ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

22 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 617/1323/16-ц

провадження № 22-ц/818/104/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря Кучер Ю.Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області про визначення місця проживання малолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року, ухвалене у складі судді Уханьової І.С.,-

в с т а н о в и в :

В вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Позовна заява мотивована тим, що він проживав з відповідачем ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу. За час сумісного проживання у них народилася дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає з ним. Згідно з висновком Служби у справах дітей Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області від 15 вересня 2016 року № 01-34/883 визначено місце проживання дитини з батьком за адресою його реєстрації в квартирі АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що за весь час проживання з ним мати жодного разу не виявила інтересу до умов проживання доньки, не відвідувала її в дитячому садку чи за місцем фактичного проживання, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, просив визначити місце проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ним в квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року позов задоволено. Місце проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено з батьком ОСОБА_1 за адресою: квартира АДРЕСА_1.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позов є обґрунтованим з урахуванням віку дитини, психолого-емоційного контакту дитини з батьком, необхідності перебування доньки у дошкільному навчально-шкільному закладі та ставлення матері до дитини, місце проживання дитини визначено судом з батьком.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням відповідач ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.

Відповідач зазначає, що постійно дбала про дитину та сім'ю, однак позивач в травні 2016 року забрав дитину без її дозволу з дитячого садочка та не повернув їй. Вона матеріально забезпечує дитину, відвідує її в дитячому садочку та гуляє з нею, якщо батько дозволить. В той же час, у позивача є діти від першого шлюбу, яким він не приділяє належної уваги.

9 липня 2018 року позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, який мотивовано тим, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення на підставі доказів, яким надана належна оцінка. Стверджує, що відповідач з 2016 року дитиною не цікавилась.

Орган опіки та піклування Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області рішення суду першої інстанції не оскаржив, правом на відзив не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Мають малолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З лютого 2016 року батько та мати дитини проживають окремо, вони не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина. У зв'язку з цим, батьки звертались до органів опіки та піклування, органів поліції. Служба у справах дітей райдержадміністрації здійснювала нагляд за сім'єю, перевіряючи умови проживання, утримання та виховання дитини.

Згідно з Висновками, складеними 24 червня 2016 року Виконавчим комітетом Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області та 15 вересня 2016 року Службою у справах дітей Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області, визнано за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком з максимальним урахуванням прав та законних інтересів дитини (а. с. 60).

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини. що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Оскільки проживання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком відповідає інтересам дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_1

За загальними приписами ч.3 ст. 12 ЦПК України та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ст. 82 ЦПК України визначено обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У відповідності зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як визначено в ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, отже, з урахуванням зазначених норм права, враховуючи обставини справи, беручи до уваги норми чинного законодавства, колегія суддів Харківського апеляційного суду приходить до висновку, що під час розгляду справи судом першої інстанції були повно встановлені фактичні обставини справи, висновки суду відповідають обставинам справи їм дана належна юридична оцінка з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дитина проживає разом з батьком з травня 2016 року, відвідує дитсадок з серпня 2016 року. Згідно інформації директора дитина характерезується позитивно. Оплату здійснюють батько та бабуся. Приводять дитину і забирають також вони.

Після звернення батька з позовом до суду у вересні 2016 року, рішенням управління служб у справах дітей в листопаді 2017 року було встановлено порядок спілкування матері з дитиною. Доказів, що батько перешкоджає спілкуванню з матір"ю с уду не надано.

У даному випадку долю спору визначає переважне право інтересів дитини.

Судова колегія, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, не вбачає підстав для зміни звичних для дитини умов життя, що може бути психотравмуючим фактором для малолітньої дитини, що є неприпустимим.

Доводи апеляційної скарги є не обґрунтованими та такими, що не спростовують висновків суду.

За таких обставин судова колегія прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі, матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 23 листопада 2018 року