Дата документу 14.03.2018 Справа № 554/9548/17
Провадження №2/554/313/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

при секретарі Садошенко М.П.,

за участю учасників справи:

позивач: ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 30.11.2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 1050 доларів США, що еквівалентно 28213,50 гривень, відсотки за користування грошима в сумі 1304 доларів США, що еквівалентно 35038,48 гривень; а також борг в сумі 94000 гривень та відсотки за користування коштами в сумі 100110 гривень, сплачений судовий збір в сумі 2574 гривень. ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 15.12.2014 року він, згідно розписки, надав ОСОБА_2 гроші в сумі 4350 доларів США. Відповідач взяв гроші в борг під 3,5% в місяць та зобовязувався повернути до 15.01.2015 року. 07.04.2015 року відповідач повернув позивачу 1300 доларів США. 26.04.2015 року відповідач повернув позивачу 2000 доларів США. Сума 1050 доларів США ОСОБА_2 на час звернення до суду не повернута. Сума боргу за розпискою в розмірі 1050 доларів США становить 28213,50 гривень по курсу НБУ України від 29.11.2017 року 26,87 гривень. Відсотки за користування кредитом по розписці від 15.12.2014 року складають: 1050 доларів США під 3,5% з 15.12.2014 року по 30.11.2017 року 1304 доларів США, що еквівалентно: 1304 доларів США х 26,87 курс НБУ України = 35038,48 гривень.

Крім того, ОСОБА_1, згідно розписки, надав ОСОБА_2 гроші в сумі 94000 гривень. Відповідач взяв гроші у борг та зобовязувався повернути до 15.01.2015 року. Суму 94000 гривень відповідач не повернув. Відсотки за користування кредитом по розписці від 15.12.2014 року складають : 94000 гривень під 3,0% з 15.12.2014 року по 30.11.2017 року 100110 гривень.

Ухвалою суду від 12.12.2017 року було відкрито провадження по даній справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України 2017 року (чинний з 15.12.2017 року), передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Пояснив, що від дав в борг відповідачу гроші, бо в того захворіли рідні. Проте, як вияснилось пізніше, всі родичі його здорові, але не відомо куди він подів гроші. Вказав, що він має право у відповідності до ст.1048 ЦК України стягнути з відповідача 3% від суми позики 94000 гривень на рівні облікової ставки НБУ України. На даний час він не заперечує, що відповідач повернув йому 500 доларів США, не повернута сума складає 550 доларів США.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала частково. Вказала, що відповідач погоджується сплатити борги в сумі 550 доларів США та 94000 гривень, але не згоден сплачувати відсотки, оскільки щодо першої розписки, то дана угода не є кредитною, а в другій розписці взагалі мова не йде про відсотки.

Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно матеріалів позову,15.12.2014 року ОСОБА_1, згідно розписки, надав ОСОБА_2 гроші в сумі 4350 доларів США. Відповідач взяв гроші в борг під 3,5% в місяць та зобовязувався повернути до 15.01.2015 року. 07.04.2015 року відповідач повернув позивачу 1300 доларів США. 26.04.2015 року відповідач повернув позивачу 2000 доларів США. Сума 1050 доларів США ОСОБА_2 на час звернення до суду не повернута. Крім того, ОСОБА_1, згідно розписки, надав ОСОБА_2 гроші в сумі 94000 гривень. Відповідач взяв гроші у борг та зобовязувався повернути до 15.01.2015 року. Суму 94000 гривень відповідач не повернув.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає предявлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Крім того, ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів.

Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, від 11 листопада 2015 року № 6-1967цс15 та від 24 лютого 2016 року № 6-50цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до розписок (а.с.26,27) від 15.12.2014 року ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання повернути ОСОБА_1 94000 гривень та 4350 доларів США до 15.01.2015 року.

Відповідач повернув позивачу частину коштів, не повернуто 550 доларів США та 94000 гривень.

Відповідно до розписки відповідача,за користування 550 доларів США (3,5%) борг склав: 550 доларів США, що еквівалентно 14778,50 гривень, відсотки за користування грошима в сумі 683,38 доларів США, що еквівалентно 18362,38 гривень.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимогОСОБА_1 щодо повернення відповідачем простроченого боргу за договорами позики, а саме:550 доларів США, що еквівалентно 14778,50 гривень, відсотки за користування грошима в сумі 683,38 доларів США, що еквівалентно 18362,38 гривень та борг в сумі 94000 гривень.

При цьому, суд вважає, що відповідачем ОСОБА_2 у розумінні положень ст.ст.76,81ЦПК України не надано суду належних та достовірних доказів на спростування цих позовних вимог позивача.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми процентів за користування грошовими коштами 94000 гривень, то суд вважає відмовити в задоволенні цих позовних вимог, оскільки зміст самої боргової розписки від 15.12.2014 року не містить в собі посилання на будь-які проценти, а посилання позивача в ході судового розгляду на стягнення в порядку ст.1048 ЦК України процентів на рівні облікової ставки НБУ України взагалі є безпідставними та необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачагрошові кошти у розмірі 550 доларів США, що еквівалентно 14778,50 гривень, відсотки за користування грошима в сумі 683,38 доларів США, що еквівалентно 18362,38 гривень та борг в сумі 94000 гривень. В задоволенні інших вимог позивачу слід відмовити.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України.

Позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення коштів в загальній сумі 257361,98 гривень.

Судом задоволені позовні вимоги частково та стягнуто грошові кошти в загальній сумі 127140,88 гривень, що становить 49% від загальної суми позовних вимог, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1261,26 гривень (2574 х 49%).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст.1046,1047,1048,1049-1052 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, проживаючого за адресою: м.Полтава, просп.Миру,36,кв.49, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, до ОСОБА_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, проживаючого за адресою: м.Полтава, просп.Миру,36,кв.49, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, грошові кошти в сумі 550 доларів США, що еквівалентно 14778,50 гривень, відсотки за користування грошима в сумі 683,38 доларів США, що еквівалентно 18362,38 гривень.

Стягнути зі ОСОБА_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, проживаючого за адресою: м.Полтава, просп.Миру,36,кв.49, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, борг в сумі 94000 гривень та сплачений судовий збір в сумі 1261,26 гривень.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 355 ЦПК України подається безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області.

Повний текст судового рішення складено 16.03.2018 року.

Суддя: А.М.Чуванова