Справа № 146/570/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"22" листопада 2018 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду у смт. Томашполі цивільну справу

ім'я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

вимоги позивача: про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається в Одеській національній академії харчових технологій м. Одеса, в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви і до завершення навчання.

Даний позов обґрунтовано наступним.

Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час є студенткою ІІ курсу денної форми навчання Одеської національної академії харчових технологій.

Позивачка зазначає, що дочка потребує матеріальної допомоги, а вона не в змозі забезпечити дочці вказане навчання, а також необхідне матеріально-побутове забезпечення. Дитина знаходиться на її повному утриманні. Разом з ти позивачка зазначає, що батько дитини ОСОБА_2 в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, також відповідач є працездатною особою, офіційно не працює, однак має нерегулярні мінливі доходи.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила суд стягувати аліменти з відповідача на утримання повнолітньої дочки в зазначеному в позові розмірі, рішення просила прийняти відповідно до закону. Зазначила, що відповідач сплачує аліменти на її користь на утримання їхнього неповнолітнього сина та має можливість сплачувати аліменти на повнолітню дочку, оскільки має вантажний автомобіль, яким надає послуги населенню.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, оскільки він не має можливості сплачувати аліменти на повнолітню дочку. Разом з тим зазначив, що він сплачує аліменти на користь позивачки на утримання їхнього неповнолітнього сина, також він має на утриманні неповнолітні дитину від іншого шлюбу. Крім того відповідач вказав, що офіційного місця роботи не має, постійний дохід відсутній, також він є інвалідом ІІІ групи.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом установлено, що у сторін є дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.6). Дочка сторін проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Комаргородської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (а.с.8)

Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як встановив суд, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є дочкою сторін, на день розгляду справи досягла вісімнадцяти років, тобто є повнолітньою та не досягла двадцяти трьох років. Також ОСОБА_3 є студентом ІІ курсу денної форми навчання Одеської національної академії харчових технологій. Плануємий термін закінчення навчання за ступенем бакалавр 30 червня 2020 року (а.с.9)

Згідно довідки виданої Ямпільським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Вінницької області, відповідач ОСОБА_2 знаходиться на обліку та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1452 гривень, щомісяця. ( а.с. 13)

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно зі ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначалося вище, відповідно до ст.ст. 13, 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду переконливих доказів, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, посилання позивачки на те, що відповідач має постійний дохід, так як має в наявності вантажний автомобіль, яким надає послуги населенню та організаціям не підтверджені доказами, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Крім того з наданих відповідачем документів вбачається, що він є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію. З довідки виданої відділом ДВС вбачається, що відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 726 гривень, щомісячно.

Також, згідно наданої відповідачем довідки Комаргородської сільської ради № 1960 від 21 листопада 2018 року вбачається, що на утриманні відповідача ОСОБА_2 є неповнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не надано доказів щодо майнового стану відповідача, зважаючи на ті обставини, що відповідач постійного місця роботи та доходу не має, є інвалідом ІІІ групи, сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини та має на утримані неповнолітню дитину від іншого шлюбу, а відтак відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу заявлену позивачкою, тому суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись статями 182, 191, 199, 200 СК України, статями 4, 13,76,81,141, 263-265, 430, ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім'я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії АВ № 805303 виданий 19.05.2008 Томашпільським РС УДМС України у Вінницькій області адреса: 24225, Вінницька область, Томашпільський район, с. Комаргород, вул. Шкільна, 25.

відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Суддя: О.В. Пилипчук

Повний текст рішення виготовлено 23 листопада 2018 року