Ухвала

14 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 2218/2106/11

провадження № 61-1448 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Черняк Ю.В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2017 року у складі судді Карплюка О. І. та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 24 липня 2017 року у складі колегії суддів: Спірідонової Т. В., Купельського А. В., Янчук Т. О.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, який у подальшому уточнила, і просила про визнання за нею права власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1, поділ цього майна в натурі, вселення та усунення перешкод у користуванні житлом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що вказаний вище житловий будинок придбано під час перебування позивачки у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5

Право власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку оформлені на ОСОБА_5, хоча вони є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Після розірвання шлюбу відповідач став чинити перешкоди у користуванні позивачкою спільним майном, змінив замок на вхідних дверях будинку.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Усунуто ОСОБА_4 перешкоди у користуванні житлом шляхом її вселення у будинок АДРЕСА_1. У решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що спірний будинок та земельна ділянка не були придбані сторонами за спільні кошти подружжя, а тому вказані об'єкти нерухомості не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Оскільки позивачка зареєстрована у спірному будинку, а відповідач чинить їй перешкоди у користуванні житлом, позовні вимоги у частині усунення перешкод та вселення підлягають задоволенню.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 24 липня 2017 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2017 року залишено без змін.

Ухвалу апеляційного суду мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, а тому підстави для його скасування в межах цих доводів відсутні.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5 просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 24 липня 2017 року в частині задоволення позову ОСОБА_4 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить змінити рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 24 липня 2017 року, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційних скарг викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 частини будинку та земельної ділянки, поділ майна, вселення та усунення перешкод у користуванні житлом призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник