Справа №359/5857/17
Провадження №2-з/359/16/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 березня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

за участю представника відповідача ОСОБА_3,

розглядаючи в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповіда-ча ОСОБА_5, про визнання недійсним договору позики,

встановив:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом та про-сила визнати недійсним договір позики №13/04/20, укладений 20 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

В ході розгляду цивільної справи ОСОБА_1 подала клопотання про забез-печення доказів шляхом витребування у ДФС України інформації про сумарний дохід ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у 2013 році.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтриму-ють клопотання та наполягають на його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечує проти задоволення клопотання. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що у позивача та його представника ОСОБА_2 відсутні перешкоди для самостійного отримання вказаного доказу. Крім того, інформація про сумарний дохід сторін не стосується предмета доказування та є не-належним доказом. Тому представник відповідача ОСОБА_3 просить суд відмовити у задоволенні клопотання.

Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові докази, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.3, п.4 ч.5 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Встановлено, що представник позивача ОСОБА_2 є адвокатом. На підставі ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вона має право звер-нутись до ДФС України з адвокатським запитом з метою отримання інформації про сумарний дохід сторін у 2013 році. Це свідчить про те, що ОСОБА_1 та її пред-ставник ОСОБА_2 мають обєктивну можливість самостійно отримати цей доказ.

Водночас, представник позивача ОСОБА_2 не зверталась до ДФС України з відповідним адвокатським запитом. Ця обставина свідчить про те, що вона не виконала процесуальний обовязок, передбачений ч.3, п.4 ч.5 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України.

З огляду на це суд вважає, що підстави для примусового витребування у ДФС України інформації про сумарний дохід сторін у 2013 році відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представ-ники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання проце-суальними правами не допускається.

Згідно з ч.4 цієї ж статті суд зобовязаний вживати заходів для запобігання зло-вживанню процесуальними правами.

Встановлено, що, заявляючи клопотання про забезпечення доказів, ОСОБА_1 прагне перекласти свій обовязок доказування на суд. У такий спосіб порушуються прин-ципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства. Ці обставини свідчать про наявність ознак зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

Суд вважає, що запобігання такого зловживання є додатковою підставою для від-мови у задоволенні клопотання.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ч.4 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення доказів відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_6