Справа № 456/2843/17 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/7403/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. і ОСОБА_2,

при секретарі Цапові П.М.,

за участю позивача ОСОБА_3, неповнолітньої ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про припинення стягнення аліментів.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 серпня 2017 року ухвалено стягувати з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 29.05.2017 року і до її повноліття.

Стверджував, що відразу після ухвалення судом рішення ОСОБА_5 вигнала їх неповнолітню доньку з дому і з того часу вона проживає з ним, він повністю її утримує, а ОСОБА_5 жодної допомоги на її утримання не надає (а.с. 2-3).

Оскаржуваним заочним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 32).

Дане рішення оскаржив позивач.

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що суд неправомірно не взяв до уваги письмові пояснення доньки сторін, яка ствердила, що з 14.08.2017 року і по даний час проживає разом з позивачем, як батьком, та є зареєстрованою за місцем проживання батька, а також відповідні покази свідків стосовно обставин позовних вимог (а.с. 35-36).

Судові повістки, надіслані відповідачці ОСОБА_5, як за адресою її реєстрації, так і за адресою її фактичного місця проживання (зазначеною нею у запереченні на іншу позовну заяву а.с. 60), повернулися до суду без їх вручення адресату - з довідками пошти «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 45, 68-71). Донька відповідачки в судовому засіданні ствердила, що з серпня 2017 року місце перебування матері (відповідачки) їй не відомо, однак за наявною у неї інформацією відповідачка виїхала за межі України (в Італію), але більш точна інформація про місце перебування відповідачки у неї відсутня.

За вище наведених обставин, а також з урахуванням того, що в апеляційному розгляді справи приймає участь донька сторін спору, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, припинення стягнення аліментів на утримання якої і є предметом даного спору, колегія суддів вважає можливим апеляційний розгляд справи за відсутності відповідачки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, а також неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції мотивував тим, що позивач не представив суду жодних доказів щодо нецільового витрачання аліментів відповідачем та щодо неналежного виконання відповідачем батьківських обовязків.

Вище наведені висновки колегія суддів вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, та такими, що зроблені з порушенням норм процесуального права та за неправильного застосування норм матеріального права, виходячи з наступного.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 181 СК України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Частиною 4 ст. 273 ЦПК України встановлено, що у випадку, коли після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі (в даному випадку аліменти на утримання дитини), зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відтак, з урахуванням предмета даного пору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі: зокрема - з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Згідно довідки ЖЕК № 4 від 13.09.2017 року № 2650, поданої до суду в якості обґрунтування позовних вимог, неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є зареєстрованою разом з батьком (позивачем) у квартирі № 18 на вул. Грабовецька, 9-В у місті Стрию Львівської області (а.с. 9).

У відповідності до п. 1 ч.1 ст. 45 ЦПК України, під час розгляду справи малолітня або неповнолітня особа має право безпосередньо або через представника чи законного представника висловлювати свою думку.

Як стверджується змістом самого оскаржуваного рішення, неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в суді першої інстанції ствердила, що її мама (відповідачка по справі) поїхала на заробітки в Італію і вона проживає у брата батька (позивача).

В суді апеляційної інстанції неповнолітня підтримала апеляційну скаргу та пояснила, що з серпня 2017 року вона мами (відповідачки) взагалі не бачила і її місцеперебування їй не відомо (по наявній у неї інформації відповідачка виїхала на заробітки в Італію), з цього ж часу вона проживає разом з батьком (позивачем), який і утримує її: будь-якої допомоги чи утримання від матері (відповідачки) вона не утримує.

Вище наведене стверджується також і письмовими поясненнями неповнолітньої, які наявні у матеріалах справи (а.с. 16), а також показами свідків в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає встановленим факт того, щонеповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з відповідачкою ОСОБА_5 з серпня 2017 року не проживає, а навпаки з цього ж часу проживає з батьком (позивачем по справі), який і утримує її, а відтак приходить до висновку про те, що ОСОБА_5 втратила право на аліменти на утримання неповнолітньої.

За вище наведених обставин оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 3 і 4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_3 задовольнити.

Припинити право ОСОБА_5 на аліменти з ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з дня набрання даною постановою законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 1 344 грн. судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 16 березня 2018 року.

Головуючий:

Судді: