Дата документу 27.11.2018 Справа № 331/4346/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/4346/18 Головуючий у 1 інстанції Антоненко М.В.
Провадження №22ц/807/256/18 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Аверс» на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2018 року про відкриття провадження у справі за позовом Заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 в інтересах Запорізької обласної державної адміністрації до Комунального підприємства Балабинської селищної ради «Центр надання послуг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Аверс», ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Сенченко Валерій Михайлович про визнання незаконними та скасування рішення про державну реєстрацію прав, визнання недійсним договору іпотеки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року Заступник керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 в інтересах Запорізької обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства Балабинської селищної ради «Центр надання послуг», Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Аверс», ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Сенченко Валерій Михайлович про визнання незаконними та скасування рішення про державну реєстрацію прав, визнання недійсним договору іпотеки.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2018 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді, ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Аверс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.09.2018 року та закрити провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що прокуратурою було порушено правила підсудності та об'єднання позовних вимог при поданні позову, а суд першої інстанції не мав права відкривати провадження у вказаній справі. В обґрунтування вказаного ТОВ «НВП «Аверс» посилається на те, що вимога про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора не є похідною від другої вимоги про визнання недійсним договору іпотеки укладеного 20.03.2017, які відповідно до статті 19 ЦПК України підлягали б розгляду в порядку цивільного судочинства.

Крім того, скаржник вважає, що суд першої інстанції не мав права відкривати провадження по справі за позовом місцевої прокуратури, так як були порушені правила об'єднання позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача,пояснення учасників процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відкриваючи провадження по справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна заява подана та оформлена з додержанням вимог ст. ст. 175-177 ЦПК України, а справа підсудна Жовтневому районному суду м. Запоріжжя, виходячи з наявних у справі даних.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, який відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи заступник керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 в інтересах Запорізької обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до КП Балабинської селищної ради «Центр надання послуг», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Аверс», ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Сенченко В.М. про визнання незаконними та скасування рішення про державну реєстрацію прав, визнання недійсним договору іпотеки (а.с. 3-17).

Встановлено, що за ТОВ «НВП «Аверс» зареєстровано право власності на об'єкт незавершеного будівництва, офісно-торгівельний центр, нежитлове приміщення по АДРЕСА_1.

Предметом позову є скасування державної реєстрації прав на об'єкт незавершеного будівництва, що прямо зачіпає майнові інтереси сторін, адже, правовим наслідком реєстрації прав на об'єкт незавершеного будівництва за ТОВ «НВП «Аверс», що розташований на земельній ділянці, яка належить державі в особі Запорізької обласної державної адміністрації, є укладання договору іпотеки, предметом якого є вказаний об'єкт.

З цього вбачається, що реєстрація прав та укладання договору призвели до відчуження об'єкта незавершеного будівництва, що, в свою чергу, призвело до фактичного вибуття земельної ділянки державної власності поза волею та відома її власника - держави в особі Запорізької обласної державної адміністрації.

Місцевою прокуратурою у вказаній справі порушується питання щодо неправомірності узаконення та подальшого відчуження ТОВ «НВП «Аверс» об'єкта незавершеного будівництва, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також усунення наслідків зазначених протиправних дій, які фактично призвели до вибуття земельної ділянки державної власності поза волею її власника.

Зазначені вимоги є взаємопов'язаними між собою, адже незаконне набуття права власності за ТОВ «НВП «Аверс», подальше укладення договору іпотеки та невиконання оспорюваного правочину призвело до відчуження вказаного об'єкта нерухомості на користь іншої особи.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 14.12.2016 у справі №6-2554цс16, публічно-правовий спір має свою особливість суб'єктного складу - участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб'єкта владних повноважень.

За положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно із статтею 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно висновку Верховного Суду у справі № 817/1048/16, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Натомість спори з державним реєстратором не належать до адміністративної юрисдикції, коли стосуються майнового інтересу і обов'язково будуть впливати на майнові права тієї особи, щодо якої ці реєстраційні дії буде скасовано.

Враховуючи, що спірні правовідносини пов'язані з порушенням прав власника земельної ділянки - Запорізької обласної державної адміністрації, також порушення порядку здійснення забудови вказаної спірної земельної ділянки, вказаний спір не є публічно-правовим, а випливає із земельних відносин, у зв'язку з чим, має вирішуватися за правилами цивільного судочинства (ЦПК України).

Спір стосується правомірності набуття ТОВ «НВП «Аверс» речового права на об'єкт незавершеного будівництва (офісно-торгівельний центр), законності здійснення відповідачем правомочностей власника при проведенні будівництва вказаного об'єкта без жодних документів, що посвідчують речове право на земельну ділянку під цим об'єктом саме ТОВ «НВП «Аверс». Тобто, оспорюваним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про цивільне право, а саме право на конкретну земельну ділянку та право на збудовану на вказаній земельній ділянці будівлю.

Таким чином, органами прокуратури з метою захисту та поновлення порушених інтересів держави оспорюється набуття права власності ТОВ «НВП «Аверс» та у подальшому ОСОБА_3 на об'єкт незавершеного будівництва, офісно-торгівельний центр по АДРЕСА_1.

Згідно з положень ст.ст. 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, ст.ст.11,16,167, 169, 374 ЦК України, ст.ст. 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України випливає, що органи виконавчої влади у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної власності (наданні земельних ділянок юридичним особам у користування, укладенні, зміні, розірванні договорів оренди земельної ділянки) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними у тому числі з суб`єктами підприємницької діяльності.

Таким чином, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватно - правового характеру, за відповідності складу сторін спору ст. 4 ЦПК України підвідомчі судам загальної юрисдикції.

Відносини, пов`язані з набуттям та реалізацію громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок ґрунтуються на засадах рівності сторін і є цивільно-правовими.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Місце знаходження нерухомого майна - це його адреса, зазначена у правовстановлюючих документах або інших документах, на підставі якого це майно виникло. Якщо право власності на це майно зареєстроване, то місцем знаходження є адреса, зазначена у витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Виходячи із викладеного, судова колегія вважає, що підсудність позову повинна визначатися саме відповідно до положень ст. 30 ЦПК України, тобто за правилом виключної підсудності.

Отже, враховуючи, що позов про визнання незаконними та скасування рішення про державну реєстрацію прав, визнання недійсним договору іпотеки пред`являється відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України за місцезнаходженням майна або основної його частини, судом першої інстанції вірно постановлено ухвалу про відкриття провадження у даній справі, так як об'єкт незавершеного будівництва на спірній земельній ділянці знаходиться на території Олександрівського району м. Заопріжжя.

Доводи апеляційної скарги, щодо недотримання правил підсудності, фактично зводяться до оспорення підвідомчості розгляду справи, оскільки саме з підстав розгляду справи в господарському чи адміністративному судочинстві, а не цивільному судочинстві, заявлених позивачем вимог оскаржується ухвала суду про відкриття провадження у справі. Жодного доказу щодо порушення правил підсудності апеляційна скарга не містить.

Окрім цього слід зазначити,що питання дотримання предметної та суб'єктної юрисдикції у відповідності до параграфу 1 глави 2 ЦПК України суд не позбавлений можливості,за наявності для цього підстав, вирішити яка під час відкриття провадження по справі ,так і під час її розгляду.

З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки вони є помилковими, безпідставними, спростовуються вимогами чинного законодавства, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відкриття провадження по даній справі відповідно до вимог чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 30, 187, 371, 374, 375, 381- 384 ЦПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Аверс» - залишити без задоволення.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2018 року про відкриття провадження у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 28 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді:

.