________________________________________________________________________________
провадження № 4-с/520/40/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2018 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Літвінової І.А.,

секретар судового засідання Молодов В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 (в уточненій редакції) на рішення та дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 при винесені постанови про закінчення виконавчого провадження від 02.11.2017 у виконавчому провадженні ВП № 50345559,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси із скаргою на рішення та дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 при винесені постанови про закінчення виконавчого провадження від 02.11.2017 у виконавчому провадженні ВП № 50345559 та просила визнати незаконними дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 при винесені постанови про закінчення виконавчого провадження від 02.11.2017 у виконавчому провадженні № 50345559; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 від 02.11.2017 про закінчення виконавчого провадження ВП № 50345559 з примусового виконання ухвали апеляційного суду Одеської області від 05.02.2016 у справі № 22-ц/785/1564/16; зобовязати Другий Київський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області поновити виконавче провадження ВП № 50345559 з примусового виконання ухвали апеляційного суду Одеської області від 05.02.2016 у справі № 22-ц/785/1564/16 та вжити передбачені законом заходи з його примусового виконання.

Після усунення недоліків скарги заявником, скаргу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні із викликом учасників справи.

При розгляді справи заявник ОСОБА_1 обґрунтування до скарги, викладені в уточненій заяві підтримала, заявлені вимоги просила задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_4 підтримав вимоги заявника.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_5 ОСОБА_6 дії державного виконавця та винесену ним постанову вважала законними, у звязку із чим заявлені ОСОБА_1 вимоги просила залишити без задоволення.

Представник заінтересованої особи Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області та субєкт оскарження - державний виконавець Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили, відзив на скаргу ОСОБА_1 не надали.

Матеріали цивільної справи № 22-ц/785/1564/16 (520/17078/14-ц) не оглядалися судом у звязку із її знаходженням на час розгляду скарги в апеляційному суді Одеської області, що підтверджено довідками канцелярії Київського районного суду м. Одеси. Також, не оглянуті й матеріали виконавчого провадження ВП № 50345559 з причини ненадання матеріалів до огляду та невиконання державним виконавцем ухвал суду, постановлених з цього приводу.

Розгляд скарги проводиться судом з урахуванням пояснень присутніх у засіданні учасників справи та наданих ними письмових доказів.

Судом встановлено, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05.02.2016 у справі № 520/17078/14-ц (провадження № 22-ц/785/1564/16) задоволено заяву ОСОБА_7, ОСОБА_1 про забезпечення позову, зобовязано Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Фамільний дім» в особі керівника цього підприємства та ОСОБА_5, а також інших фізичних і юридичних осіб не проводити будівельні роботи з будівництва житлового будинку № 127 на вул. Костанді у м. Одесі без проектної документації та дозволу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області на виконання будівельних робіт, до вирішення по суті позову ОСОБА_7 і ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Фамільний дім», ОСОБА_5 про заборону самочинного будівництва та зобовязання вчинити певні дії. Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення. В ухвалі також зазначено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

29.02.2016 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП № 50345559 з примусового виконання вищевказаної ухвали.

02.11.2017 року державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон).

Пунктом 11 ч. 1 ст. 39 Закону встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Частиною третьою статті 63 Закону зазначено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

За частиною другою цієї статті - у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

В оскаржуваній постанові про закінчення виконавчого провадження засвідчено, що 14.03.2016 року державним виконавцем здійснено перевірку виконання рішення суду боржником, у результаті якої встановлено, що рішення суду боржником не виконано, про що складений відповідний акт.

25.03.2016 року державним виконавцем здійснено перевірку виконання рішення суду боржником, у результаті якої встановлено, що рішення суду боржником не виконано, про що складений відповідний акт.

Частиною третьою статті 63 Закону встановлено, що у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

За даними оскаржуваної постанови, 19.10.2016 року державним виконавцем спрямовано до Київського відділу поліції в м. Одесі ГУ НП в Одеській області повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення з проханням притягнути боржника ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності згідно зі статтею 382 Кримінального кодексу України за невиконання рішення суду та закінчене виконавче провадження.

Закінчуючи виконавче провадження державний виконавець у постанові зазначив, що на адресу Відділу боржником надано пакет документів, які необхідні для будівництва житлового будинку № 127 по вул. Костанді та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2016 № 815/611/16, якою визнано неправомірним та скасовано наказ Департаменту ДАБІ в Одеській області № 64 від 04.09.2015 СК про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт від 12.08.2015. Крім того, відповідно до наданого боржником витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником нерухомого майна за адресою: вул. Костанді, 127 у м. Одесі є ОСББ «Люстдорф 139/1».

