17.05.2018 Справа № 756/2573/18
Справа №756/2573/18
Провадження №2/756/3219/18
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2018 року, Оболонський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Рибалки Ю.В.‚
при секретарі судового засідання - Євфіменко К.М.,
за участю: представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про поділ майна подружжя,
26 лютого 2018 року до суду звернулася ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3про поділ майна подружжя.
З урахуванням заяви про зміну предмета позову, в порядку поділу майна подружжя, просила суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 та 1/3 частину квартири АДРЕСА_2; визнати за відповідачем право власності на 2/3 частин квартири АДРЕСА_2; стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 685 210 грн. 95 коп., яккомпенсацію за ? частину транспортного засобу - автомобіля марки BMW модель 7L Activehybrid.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вищевказане майно набуто сторонами в період шлюбу, тому воно є спільною сумісною власністю, однак зареєстровано за відповідачем. Вважала за можливе провести поділ вказаного майна подружжя відступивши від засад рівності їх часток, ураховуючи, що відповідач витрачав спільне майно на шкоду інтересам сім'ї, ухилявся від участі в утриманні спільних дітей, застосовував фізичне насилля в сім'ї, проживання сторін в одній квартирі суперечить їх інтересам.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у ньому та письмових поясненнях. Окремо зазначила, що відповідач знає про судовий розгляд даної цивільної справи, однак всіляко ухиляється від участі у її розгляді та явки до суду, не повідомляє суд про зміну місця проживання, психологічно тисне на позивача шляхом погроз фізичною розправою з метою спонукання до відмови від позову або подання заяви про залишення його без розгляду.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання та додатково, у зв'язку з можливою зміною фактичного місця проживання, яке невідоме учасникам процесу та суду, через офіційний веб-сайт суду. Про зміну місця свого проживання суд не повідомляв.
Представник третьої особи у справі ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату та час розгляд справи повідомлена належним чином.
У підготовчому судовому засіданні пояснила, що спірна квартира АДРЕСА_2 є предметом укладеного між відповідачем та банком договору іпотеки, однак на час розгляду справи зобов'язання відповідача за кредитом, забезпеченим цією іпотекою, виконано в повному обсязі та наразі існують всі підстави для зняття відповідного обтяження у передбаченому законом порядку. Надала письмові пояснення та відповідну довідку банку про відсутність заборгованості відповідача за кредитним договором перед ПАТ КБ «Приватбанк».
Ухвалою суду від 5 березня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.
Ухвалами суду від 12 березня 2018 року розгляд справи, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, а також залучено до участі у розгляді справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ПАТ КБ «Приватбанк». Також, вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, заборонено відповідачу у будь-який спосіб його відчужувати, передавати в заставу, оренду.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ураховуючи існування всіх вищевказаних обставин, у судовому засіданні 17 травня 2018 року суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів.

Ухвалою суду від 17 травня 2018 року, за клопотанням представника позивача, залишено без розгляду вимоги позову в частині визнання за відповідачем права особистої приватної власності на автомобіль BMW модель 7L Activehybrid.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, вислухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з огляду на наступне.

Судом установлено, що 16 листопада 2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янского районного управління юстиції у місті Києві, між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 2440, що підтверджується дублікатом свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4.

Від шлюбу сторони мають спільних дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження від 23 жовтня 2009 року, серії НОМЕР_5, актовий запис № 2581, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтво про народження від 24 травня 2011 року, серії НОМЕР_6, актовий запис № 1143, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 9 вересня 2016 року у справі № 756/3071/16-ц (провадження № 2/756/2784/16), яке набрало законної сили 20 вересня 2016 року, шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4, ОСОБА_4 до досягнення повноліття у розмірі ? частини з усіх видів (доходів) платника.

Під час перебування у шлюбі подружжям спільно набуто у власність майно, а саме:

-квартиру за адресою: АДРЕСА_2, на підставі договору-купівлі продажу від 27 березня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В..

-квартиру за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору міни від 24 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Могильницькою О.А.; акта приймання-передачі об'єкта нерухомості від 16 лютого 2015 року до договору міни від 24 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іващенко Т.С.

Крім того, під час перебування сторін у шлюбі, 29 березня 2012 року ними набуто у власність автомобіль марки BMW модель 7L Activehybrid, 2010 року випуску, тип легковий седан - В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7, реєстраційний номер НОМЕР_1 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8).

Право власності на вищевказане майно зареєстровано за відповідачем, окрім автомобіляBMW, який був зареєстрований за відповідачем, однак 9 лютого 2018 року, без згоди позивача, відчужений. На цей час право власності на нього зареєстровано за ОСОБА_9, що підтверджується листом Регіонального сервісного центру в м. Києві МВС України від 6 квітня 2018 року № 31/26-5019.

Згідно з довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» від 24.10.2017 № B8F0G3F3ADGJ59AP та поясненнями представника банка Листопадової Н.О. встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не має заборгованості за кредитним договором від 27.03.2008, який був забезпечений іпотекою спірної квартири АДРЕСА_2. Дата закриття кредиту 09.04.2013.

Відповідно до звітів про оцінку майна від 15 грудня 2017 року № AS18-171215-005, № AS18-171215-006 ТОВ «ІНСТИТУТ НЕЗАЛЕЖНОЇ ЕКСПЕРТНОЇ ОЦІНКИ ПЛЮС» ринкова вартість квартири АДРЕСА_2, яка облаштована ремонтом, меблями, побутовою технікою, складає 10 716 571 грн. 85 коп. без ПДВ, а ринкова вартість квартири АДРЕСА_1, стан квартири - після будівельників (під ремонт) - 8 745 122 грн. 40 коп. без ПДВ.

Відповідно до звіту про оцінку майна від 15 грудня 2017 року № AS18-171215-004 ТОВ «ІНСТИТУТ НЕЗАЛЕЖНОЇ ЕКСПЕРТНОЇ ОЦІНКИ ПЛЮС» ринкова вартістьавтомобіля марки BMW модель 7L Activehybrid, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7, становить 1 370 421 грн. 88 коп. без ПДВ., а ? його частина відповідно 685 210 грн. 95 коп.

Згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вищевказане спірне майно набуте за час шлюбу є спільною сумісною власністю сторін у справі.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до п. 30 постанови пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Суд ураховує пояснення представника позивача про наявність обставин, що мають істотне значення, які дають підстави для відступу від засади рівності часток подружжя та збільшення частки у цьому майні дружини (позивача), які також підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Так, згідно з договором оренди житлового приміщення від 1 грудня 2017 року, позивач ОСОБА_2 орендувала строком на шість місяців одну кімнату площею 32 кв.м у квартирі по АДРЕСА_3, у зв'язку з неможливістю проживання з відповідачем в спірній квартирі АДРЕСА_2 через систематичне насилля в сім'ї, що підтверджується, зокрема, витягами з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальних провадженнях за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, порушених за фактами нанесення відповідачем позивачу легких тілесних ушкоджень, а саме: кримінальне провадження № 0001700 від 17.02.2016, яке направлено 24.02.2017 з обвинувальним актом до суду (ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28.02.2018 кримінальне провадження закрито у зв'язку з відмовою потерпілої від обвинувачення); кримінальні провадження № 0003401 від 04.04.2016, № 0006466 від 10.07.2017; № 0008971 від 25.09.2017; № 00010310 від 07.11.2017, досудове розслідування у яких на цей час не завершено.

Відповідач ухилявся від участі в утриманні дітей, приховував, витрачав спільне майно на шкоду інтересам сім'ї, що підтверджується, зокрема, Інформацією з Єдиного реєстру боржників зі спати аліментів, виконавче провадження № 55996117, що перебуває на виконанні у Оболонському районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Також факти насилля в сім'ї сторін,витрачання спільного майна на шкоду інтересам сім'ї, підтверджуються статтями, оприлюдненими у відкритих джерелах інформації, зокрема, Інтернет виданнях: «Чемпіонат» (ІНФОРМАЦІЯ_7), «UA info» (ІНФОРМАЦІЯ_8), «football.sport.ua» (ІНФОРМАЦІЯ_9), «depo-сектор» (ІНФОРМАЦІЯ_10), а також випуску новин ТСН 19:30, ІНФОРМАЦІЯ_11, телеканалу 1+1.

Крім того, допитана у ході судового засідання свідок ОСОБА_11 показала, що давно знає позивача та їй відомо про відносини у її сім'ї. Повідомила суду, що відповідач останнім часом систематично бив позивача, перебуваючи у стані сп'яніння. ОСОБА_2 була вимушена продавати речі з квартири, оскільки у неї не було коштів на утримання дітей. Відповідач не платить аліменти, комунальні послуги за квартири, коштів позивачу не надає, у зв'язку з чим свідок допомагала ОСОБА_2 грошами, продуктами харчування, одягом.

Допитана у ході судового засідання свідок ОСОБА_12 показала, що знає ОСОБА_2 трохи менше п'яти років. Остання проживає разом зі своїми дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. Також повідомила суду, що відповідач систематично бив позивача, постійно приходив додому стані алкогольного та наркотичного сп'яніння, виганяв позивача з квартири. ОСОБА_2 продавала свої речі, у тому числі одяг, для того щоб прокормити сім'ю. Винаймала в оренду інше житло у зв'язку з неможливістю проживати у одній квартирі з відповідачем, який не пускав її туди, вчиняв насилля по відношенню до колишньої дружини у присутності дітей. Відповідач часто відвідував гральні заклади, купував речі у дорогих магазинах. Знає, що відповідач зараз працює тренером, однак не офіційно, щоб не сплачувати ? частку від своїх доходів, як аліменти позивачу, на утримання малолітніх дітей. Кошти на утримання дітей не надає.

Ураховуючи, що відомостей про офіційне місце роботи відповідача під час розгляду справи суду не надано, слід звернути увагу, що він за таких обставин не звільняється від обов'язку утримання своїх малолітніх дітей.

Таким чином, суд вважає доведеним факт того, що відповідач ухиляється від обов'язку утримання дітей, а розмір аліментів, які одержує позивач, недостатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дітей.

Факт не визнання відповідачем права спільної сумісної власності на вищевказане майно подружжя та порушення прав позивача підтверджується, зокрема, прихованим відчуженням 9 лютого 2018 року без згоди позивача автомобіля марки BMW, який був зареєстрований за відповідачем та придбаний у період шлюбу.

За вищевказаних обставин, ураховуючи порушення прав позивача, факти щодо нанесення відповідачем позивачу легких тілесних ушкоджень, об'єктивною неможливістю спільного проживання сторін в одному житловому приміщенні, ухилення відповідача від утримання малолітніх дітей, які проживають з матір'ю (позивачем), витрачання спільного майна на шкоду інтересам сім'ї, суд вважає, що у даному спорі слід відступити від засади рівності часток майна подружжя при його поділі, збільшивши частку майна позивача (дружини), яка через об'єктивні причини (догляд за дітьми, ведення домашнього господарства) не мала самостійного заробітку чи доходу.

При цьому, суд керується презумпцією права спільної сумісної власності, що не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована.

Так, відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України).

Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України, яка регулює правовідносини з виділу власником належної йому частки, що є у спільній частковій власності, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 368 ЦК України).

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена (ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України).

Згідно зі ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду справи будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів позову, відповідачем суду не надано.

Ураховуючи викладене, а також те, що автомобіль, що перебував у спільній сумісній власності подружжя, є неподільною річчю, відповідачем його було відчужено без згоди позивача, суд приходить до висновку, що з метою ефективного захисту прав позивача, в порядку поділу майна подружжя слід стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за ? частину відчуженого автомобіля марки BMW, модель 7L Activehybrid, тип - легковий седан - В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7, у сумі 685 210 грн. 95 коп., яка визначена відповідно до висновку спеціаліста (експерта- оцінювача).

Таким чином, за існування істотних обставин, за яких можливо відступити від засад рівності часток подружжя, збільшивши частку дружини у цьому майні, в порядку поділу майна подружжя за позивачем слід визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 та 1/3 частину квартири АДРЕСА_2. Вартість цієї частини майна, відповідно до висновків експерта, з урахуванням половини вартості відчуженого автомобіля складає 12 966 802 грн. 07 коп., що дорівнює частці у розмірі 62,6 % спільного сумісного майна подружжя.

У свою чергу, за відповідачем слід визнати право власності на 2/3 частин квартири АДРЕСА_2, вартість якої з урахуванням половини вартості відчуженого автомобіля складає 7 758 148 грн. 37 коп., що дорівнює частці у розмірі 37,4 % спільного сумісного майна подружжя.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявні всі правові підстави для задоволення позову, при цьому суд ураховує інтереси сторін у справі, а також їх дітей, які потребують якнайкращого піклування.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 60, 69, 70, 71, 74 СК України, ст. 364, 368, 369, 370, 372 ЦК України, ст. 2, 5, 12, 13, 81, 141, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, адреса: АДРЕСА_2) право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, адреса: АДРЕСА_2) право власності на 2/3 частин квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за ? частину транспортного засобу - автомобіля марки BMW модель 7L Activehybrid, тип - легковий седан - В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_7, у сумі 685 210 грн. 95 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати - судовий збір у сумі 8810 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В. Рибалка