Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 333/7185/17 Головуючий у 1 інстанції Піх Ю.Р.
Номер провадження 22-ц/778/1514/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3» на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2018 року за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до Закритого акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3», приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, третя особа: Комунарський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання незаконним та скасування свідоцтва, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Закритого акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3» (далі ЗАТ «ПУМБ»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український ОСОБА_3» (далі ПАТ «ПУМБ»), приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, третя особа: Комунарський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі Комунарський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області) про визнання незаконним та скасування свідоцтва.

26 грудня 2017 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначав, що з 19.10.2017 року він вже не є власником спірного нерухомого майна. На теперішній час власником є ЗАТ «ПУМБ», але оскільки документи, що слугували в якості підстави для переходу права власності скасовано ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2017 року, а посвідчене приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на нерухоме майно може бути скасовано за наслідками розгляду його позову.

Також, зазначає, що оскільки спірне нерухоме майно може бути незаконно та безперешкодно відчужене відповідачем і такі обставини можуть утруднити виконання судового рішення, та може спричинити необхідність витребування спірного нерухомого майна у іншого добросовісного набувача, необхідно забезпечити виконання рішення суду.

На підставі викладеного, позивач просив суд, забезпечити позов шляхом заборони органам державної реєстрації, державним реєстраторам, нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, що належить ПАТ «ПУМБ».

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2018 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено органам державної реєстрації, державним реєстраторам, нотаріусам, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_2, що належить ПАТ «ПУМБ» до набрання рішенням суду законної сили.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ПАТ «ПУМБ» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 149, 150 ЦПК України та дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення та існує ризик, що відповідач в подальшому може здійснити будь-яким чином відчуження квартири, що унеможливить виконання рішення суду у справі, а вказаний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати забороною вчиняти певні дії. Такий захід забезпечення позову спрямований на обмеження можливості відчуження нерухомого майна, що є предметом оспорюваного позивачем свідоцтва про право власності, проте не позбавляє права чинного власника цього майна користуватись ним.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені Цивільно-процесуальним Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 вказаної постанови Пленуму, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом п. 10 цієї ж Постанови заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Судом встановлено, що предметом спірних правовідносин є визнання незаконним та скасування свідоцтва про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу від 19.10.2017 року.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що на примусовому виконанні у Комунарському ВДВС Запорізького МУЮ перебувало виконавче провадження ВП № 48957592 з примусового виконання виконавчого листа Комунарського районного суду м. Запоріжжя № 333/3667,12, виданого 16.09.2014 року щодо звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ « ПУМБ» за кредитним договором від 13.11.2007 року в розмірі 100896.79 доларів США та 209689.85 грн. на предмет іпотеки, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_4 Зазначена квартира була виставлена на продаж. Оскільки майно продано не було, стягувачем було виявлено бажання щодо залишення нереалізованого нерухомого майна в рахунок погашення суми боргу. На підставі цього, державним виконавцем було видано документи, які слугували підставою для подальшого оформлення права власності на зазначене нерухоме майно, а саме, акт № 48957592 про передачу майна боржника стягувану в рахунок погашення боргу від 10.08.2017 року, постанова № 48957592 про передачу майна боржника стягувану в рахунок погашення боргу від 10.08.2017 року.

19.10.2017 року Банку було видано приватним нотаріусом ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на нерухоме майно та зареєстроване у реєстрі за № 728.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2017 року у справі № 333/4576/17 було частково задоволено скаргу на дії державного виконавця та скасовано акт № 48957592 про передачу майна боржника стягувану в рахунок погашення боргу від 10.08.2017 року та постанову № 48957592 про передачу майна боржника стягувану в рахунок погашення боргу від 10.08.2017 року. Отже, на думку заявника, були відсутні підстави для видачі свідоцтва, а тому заявник вважає, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

З огляду на викладене обґрунтованим є висновок суду першої інстанцій про те, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а обраний захід забезпечення позову співмірний із заявленими позивачем вимогами.

Підстави вважати, що судом першої інстанції при розгляді даної заяви допущені порушення норм процесуального права, відсутні.

Отже, ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена із дотриманням вимог закону, а підстави для її скасування, що передбачені ст.ст. 374, 379 ЦПК України, відсутні, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3» залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01.06.2018 року.

Головуючий

Судді: