Провадження № 2/522/427/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання - Шевчик В.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Приватного підприємства «АВТО-ЄВРОПА», треті особи: ПАТ Банк «Південий», ПАТ «Укрсоцбанк», Приморський ВДВС ГТУЮ в Одеській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Центральне обєднане управління ПФУ в м. Одесі, ОСОБА_5, про визнання правочину частково недійсним, переведення прав обовязків покупця та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

До суду 01.09.2016 року надійшов позов ОСОБА_1, предявлений до ОСОБА_2 та ПП «АВТО-ЄВРОПА», та згідно якого позивач просив:

- визнати договір купівлі-продажу автомобіля «Skoda Octavia», 2004 року випуску, VIN: TMBDP41U45B015022, укладений 06.06.2005 року між Приватним підприємством «АВТО-ЄВРОПА» та ОСОБА_2, недійсним в частині зазначенні покупця ОСОБА_2 з моменту укладення;

- визнати покупцем його ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу автомобіля «Skoda Octavia», 2004 року випуску, VIN: TMBDP41U45B015022, укладений 06.06.2005 року між Приватним підприємством «АВТО-ЄВРОПА» та ОСОБА_2;

- визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії РВС №316510, видане 08.07.2015 року МРЕВ-1 ОСОБА_6 України в Одеській області ОСОБА_2;

- визнати за ним, ОСОБА_1, право власності на автомобіль «Skoda Octavia», 2004 року випуску, VIN: TMBDP41U45B015022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 червня 2005 року ОСОБА_2 уклав з ПП «АВТО-ЄВРОПА» договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля «Skoda Octavia», 2004 року випуску, VIN: TMBDP41U45B015022. Автомобіль було придбано за 99 273, 53 грн. (згідно курсу НБУ на той час 19 638, 68 дол. США). Для оплати вартості вищевказаного автомобіля відповідач уклав 11.07.2005 року з ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» кредитний договір №4408833, відповідно до якого отримав кредит у розмірі 19 638, 68 дол. США. Після оплати вартості транспортного засобу відповідач оформив на себе свідоцтво про реєстрацію право власності, у свою чергу, позивач був записаний як особа, яка має право керування транспортним засобом. З моменту реєстрації автомобіля позивач майже 10 років користувався ним до моменту його арешту. Посилався на те, що спірний договір є удаваним в частині зазначення покупця, оскільки вони укладались з метою покупки автомобіля саме ним, позивачем, а не ОСОБА_2 Оскільки у нього не вистачало коштів на придбання автомобіля, було вирішено оформити кредит. При зверненні до банку позивачу було повідомлено про відмову в оформленні кредиту, оскільки він є пенсіонером та інвалідом 2-ї групи, тому ОСОБА_2, який є його родичем (чоловіком доньки позивача), запропонував оформити кредит та договір купівлі-продажу автомобіля на нього, а після виплати кредиту обіцяв переоформити автомобіль на позивача. Всю суму кредиту за кредитним договором №4408833 від 11.07.2015 року сплатив саме він, позивач, що підтверджується його підписами на квитанціях та платіжних доручення про внесення коштів до каси банку за кредитним договором. Крім того, на імя позивача було виписано Довідку-рахунок та позивачем особисто було підписано договір №83 купівлі-продажу транспортного засобу. Факт наявності у позивача коштів на придбання автомобіля підтверджував довідками про отриману заробітну плату за період 1996-1997 року, коли він працював на посаді електромеханіка на судні. Проте, до теперішнього часу відповідач зазначене не вчинив, мотивуючи свою відмову відсутністю часу, а тепер як стало відомо позивачу на автомобіль накладено арешт за боргами відповідача. За вказаних обставин, зважаючи на положення ст. 235 ЦК України, просив визнати спірний договір в частині покупця недійсним, оскільки він був укладений відповідачем саме у звязку тим, що позивачу як пенсіонеру було відмовлено у видачі кредиту.

Ухвалою суду від 19.09.2016 року провадження у справі було відкрито.

Ухвалою суду від 24.10.2016 року справу було призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 28.11.2016 року по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу.

На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.

28.12.2016 року суду надано клопотання експерта №5666 від 07.12.2016 року, у звязку з чим провадження у справі було відновлено ухвалою суду від 30.12.2016 року.

У судовому засіданні 21.01.2017 року відповідач ОСОБА_2 надав до суду документи за 2003-2005 роки, в яких наявні вільні підписи ОСОБА_2, а саме оригінали наступних договорів:

договори застави між АБ «Південний» та ТОВ «Південьавтотранс» в особі директора ОСОБА_2 від 02.04.2004 року; від 03.04.2004 року; від 22.10.2004 року; від 22.11.2005 року;

додаткові договори (угоди) між АБ «Південний» та ТОВ «Південьавтотранс» в особі директора ОСОБА_2 від 07.04.2004 року; 25.05.2005 року; 26.05.2005 року; 31.05.2005 року; 08.12.2005 року; 31.05.2006 року; 31.05.2006 року;

договір поруки між АБ «Південний» та ТОВ «Південьавтотранс» в особі директора ОСОБА_2 від 31.10.2005 року; додаткову угоду до договору поруки від 31.10.2005 року до договору про видачу у користування пластикової картки №8975 від 22.11.2005 року; додаткові договори до договору про видачу у користування пластикової картки №8975 від 31.10.2005 року; від 22.11.2005 року, від 30.04.2006 року;

договір страхування серії МА3034880/07/HC-KP від 21.04.2006 року, укладений між ЗАТ «СК «Український страховий альянс» та ОСОБА_2;

договір на стоянку вантажного автотранспорту №3 від 27.04.2007 року; договір №010507 на стоянку автотранспорту від 01.05.2007 року; договір №23106 про надання автопідприємством послуг від 23.06.2009 року; договір №17/10-Г про надання автопідприємством послуг від 01.07.2010 року;

акт прийому передачі основних засобів від 30.05.2001 року; акт перевірки наявності та умов збереження закладеного майна від 05.07.2004 року;

Також було надано експериментальні зразки підпису відповідача.

Ухвалою суду від 31.01.2017 року по справі було зупинено провадження у звязку з призначенням судово-почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставити наступні питання:

- чи виконано підпис у Договорі №83 купівлі-продажу транспортного засобу від 06.06.2015 року, укладеного між ПП «Авто-Європа» та ОСОБА_2, а саме графі «покупець» в правому нижньому куті договору, від імені ОСОБА_2, - ОСОБА_1 чи іншою особою ?;

- чи виконано підпис у Договорі №83 купівлі-продажу транспортного засобу від 06.06.2015 року, укладеного між ПП «Авто-Європа» та ОСОБА_2, а саме графі «покупець» в правому нижньому куті договору, від імені ОСОБА_2, - ОСОБА_2 чи іншою особою ?;

- чи виконано підпис у сервісній книжці автомобіля «Skoda Octavia», 2004 року випуску, VIN TMBD41U45B015022, на звороті першої сторінки в графі власник (у правому нижньому куті в графі «підпис власника») від імені ОСОБА_2, - ОСОБА_1 чи іншою особою ?;

- чи виконано підпис у сервісній книжці автомобіля «Skoda Octavia», 2004 року випуску, VIN TMBD41U45B015022, на звороті першої сторінки в графі власник (у правому нижньому куті в графі «підпис власника») від імені ОСОБА_2 - ОСОБА_2 чи іншою особою ?;

- чи виконано підписи у квитанціях за період з 28.12.2005 року по 12.10.2009 року (на 1-47 арк.), квитанціях про здійснення валютно-обмінних операцій або операції з купівлі-продажу банківського металу, прибуткових касових ордерах, платіжних дорученнях про оплату чергових платежів, заявах про купівлю іноземної валюти або банківських металів для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності за період з 05.03.2008 року по 02.04.2010 року (загальна кількість 24 арк.) від імені ОСОБА_2 - ОСОБА_1 чи іншою особою ?;

- чи виконано підписи у квитанціях за період з 28.12.2005 року по 12.10.2009 року (на 1-47 арк.), квитанціях про здійснення валютно-обмінних операцій або операції з купівлі-продажу банківського металу, прибуткових касових ордерах, платіжних дорученнях про оплату чергових платежів, заявах про купівлю іноземної валюти або банківських металів для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності, за період з 05.03.2008 року по 02.04.2010 року (загальна кількість 24 арк.) від імені ОСОБА_2 - ОСОБА_2 чи іншою особою?;

До суду 01 червня 2017 року надійшли матеріали цивільної справи разом з висновком судово-почеркознавчої експертизи №5666/02, складений 31 травня 2017 року (т.1, а.с.145-154).

Ухвалою суду від 06.06.2017 року провадження у справі було відновлено.

Ухвалою суду від 13.07.2017 року за клопотання представника позивача було витребувано з Територіального сервісного центру 5142 регіонального сервісного центру МВС в Одеській області (65000, м. Одеса, вул. Аеропортівська, 29А) довідку про реєстрацію автомобіля SKODA OCTAVIA, 2004 року випуску, VIN код: TMBDP41U45B015022 та про наявність чи відсутність заборон або обтяжень щодо нього.

Протокольною ухвалою суду від 18.09.2017 року було залучено до участі у справі у якості третьої осіб - ПАТ Банк «Південий», ПАТ «Укрсоцбанк», Приморський ВДВС ГТУЮ в Одеській області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Центральне обєднане управління ПФУ в м. Одесі, ОСОБА_5 (т.1, а.с.172-173, 177).

Розгляд справи, призначений на 12.12.2017 року, був відкладений за клопотання сторін у звязку з відсутністю доказів щодо існування у відповідача боргів. 31.01.2018 року розгляд справи був відкладений у звязку з неявкою сторін. 06.03.2018 року розгляд справи був відкладений за клопотання відповідача.

У судове засідання 17.04.2018 року сторони не зявились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Від позивача до суду надійшла заява, згідно якої просив справу розглядати за його відсутності та задовольнити позов у повному обсязі за вказаних у позові обставин. У минулих судових засіданнях позивач посилався на те, що спірний автомобіль був придбаний за його кошти, хоча і оформлений на імя відповідача. В подальшому у звязку з тим що він тяжко хворий просив розглядати справу без нього.

Відповідач також надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглянути за його відсутності. У судовому засіданні 23.11.2016 року відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 визнав у повному обсязі та зазначив, що позивач, який є його тестем, став мимовільним заручником його ситуації: кредит був оформлений за нього, проте кошти по ньому сплачував саме позивач. Позивач також сам прийняв від приватного підприємства спірний автомобіль та на акті прийому-передачу автомобіля був підпис саме позивача. Він, відповідач, мав у подальшому переоформити права власності на позивача, проте за його борговими зобовязаннями було накладено арешт на вказаний автомобіль, тому він позбавлений можливості переоформити право власності.

Від представника ПАТ АБ «Південний» 03.02.2018 року до суду було подану заяву, згідно якої просили справу розглядати за їх відсутності та згідно якої не заперечував проти задоволення позову. Від представника Центрального обєднаного управління ПФУ в м. Одесі 08.12.2017 року, 21.01.2018 року, 10.05.2018 року було подану заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Інші учасник процесу не повідомили суд про причини неявки, хоча суд їх неодноразово повідомляв про час і місце судового розгляду.

У звязку з викладеним та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу 11.05.2018р. не здійснюється.

Відповідно до ст.ст. 268 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У звязку з цим, датою складення цього судового рішення є 21 травня 2018 року.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи пояснення учасників процесу в минулих судових засіданнях, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 06 червня 2005 року ОСОБА_2 уклав з ПП «АВТО-ЄВРОПА» договір купівлі-продажу транспортного засобу №83, згідно якого продавець зобовязався продати, а покупець прийняти та оплатити кошти за автомобіль «Skoda Octavia», 2004 року випуску, VIN: TMBDP41U45B015022 д два етапи6 перше-при оплаті 10% від ціни товару, другий-по надходженню автомобіля до автосалону.

11.07.2005 року між відповідачем та ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» кредитний договір №4408833, відповідно до якого відповідач отримав кошти у кредит у розмірі 19 638, 68 дол. США.

Згідно п.1.2 кредитного договору, цільове призначення кредиту: кредит надається позичальнику для оплати частини вартості транспортного засобу: «Skoda Octavia», 2004 року випуску, VIN: TMBDP41U45B015022, що придбається у ПП «Авто-Європа» згідно договору купівлі-продажу №83 від 06.06.2005 року.

08 липня 2005 року право власності на автомобіль було оформлено за відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії РВС №316510, виданим 08.07.2015 року МРЕВ-1 ОСОБА_6 України в Одеській області.

Згідно листа ПАТ «ПУМБ» від 06.07.2010 року, усі кредитні зобовязання ОСОБА_2 були виконані перед філіалом банку за вказаним кредитним договором №4408833 від 11.07.2005 року.

Позивачем надано до суду копії квитанцій (платіжних доручень) за період з 2007 року по 2009 рік, які підтверджують здійснення погашення коштів за кредитом.

Суд вбачає, що підставою звернення до суду з відповідним позовом стало те, що спірний договір купівлі-продажу №83 від 06.06.2005 року позивач вважає удаваним в частині зазначення покупця ОСОБА_2, оскільки саме він обрав автомобіль та сплачував кошти за вказаних договір та користувався ним протягом 10 років.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Доповнюючи положення про те, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, у ст. 16 ЦК міститься досить широкий перелік засобів захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема одним із них є визнання правочину недійсним

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Відповідно до ст. ст. 215 - 235 ЦК України, особа, яка вважає, що її права, речові права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним.

Відповідно до частин першої та третьої статті 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним.

Статтею 217 ЦК України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи ОНДІСЕ №5666/02, складений 31 травня 2017 року (а.с.145- 154) , підписи від імені ОСОБА_2 у наданих на експертизу:

- договорі №83 купівлі-продажу транспортного засобу від 06.06.2005, зміщений в нижній частині другого аркушу документу, під реквізитами покупця;

- сервісній книжці автомобіля «Skoda Octavia», 2004 року випуску, VIN: TMBDP41U45B015022, розміщений на звороті першої сторінки, в графі «Подпись покупателя» (см. «Данные о владельце» стр.1)»

- квитанціях до кредитного договору, прибуткових касових ордерах №№: 19 від 05.05.2009, 5 від 01.06.2009, З від 01.07.2009, 3 від 23.11.2009, 2 від 30.12.2009, 4 від 03.02.2010, 6 від 26.03.2010, 1 від 02.04.2010, розміщені в нижній частині вище зазначених документів, в графах «Підпис платника»; платіжних дорученнях №№ 652660320 від 17.09.2009, 652660364 від 17.09.2009, 665201983 від 16.10.2009, 665201964 від 16.10.2009, розміщені в нижній частині вище зазначених документів, в графах «Підпис»; заявках про купівлю іноземної валюти або банківських металів для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності: №4408833/2009-10-14 від 2009-10-16, №4408833/2009-04-01 від 2009-04-02, №4408833/16.09.2009 від 2009-09-17, розміщені в нижній частині вище зазначених документів, в графах «Підпис»,

виконані не самим ОСОБА_2, а ОСОБА_1.

Суд вбачає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 05.06.2005 року було укладено договір про надання послуг, за яким ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання укласти з підприємством «Авто-Європа» договір купівлі-продажу вказаного автомобіля та зареєструвати цей автомобіль на своє імя. Також ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання оформити кредит для отримання грошових коштів, а ОСОБА_1 зобовязався надати відповідні грошові кошти. В свою чергу, ОСОБА_2 зобовязався після погашення кредиту переоформити автомобіль на імя ОСОБА_1

06.07.2010 року вказаний кредит було повністю погашено, однак на даний переоформлення автомобіля на позивача не можливе, через наявність майнових претензій до відповідача з боку третіх осіб та наявного арешту автомобіля.

Зазначені обставини були встановлені Приморським районним судом м. Одеси за розглядом справи №522/23854/14 про витребування майна з чужого незаконного володіння, по якій 26.11.2015 року було винесено рішення про відмову в позові, залишене без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 12.01.2016 року.

Як передбачено ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, з урахуванням викладеного, суд вбачає, що фактичним покупцем за договором купівлі-продажу автомобіля «Skoda Octavia», 2004 року випуску, VIN: TMBDP41U45B015022, укладений 06.06.2005 року між Приватним підприємством «АВТО-ЄВРОПА» та ОСОБА_2, є саме позивач ОСОБА_1. Саме він прийняв спільний автомобіль та здійснював погашення кредитних коштів, отриманих за кредитним договором №4408833 від 11.07.2005 року, на придбання спірного автомобіля.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини та визнання вказаних обставин з боку відповідача та відсутність інших доказів в спростування зазначеного інших учасників справи, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу автомобіля «Skoda Octavia», 2004 року випуску, VIN: TMBDP41U45B015022, укладений 06.06.2005 року між Приватним підприємством «АВТО-ЄВРОПА» та ОСОБА_2, був укладений фактично для придбання автомобіля ОСОБА_1, який фактично і здійснював за цим договором та кредитним договором передбачені платежі в повному обсязі, та який впродовж 10 років вільно користувався автомобілем, що ніким не спростовано, та враховуючи висновок судової експертизи, може бути визнаний недійсним у частині зазначенні покупця ОСОБА_2 з моменту укладення;

Також, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача в частині визнання його ОСОБА_1 покупцем за договором купівлі-продажу автомобіля «Skoda Octavia», 2004 року випуску, VIN: TMBDP41U45B015022, укладений 06.06.2005 року між Приватним підприємством «АВТО-ЄВРОПА» та ОСОБА_2.

У звязку з тим, що суд встановив, що фактично був і є покупцем за спірним договором купівлі-продажу №83 від 06.06.2005 року, - ОСОБА_1, також підлягають задоволенню вимога про визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РВС №316510, видане 08.07.2015 року МРЕВ-1 ОСОБА_6 України в Одеській області на ОСОБА_2.

Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним, примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобовязальних відносинах;

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вбачає, що оскільки у позивача існують перешкоди в здійсненні перереєстрації за ним права власності на спірний автомобіль, зазначене визнається відповідачем, суд вважає за можливе визнати ОСОБА_1 право власності на автомобіль «Skoda Octavia», 2004 року випуску, VIN: TMBDP41U45B015022.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 11, 15-16, 203, 215, 217, 235, 321, 392, 655 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-82, 191, 206, 223, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 354 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу автомобіля «Skoda Octavia», 2004 року випуску, VIN: TMBDP41U45B015022, укладений 06.06.2005 року між Приватним підприємством «АВТО-ЄВРОПА» () та ОСОБА_2 (ІПН), недійсним в частині зазначенні покупця ОСОБА_2 з моменту укладення;

Визнати покупцем за договором купівлі-продажу автомобіля «Skoda Octavia», 2004 року випуску, VIN: TMBDP41U45B015022, укладений 06.06.2005 року між Приватним підприємством «АВТО-ЄВРОПА» () та ОСОБА_2 (ІПН), - ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1).

Визнати недійсним свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії РВС №316510, видане 08.07.2015 року МРЕВ-1 ОСОБА_6 України в Одеській області ОСОБА_2 (ІПН).

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) право власності на автомобіль «Skoda Octavia», 2004 року випуску, VIN: TMBDP41U45B015022.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 21 травня 2018 року.

Суддя: Л.В. Домусчі