Справа № 289/1655/17
Номер провадження 2/289/41/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - Невмержицького І.М.,

при секретарі - Прокопчук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Вишевицької об'єднаної територіальної громади, Радомишльського району Житомирської області, за участю тертьої особи без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання права на спадкове майно за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання права на земельні частки (паї) після смерті ОСОБА_4, оскільки вони являються єдиними спадкоємцями за заповітом, оскільки третя особа ОСОБА_3, але в зв'язку із втратою оригіналів Сертифікатів на право на земельну частку (пай) та у зв'язку з неточностями у прізвищах у заповіті, позивачі не мають можливості оформити право на спадщину в нотаріальному порядку, що і стало підставою звернення до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про відмову від своїх позовних вимог на користь дочки, а розгляд справи просила проводити за її відсутності.

Відповідач надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності його представника, заявлені вимоги позивача підтримали та просили суд їх задовольнити.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3, в судове засідання неодноразово не з'явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с.Щербини, Брагинського району, Гомельської області.

01.03.1972 року позивачка ОСОБА_1, уклала шлюб з ОСОБА_6, даний факт підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 яке видане Вишевицькою сільською радою, Радомишльського району, Житомирської області.

Відповідно до свідоцтва про народження чоловіка позивачки серії НОМЕР_2 ОСОБА_6, його батьками є: батько - ОСОБА_7, та мати: ОСОБА_4.

Від шлюбу у ОСОБА_8 та ОСОБА_6народилась дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3

ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 46 років помер чоловік позивачки ОСОБА_1, а відповідно батько позивачки ОСОБА_2, ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4

01.08.1991 року ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла своїй дочці ОСОБА_3.

09.02.1992 року ОСОБА_4, знову склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла ОСОБА_10, ОСОБА_11.

Відповідно до ст.1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року у віці 88 років померла свекруха позивачки ОСОБА_1, а відповідно баба позивачки ОСОБА_2, ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації актів про смерть 27.06.2006 року було зроблено відповідний запис, що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_5

Спадщину після смерті спадкодавиці прийняли позивачі, шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої з поміж всього іншого входить:

- право на земельний пай в розмірі 2,7241 га в умовних кадастрових гектарах, що розташований на території Вепринської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області, що належало ОСОБА_4 згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай), серії НОМЕР_6

- право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Веприн» Радомишльського району, Житомирської області, відповідно до списку осіб які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників.

У відповідності до п. 216 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 3 березня 2004 року за № 20/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Однак, набути вищезазначене майно в порядку передбаченому ст. 1298 ЦК України, шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину на земельну частку (пай) та майновий пай позивачі, як спадкоємці за законом не мають можливості через те, оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачений, що в свою чергу, згідно ЗУ «Про нотаріат», є перешкодою для вчинення необхідної нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину, а також через те що у заповіті допущені помилки в написанні їх прізвищ.

Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно ст. 1216 та ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року N 720/95 передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Відповідно до положень п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України).

А згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Вартість земельних часток (паїв) становить 48 841,95 гривень.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 16 Цивільного кодексу України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу.

У відповідності до ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відмерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15-16, 328, 1216-1218, 1261, 1277 ЦК України, ст. 131 ЗК України та керуючись ст.ст. 4-5, 19, 23, 27, 81, 95, 174-177 ЦПК України,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Вишевицької об'єднаної територіальної громади, Радомишльського району Житомирської області, за участю тертьої особи без самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання права на спадкове майно за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом, право на спадкове майно, після смерті баби ОСОБА_4, яке складається з:

- права на земельний пай в розмірі 2,7241 га в умовних кадастрових гектарах, що розташований на території Вепринської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області, що належало ОСОБА_4 згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай), серії НОМЕР_6

- права на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Веприн» Радомишльського району, Житомирської області, відповідно до списку осіб які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом тридцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Суддя І. М. Невмержицький