Заявником ОСОБА_1 зазначено та матеріалами справи підтверджено, що 22.06.2016 року Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції вже виносилась аналогічна постанова про закінчення виконавчого провадження, яку аргументовано аналогічними підставами, що і оскаржувану постанову від 02.11.2017 року.

В подальшому, за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 постановою начальника Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 14.07.2016 року постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 50345559 скасовано, виконавче провадження поновлено та передано до провадження іншого держвиконавця.

Матеріали справи не свідчать про здійснення державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 з 14.07.2016 по 02.11.2017 належних виконавчих дій, спрямованих на реальне примусове виконання ухвали апеляційного суду Одеської області від 05.02.2016.

Державним виконавцем не наведено й підстав, які б свідчили про неможливість виконання судового рішення без участі боржника.

Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Утім, оскаржувана постанова від 02.11.2017 року аргументована з посиланням на ті ж підстави, що і постанова від 22.06.2016 року, в тому числі і на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2016 року у справі № 815/611/16, а отже, про наявність вказаних обставин державному виконавцю було відомо щонайменше з 22.06.2016 року.

Безпідставними є доводи державного виконавця про те, що боржником було надано пакет документів, які необхідні для будівництва житлового будинку по вул. Костанді, 127 у м. Одесі з огляду на наступне.

Так, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07.12.2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 815/4504/16, задоволено позов ОСОБА_8 до Департаменту ДАБІ в Одеській області за участю ОСОБА_5 та скасовано реєстрацію декларації від 12.08.2015 № ОД 29 про початок виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального житлового будинку із відкритим басейном по вул. Костанді, 127 у м. Одесі. Судами у цій справі встановлено, що вказана декларація містить низку недостовірних даних.

Також, наказами Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 09.11.2016 року скасовано як реєстрацію декларації від 12.08.2015 року так і реєстрацію декларації про готовність обєкта до експлуатації від 30.09.2016 року. Отже, достовірність даних внесених до декларації від 12.08.2015 року та законність будівництва неодноразово перевірялась судами.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 року задоволено позов Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_5, за участю ОСОБА_1, ОСОБА_9 про зобовязання знести за власний рахунок самочинно збудований будинок по вул. Костанді, 127 у м. Одесі.

Рішення суду першої інстанції від 29.02.2016 року у цій справі набрало законної сили 17.02.2017 року (справа № 815/6834/15).

Здійснення ОСОБА_5 самочинного будівництва, також встановлено і Київським районним судом м. Одеси у справі № 520/3572/16 за позовною заявою ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до ОСОБА_5 за участю Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про знесення обєкта самочинного будівництва, рішенням якого від 10.01.2017 року позов задоволено в повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18.01.2017 у справі № 520/3156/16-ц задоволено позов Виконавчого комітету Одеської міської ради до ОСОБА_5 за участю ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_7 про знесення обєкта самочинного будівництва по вул. Костанді, 127 у м. Одесі

Порушення містобудівного законодавства, внесення недостовірних даних до декларацій про початок виконання будівельних робіт встановлено і у справах № 520/17078/14-ц, №815/4673/15, також при перевірках Департаменту ДАБІ в Одеській області, Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області.

Порушення норм ДБН під час проектування та здійснення будівництва, не відповідність проекту будівництва містобудівним умовам та обмеженням, порушення протипожежних та санітарних норм, норм інсоляції під час здійснення будівництва встановлено також експертами ТОВ «Судово-експертний Альянс» у висновку судової комісійної будівельно-технічної експертизи від 29.12.2915 року, проведеної на підставі ухвали апеляційного суду Одеської області від 29.07.2015 року у справі № 520/17078/14-ц (№ 22-ц/785/4875/15) за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_1 до ТОВ «Будівельна компанія «Фамільний дім», ОСОБА_5 про визнання будівництва об'єкта по вул. Констанді, 127 у м. Одесі самочинним, зобовязання вчинити певні дії (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/48018692).

Отже, судами різних інстанцій встановлено, що будівництво будинку по вул. Костанді, 127 у м. Одесі здійснено ОСОБА_5 самочинно з порушеннями будівельних норм та правил, з відхиленням від проекту, внаслідок чого воно підлягає знесенню.

При цьому, на час прийняття рішення про закриття виконавчого провадження у ОСОБА_5 були відсутні будь-які дозвільні документи на будівництво будинку по вул. Костанді, 127.

Доводи представника ОСОБА_5 про фактичне припинення дії заходів забезпечення позову у звязку із винесенням кінцевого рішення по справі № 520/17078/14-ц суд відхиляє у звязку із їх неспроможністю.

Ухвала апеляційного суду Одеської області від 05 лютого 2016 року приймалась під час дії Цивільного-процесуального кодексу України в редакції Закону № 990-VIII від 04.02.2016.

Положеннями частин 3, 5, 6 статті 154 ЦПК України у чинній станом на 05.02.2016 року редакції встановлювалося, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 01.06.2016 року позивачам не було відмовлено у позові, провадження у справі не закривалося та заяву не було залишено без розгляду, а отже умови для застосування положень частини шостої статті 154 ЦПК України не настали.

Також, ухвала апеляційного суду Одеської області від 05.02.2016 року у справі № 520/17078/14-ц (22-ц/785/1564/16) про застосування заходів не була скасована, а отже є чинною.

У частинах 1, 7, 8 статті 158 ЦПК України у чинній на цей час редакції зазначено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Судове рішення апеляційного суду Одеської області у цивільній справі № 520/17078/14-ц (22-ц/785/1564/16) від 01.06.2016 року, яким зобовязано відповідача знести за власний рахунок бетонну огорожу висотою 3,1 метри, яка розташована навпроти віконних прорізів приміщень веранди 1-1 та кухні 1-2 житлового будинку на вул. Люстдорфська дорога, 143 у м. Одесі, яка перешкоджає потраплянню сонячних променів у ці приміщення не виконане, у звязку із чим продовжують діяти заходи забезпечення позову шляхом зобовязання Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Фамільний дім» в особі керівника цього підприємства та ОСОБА_5, а також інших фізичних і юридичних осіб не проводити будівельні роботи з будівництва житлового будинку №127 на вул. Костанді у м. Одесі без проектної документації та дозволу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області на виконання будівельних робіт.

Щодо посилань представника ОСОБА_5 на зміну власників обєкту та адресів обєкту, то суд наголошує, що діючим Законом «Про виконавче провадження» передбачений порядок заміни сторони виконавчого провадження, яким у разі необхідності може скористатись стягувач. Вказаним порядком стягувач позбавлений можливості скористатися, у звязку із безпідставним закінченням виконавчого провадження, а дислокація незаконно зведених обєктів є чітко ідентифікованою та не змінюється у звязку із зміною адресів, яке може бути спрямоване на ускладнення виконання рішень національних судів, прийнятих на захист порушених прав, постраждалих від незаконного будівництва осіб.

Згідно з ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Утім, в порушення ст.ст. 18, 39, 63 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не вжито ефективних заходів з метою примусового виконання судового рішення та винесено протиправну постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади повинні здійснювати свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України (ч. 2 ст. 6 Конституції).

Україна проголошена демократичною, правовою державою, в якій права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (ст. 1, ч. 2 ст. 3 Конституції).

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі №1-7/2013, є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Відповідно до положень Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини право доступу до суду, що гарантується статтею 6 §1, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи. Так як у разі невиконання рішення концепція «захисту прав судом» не працює.

Суд зазначає, що право на судовий захист, яке гарантується статтею 6 §1 може стати недіючим, якщо національне законодавство держави-учасниці Конвенції дозволяє, щоб остаточне обовязкове судове рішення залишалось не виконуваним на шкоду однієї із сторін. Доступ до суду також охоплює можливість виконання судового рішення без необґрунтованих затримок.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Сутність судового контролю полягає у використанні судом своїх повноважень у випадку встановлення факту здійснення незаконної, необґрунтованої або несправедливої дії для поновлення законних прав та інтересів.

Згідно статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_1 судом встановлений факт неправомірності дій та бездіяльності державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 при винесені постанови про закінчення виконавчого провадження від 02.11.2017 року у виконавчому провадженні ВП № 50345559.

Статтею 451 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Із змісту розяснень, викладених у п. 18 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014, - у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 13, 447-453 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 при винесені постанови про закінчення виконавчого провадження від 02.11.2017 у виконавчому провадженні ВП № 50345559 - задовольнити.

Визнати дії та бездіяльність державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 при винесені постанови про закінчення виконавчого провадження від 02.11.2017 у виконавчому провадженні ВП № 50345559 неправомірними та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 02.11.2017 у виконавчому провадженні ВП № 50345559 з примусового виконання ухвали апеляційного суду Одеської області від 05.02.2016 у справі № 22-ц/785/1564/16.

Зобовязати Другий Київський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області поновити виконавче провадження ВП № 50345559 з примусового виконання ухвали апеляційного суду Одеської області від 05.02.2016 у справі № 22-ц/785/1564/16 та вжити передбачені законом заходи з його примусового виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси.

Повний текст ухвали складено 21 травня 2018 року.

Головуюча Літвінова І. А.