Справа № 715/613/18
Провадження № 2/715/323/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Цуренка В.А.

секретар судового засідання Оршевська С.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Глибока справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Старововчинецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про визнання права на земельні частки-паї,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 24 липня 2000 року, ОСОБА_1, прийняв у дарунок від ОСОБА_4 за договором дарування право на земельну частку (пай) розміром 2,20 в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом серії НОМЕР_2 зареєстрованого 07 лютого 2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_3 Глибоцькою районною державною адміністрацією Чернівецької області. Крім того, цього ж дня позивач прийняв у дарунок від ОСОБА_4 за договором дарування право на земельну частку (пай) розміром 2,20 в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом серії НОМЕР_4, зареєстрованого 07 лютого 2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_5 Глибоцькою районною державною адміністрацією Чернівецької області. Місце розташування земельної частки (паю) с. Старий Вовчинець Глибоцького району Чернівецької області. Цільове призначення земельної частки (паю), посвідченого сертифікатом - для власного користування. Набувши право на зазначені земельні частки (паї) згідно договорів дарування, позивачем в 2000 році було проведено реєстрацію вказаних договорів в відділі земельних ресурсів Глибоцької райдержадміністрації Чернівецької області незадовго після їх укладання. Відповідно до діючих станом на 2000 рік вимог законодавства позивач ОСОБА_1 провів реєстрацію змін до сертифікатів згідно договорів дарування та відомості зазначені зміни відділом земельних ресурсів Глибоцької держадміністрації були внесені до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Однак, при зверненні до органу Держгeoкадастру (відділу земельних ресурсів в період 2000 року) в Глибоцькому районі про надання відомостей про внесення змін в сертифікати на право на земельні частки (пай) в Книзі реєстрації сертифікатів позивачу повідомили, що Книги реєстрації і сертифікатів за 2000 рік в відділі відсутні. Після проведення реєстрації змін власника на право на земельну частку (пай) відділом земельних ресурсів було виготовлено бланк сертифікату серії НОМЕР_6 від 28.07.2000 року в якому зазначено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування права на земельну частку (пай) від 24.07.2000 року належить право на земельну частку (пай) розміром 2,20 га. в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Дружба народів». Однак з незрозумілих причин на даному сертифікаті відсутній підпис голови Глибоцької райдержадміністрації Чернівецької області та печатка. Вказане підтверджує, що дійсно відділом земельних ресурсів було проведено реєстрацію змін власника на земельні частки (паї) з ОСОБА_4 на позивача ОСОБА_1 В 2001 році позивачем виготовилася технічна документація на земельні ділянки (паї), що є предметом позову, з метою отримання державних актів на земельні ділянки. При цьому в 2001 році землевпорядник Старововчинецької сільської ради Глибоцького району ОСОБА_5 вилучив у позивача оригінали сертифікатів на земельні частки (паї), в яких були зазначені зміни про перехід, прав на земельні частки згідно договорів дарування від 24.07.2000 року та видав позивачу копію бланку державного акту на право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_4, датований 07.05.2001 року, не підписаний та не затверджений начальником районного відділу земельних ресурсів Глибоцького району Чернівецькорї області. На запитання чому в державному акті зазначена власником ОСОБА_4, останній не зміг надати чіткі пояснення, на вимогу повернути позивачу оригінали сертифікатів на право на земельні частки (паї) вказав, що не може їх повернути позивачу так як виготовився бланк державного акту на земельні ділянки. При цьому землевпорядник не зміг надати пояснення чому на бланку відсутній підпис та печатка начальника районного відділу земельних ресурсів. 20.02.2018 року позивач звернувся до відділу Держгеокадастру у Глибоцькому районі Чернівецької області з заявою про надання відомостей про реєстрацію змін в сертифікатах на право на земельні частки (паї) згідно вищевказаних договорів дарування АВМ №837102 та АВМ №837101 від 24.07.2000 року згідно сертифікатів на право власності на земельну частку (пай) серії НОМЕР_7 та НОМЕР_8. Однак, позивачу було повідомлено, що такі відомості не можуть бути надані гак як Книга реєстрації за 2000 рік в відділі відсутня та на підставі сертифікатів був виданий Державний акт на право приватної власності НОМЕР_9 від 07.05.2001 року, загальною площею 5,60 га ОСОБА_4, а саме колишній власниці земельних часток (паїв). Крім того, у відповіді відділу Держгеокадастру повідомляється, що на момент укладання договорів дарування вже була розроблена технічна документація та затверджена сесією Старововчинецької сільської ради №10 скликання №23 від 29 травня 2000 року, рішенням якої були виділені земельні частки (паї) в натурі із земель колективної власності колгоспу «Дружба народів». Однак, відділ Держгеокадастру в своєму листі посилається на рішення Старововчинецької сільської ради Глибоцького району від 29 травня 2000 року, в якому згідно архівного витягу №1/98 зазначається наступне: «1.Затвердити технічну документацію по передачі земельних часток (паїв) із земель колективної власності колгоспу «Дружба народів». 2.Передати у приватну власність громадянам села Старий Вовчинець земельні частки (пай) згідно з додатком для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, такими що втратили чинність і підлягають заміні на державні акти на право приватної власності на землю, сертифікати на право на земельну частку (пай), видані громадянам вказаним в додатку». До цього ж рішення додано список громадян с. Старий Вовчинець, яким виділяються земельні частки (паї) в натурі із земель колективної власності колгоспу «Дружба народів», згідно якого зазначаються дані про особу, якій виділяється земельна частка ОСОБА_4 При цьому в списку не вказані повністю дані про особу та зазначений номер та серія сертифікату належного ОСОБА_4 НОМЕР_10, розмір земельної частки 5,60 га. Номер сертифікату НОМЕР_10 виданий ОСОБА_4 та зазначений в списку до рішення сільської ради від 29.05.2000 року, не відповідає номерам сертифікатів зазначених в договорах дарування від 24.07.2000 року, а саме НОМЕР_2 та НОМЕР_4, що видані на імя ОСОБА_4, що свідчить про те, що зазначені сертифікати на право на земельну частку (пай), які були предметом договорів дарування не визнавалися згідно п.5 рішення сільської ради від 29.05.2000 року такими, що втратили чинність і підлягають заміні на державні акти на право приватної власності на землю та були діючими на час укладання договорів дарування земельних часток 24.07.2000 року. Слід зауважити, що на підставі рішення Старововчинецької сільської ради від 29.05.2000 року на імя ОСОБА_4 було виготовлено державний акт серії НОМЕР_11 від 07.05.2001 року на право приватної власності на земельні ділянки загальною площею 5,60 га., що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за НОМЕР_12. Однак, зазначений державний акт не підписаний та не затверджений начальником районного відділу земельних ресурсів ОСОБА_6, що свідчить про його недійсність. Крім того оригінал державного акту не видавався ОСОБА_4. Тому просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю, в своїх поясненнях підтвердили обставини, що викладені в позові і просили суд позов задовольнити.

В судове засідання представник відповідача Старововчинецької сільської рада Глибоцького району Чернівецької області не зявився, проте сільська рада надала суду листа, в якому позовні вимоги визнає повністю і просить суд розглянути справу без участі їх представника.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до загальних правил (ст. 128 ЦК що діяв станом на 24.07.2000 року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі.

Відповідно до даної норми закону у позивача виникло право на земельну частку (пай) з моменту передачі земельної ділянки ОСОБА_4 та моменту укладання договору дарування на користь позивача. Слід зауважити що згідно ст. 128 ЦК що діяв станом на 24.07.2000 року, в якому зазначається, що сертифікати на право володіння земельною часткою (паєм), отримані громадянами вважаються правовстановлюючими документами при предявленні ними вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право отримання земельної частки (паю) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (місцевості) та видачі їм державних актів на право власності на землю.

В даному випадку згідно рішення № 116-10/2000 від 29.05.2000 року визнано таким, що втратив чинність сертифікат серії НОМЕР_13 що видавався ОСОБА_4, який не був предметом договорів дарування укладених ОСОБА_4 24.07.2000 року. Тож сертифікати зазначені в договорах дарування, відповідно до яких ОСОБА_4 подарувала у дарунок право на земельні частки (паї), були дійсними станом на 24.07.2000 року та були підставою для укладання договорів дарування.

Відповідно до Практики розгляду судами земельних спорів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України №n0081700-03, поточна редакція прийняття від 01.09.2003: власники земельних ділянок можуть добровільно створювати на належних їм земельних ділянок спільні сільськогосподарські підприємства, асоціації, спілки, акціонерні товариства, інші кооперативні підприємства та організації, передавати ці ділянки у спадщину, дарувати, обмінювати, здавати під заставу, надавати в оренду і продавати громадянам України без зміни їх цільового призначення.

Відповідно до ст.6 Земельного Кодексу Української Радянської Соціалістичної Республіки від 18.02.1990 року №561-ХІІ, що діяв станом на 24.07.2000 року, громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну.

Указом Президента України від 10.11.1994 року № 666/94 земельна частка (пай) визначалась як об'єкт цивільних правочинів: «Установити, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави». Крім того, Земельний кодекс України (ред. 1991 рік) не передбачав обмежень щодо відчуження земельних ділянок приватної власності.

Перше обмеження права розпоряджуватися земельною часткою (паєм) було встановлено Указом Президента від 21.04.1998 року № 332/98: в разі відчуження шляхом купівлі-продажу права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, переважне право на його придбання мають члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, а також селянські (фермерські) господарства та громадяни, які мають право їх створити.

Наступне обмеження - це Закон України від 18.01.2001 № 2242. Цим Законом заборонено відчужувати тільки земельні частки (паї), право на які посвідчено сертифікатом. Земельні ділянки, які були виділені в натурі із земельних часток (паїв), власники мали право відчужувати не забороненим законодавством способом. Тобто, обмежень щодо відчуження земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на які посвідчено державним актом, не існувало.

Договори дарування ОСОБА_4 було укладено до дії вищевказаного Закону України, а саме до 18.01.2001 року, відповідно будь-яких обмежень в укладенні договору дарування земельної частки (паю) на підставі сертифікатів на час укладення договору 24.07.2000 року не існувало. Сертифікат виготовляється в одному екземплярі, який передається власнику особисто. При вчиненні угоди сертифікат не залишається у справі нотаріуса і підлягає поверненню власнику. На сертифікаті нотаріусом відмітку також не робиться. На підставі нотаріально посвідченого правочину в районному відділі земельних ресурсів до сертифікату на його зворотній стороні вносяться зміни в звязку з передачею права на земельну частку пай. Запис про зміни засвідчується підписом голови райдержадміністрації і печаткою райдержадміністрації. Одночасно із внесенням змін до сертифікату вносяться відповідні зміни до записів у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Методичними рекомендаціями, затвердженими наказом Держкомзему України від 20 лютого 1996 року № 11 передбачена можливість відновлення втрачених (зіпсованих) сертифікатів районним державним адміністраціями. На жаль законодавство не визначає порядок видачі дублікату сертифікату, тому на практиці застосовується аналогія розділу 5 Інструкції, затвердженої наказом Держкомзему України від 04 червня 1999 року № 43. Всі дані щодо втраченого сертифікату (номер сертифікату, прізвище власника, дата видачі тощо) мають бути в реєстраційній книзі, яка ведеться місцевими державними адміністраціями згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801.

Указом Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 земельна частка пай була визначена як об'єкт цивільних угод. Але ні базовий закон, яким регулюються земельні відносини - Земельний кодекс України, ні Цивільний кодекс України, ні Закон України «Про власність», ні інші закони не врегульовували питання щодо переходу права власності на земельну частку (пай).

Земля в колективну власність передається з 1992 року, а сертифікати почали видаватися із 1996 року до 2000 року включно. Земельна частка пай, право на яку посвідчено сертифікатом, з 1994 року стала обєктом купівлі-продажу, дарування, застави, міни, успадкування (п. 3 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року №666/94).

Згідно ст. 128 Цивільного Кодексу Української СРСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Отже, позивач відповідно до діючої станом на 24.07.2000 року норми закону за договором дарування укладеним 24.07.2000 року набув права на земельну частку (пай) розміром 2,20 в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом серії НОМЕР_4, зареєстрованого 07 лютого 2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_5 Глибоцькою районною державною адміністрацією та набув права на земельну частку (пай) розміром 2,20 в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 зареєстрованого 07 лютого 2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_3 Глибоцькою районною державною адміністрацією Чернівецької області.

Згідно п.-5 договору дарування дарувальниця ОСОБА_4 подарувала, а обдарований ОСОБА_1 прийняв у дар за даними договором право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом, вільне від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб, про яких в момент складання договору Дарувальниця чи Обдарований не міг знати.

Згідно п.6 договору дарування невід'ємною частиною договору є сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно п.7 договорів дарування сертифікати про право на земельну частку (пай) після нотаріального посвідчення, підлягають реєстрації Глибоцькою районною державною адміністрацією Чернівецької області у Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Згідно ст.153 ЦК Української СРСР в редакції 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 154 ЦК в редакції 1963 року коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не передбачена.

З часу укладання договору дарування права на земельні частки (пай), а сааме з 2000 року позивачем сплачувався податок на землю, що підтверджується копія квитанцій про сплату податку та довідкою Старововчинецької сільської ради.

Як встановлено в судовому засіданні позивачем виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва урочище «Могила» (рілля) та урочище «Стрельбище» (пасовище) на території Старововчинецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області для подальшого оформлення права власності на земельні ділянки (паї) з присвоєнням кадастрових номерів земельним ділянкам та визначення меж. Однак для проведення даних дій позивач зобов'язаний надати сертифікат серії НОМЕР_4, зареєстрований 07 лютого 2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_5 Глибоцькою районною державною адміністрацією та сертифікат серії НОМЕР_2 зареєстрований 07 лютого 2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_3 Глибоцькою районною державною адміністрацією Чернівецької області.

В зв'язку з тим, що землевпорядником Старововчинецької сільської ради в 2000 році вилучено в позивача оригінали даних сертифікатів та повідомлено, що дані сертифікати загублені, позивач змушений звернутися до суду з заявою про визнання за ним права на земельні частки паї.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, в судовому засіданні підтвердили обставини, які викладені в заяві.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

На підставі викладеного, ст.ст. 153,154 ЦК УРСС, ст. 6 Земельного Кодексу Української Радянської Соціалістичної Республіки від 18.02.1990 року №561-ХІІ, керуючись ст. ст. 4-13,19,76-81,89,206,259,263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_14, виданий Глибоцьким РВ УМВС України в Чернівецькій області 02 липня 2016 року, ІПН НОМЕР_1, жителем АДРЕСА_1 право на земельну частку (пай) розміром 2,20 в умовних кадастрових гектарах, що розташована в с. Старий Вовчинець Глибоцького району Чернівецької області посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 зареєстрованого 07.02.2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_3 Глибоцькою районною державною адміністрацією Чернівецької області та отриманого у дар згідно договору дарування укладеного 24.07.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за №6336.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_14, виданий Глибоцьким РВ УМВС України в Чернівецькій області 02 липня 2016 року, ІПН НОМЕР_1, жителем АДРЕСА_1 право на земельну частку (пай) розміром 2,20 в умовних кадастрових гектарах, що розташована в с. Старий Вовчинець Глибоцького району Чернівецької області посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4 зареєстрованого 07.02.2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_5 Глибоцькою районною державною адміністрацією Чернівецької області та отриманого у дар згідно договору дарування укладеного 24.07.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за №8335.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

СУДДЯ: