Справа № 345/3592/17
Провадження № 22-ц/779/339/2018
Головуючий у 1 інстанції Сухарник І. І.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі суддів колегії судової палати у цивільних справах-головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Максюти І.О., Девляшевського В.А.

секретаря Возняк В.Д.

з участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Калуського міськрайонного суду від 26 грудня 2017 року, ухвалене суддею Сухарник І.І. в м. Калуші,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 9 розд. XIIІ «Перехідні положення» Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України» справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 3 жовтня 2017 року.

В жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона до червня 2002 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. У серпні 2014 року будучи неповнолітньою ОСОБА_4 вступила на навчання до Івано-Франківського базового медичного коледжу, про що укладено договір про підготовку молодшого спеціаліста. За три роки навчання нею оплачено 23494,64 грн. Оплата за 4-ий курс навчання становить 8455,00 грн плюс комісія банку близько 80,00 грн, таким чином загальні витрати на навчання за 4 курси разом з комісією банку складають 32029,64 грн. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 24.07.2017 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки на час навчання в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку починаючи з 07.07.2017 року і до закінчення навчання до 01.07.2018 року. Також дитина відвідувала курси англійської мови, на що нею затрачено 1700 грн. Вважала, що відповідач повинен брати участь у додаткових витратах на дитину, просила стягнути додаткові витрати на дитину в розмірі 32029,64 грн та повернути зайво сплачений судовий збір.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 26 грудня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 додаткові витрати на дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 12597,32 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Повернуто ОСОБА_2 помилково зайво сплачену суму судового збору у розмірі 640 грн.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 23 січня 2018 року виправлено описку у резолютивній частині рішення Калуського міськрайонного суду від 26.12.2017 року, а саме замість зазначеного «на користь ОСОБА_5.» зазначено вірно «на користь ОСОБА_2А.».

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, вказуючи на те, що суд неповно з'ясував обставини справи, дав неправильну оцінку поданим доказам, допустив порушення норм матеріального і процесуального права й ухвалив незаконне рішення. На думку апелянта, суд не врахував його матеріальне становище, наявність інших неповнолітніх дітей, а саме те, що від другого шлюбу в нього є син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 Дитина є інвалідом дитинства, необхідність його лікування потребує значних матеріальних витрат. Вказує також на те, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 21.12.2017 року змінено розмір аліментів та вирішено стягувати з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню як додаткові витрати, суд не врахував, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін.

У судовому засіданні ОСОБА_2 заперечила доводи апеляційної скарги, вважає оскаржуване рішення суду законним та обгрунтованим.

ОСОБА_3 телефонограмою повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не заперечує щодо розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до червня 2002 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. У серпні 2014 року будучи неповнолітньою ОСОБА_4 вступила на навчання до Івано-Франківського базового медичного коледжу, про що укладено договір про підготовку молодшого спеціаліста. За три роки навчання ОСОБА_2 оплачено 23494,64 грн та 1700 грн нею затрачено на курси англійської мови, які надавались неповнолітній дитині. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 24.07.2017 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки на час навчання в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку починаючи з 07.07.2017 року і до закінчення навчання до 01.07.2018 року.

Зазначених обставин не заперечував відповідач і підтверджуються письмовими доказами.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції вважав, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням будучи неповнолітньою, такі витрати передбачені статтею 185 СК України щодо обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами, тому суд стягнув з відповідача половину суми зазначених додаткових витрат, а саме 12597,32 грн на користь позивача.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов'язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди врахував, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Установлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 із 2014 року, згідно договору № 38 від 04.08.2014 навчається у Івано-Франківському базовому медичному коледжі за спеціальністю «сестринська справа» на контрактній основі і на даний час закінчила три курси навчання (а.с. 6).

Згідно умов договору про вартість навчання за 1-ий рік становить 7380,00 грн., за 2-ий рік становить 7891,00 грн., за 3-ій рік становить 8050,00 грн. Дані кошти були сплачені позивачем, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 8, 9).

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, таким чином вона досягла повноліття 20.08.2017, суд вірно вважав, що вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат є підставними, так як охоплюють час до досягнення дитиною повноліття, що відповідає вимогам ст. 185 СК України.

Згідно долучених квитанцій, ОСОБА_4 додатково відвідувала також курси англійської мови, за які позивачем сплачено за навчання 1700,00 грн (а.с. 67, 68, 69).

Отже суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи та надавши їм відповідну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог стягнення додаткових витрат на дитину.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував його матеріальне становище, наявність інших неповнолітніх дітей, а саме те, що від другого шлюбу в нього є син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, який є дитиною з інвалідністю, потребує лікування на яке відповідач несе значні затрати, оскільки відповідно ч.1ст. 81 ЦПК України як під час розгляду справи так і до апеляційної скарги відповідач не подав письмових підтверджень щодо незадовільного матеріального становища.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення Калуського міськрайонного суду від 26 грудня 2017 року як законне та обґрунтоване.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384,391,392 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення. Рішення Калуського міськрайонного суду від 26 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 березня 2018 року.

Головуючий В.Д.Фединяк

Судді: І.О.Максюта

В.А.Девляшевський