ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1767/18
Провадження №2/477/800/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засіданні - ОСОБА_1,

розглянувши в м. Миколаєві без участі сторін у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Михайло-Ларинської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0,27 га, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану по вул. Гвардійська 11 в с. Михайло-Ларине Вітовського району Миколаївської області.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що 02 вересня 1991 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір по-життєвого утримання, за умовами якого житловий будинок, розташований по вул. Гвардійська 11 с. Михайло-Ларине Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області, перейшов до його власності, а він за умовами договору доглядав за нею та опікувався до її смерті.

Зареєструвавши своє право власності на будинок він в теперішній час вирішив ним розпорядитися, але на прийомі у нотаріуса дізнався, що для відчуження будинку земельна ділянка, виділена для його будівництва та обслуговування, повинна бути також зареєстрована за ним на праві власності.

Посилаючись на положення ст. 30 ЗК України та вказуючи, що з переходом права власності на будинок до його власності перейшло і право власності на зазначену земельну ділянку, яка належала за життя ОСОБА_3 відповідно до державного акту, виданого 15 грудня 1991 року Михайло-Ларинською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, тому просив визнати за ним право власності на цю ділянку.

В судове засідання позивач не зявися, про його час та місце був повідомлений належним чином, від нього надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності, а також в своїй заяві просив позов задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, в якій також вказав, що позов визнає і н заперечує проти його задоволення.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

02 вересня 1991 року між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір, який мав назву про відчуження будинку на умовах по життєвого утримання.

Згідно з умовами договору ОСОБА_5 передає у власність ОСОБА_2 житловий будинок, розташований по вул. Гвардійська 11 в с. Михайло-Ларине Жовтневого району Миколаївської області, який належав їй на праві приватної власності. Останній на це виділяв у по життєве користування одну кімнату в будинку, а також зобовязуєвався надавати їй по життєве утримання, харчував, що повинно складати щомісячно не менше 50 руб.

13 грудня 1995 році ОСОБА_5 померла.

22 лютого 2008 року він зареєстрував своє право власності на будинок у державного реєстратора.

Крім того, відповідно державного акту серії МК № 04390, виданого 15 грудня 1993 року Михайло-Ларинською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянка, площею 0,27 га, виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку за тією ж адресою.

Відповідно до ст. 425 ЦК України 1963 року, який діяв на час укладення договору, за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом здоров'я (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов'язується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги.

Також, статтею 426 того ж Кодексу визначено було, договір довічного утримання повинен бути нотаріально посвідчений (стаття 47 цього Кодексу). В договорі довічного утримання повинна бути зазначена оцінка відчужуваного будинку, що визначається за згодою сторін, а також види матеріального забезпечення, що надаються набувачем майна відчужувачеві, та їх грошова оцінка, яка визначається за згодою сторін.

Статтею 427 ЦК України 1963 року було передбачено, що відчуження будинку набувачем за життя відчужувача не допускається.

Згідно зі ст. 30 ЗК України 1990 року, який діяв на час укладення договору довічного утримання, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

Виходячи з таких положень закону, з переходом права власності на будинок до ОСОБА_2 перейшло і право власності на земельну ділянку, виділену для його будівництва та обслуговування, тобто його позов підлягає задоволенню.

При цьому, слід відзначити, що по вказаній земельній ділянці Миколаївською регіональною філією державного підприємства Центр державного земельного кадастру було складено технічну документацію із землеустрою, згідно якої ділянка має точну площу 0,2398 га, і з такою площею вона зареєстрована в Державному земельному кадастрі з кадастровим номером :01:028:0024, тому за позивачем слід визнати право власності на ділянку, розташовану в с. Михайло-Ларине, вул. Гвардійська, 11, площею 0,2389 га.

З врахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,27 га, розташовану по вул. Гвардійська, 11, в селі Михайло-Ларинської сільської ради Вітовського (раніше Жовтневого) району Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений 15 листопада 2018 року.

Суддя Р.В. Козаченко