Справа № 195/15/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

16.03.2018 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Омеко М.В.,за участю секретаря Мартиновій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Бердянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізький області про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Томаківського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по виплаті аліментів та пені.

Позов мотивований тим, що сторони перебували у шлюбі з 2005 року.

Від цього шлюбу мають двох синів : ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07.03.2017 року стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. щомісячно на кожну дитину ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 20 лютого 2017 року.

Починаючи з лютого 2017 року відповідач ОСОБА_2 проводив часткову сплату нарахованих аліментів. За період з 20.02.2017 року по 30.11.2017 рік заборгованість по аліментам складає 11574.19 грн. Внаслідок часткової оплати відповідачем ОСОБА_2 2500.00 грн. у серпні 2017 року та 2400,00 грн. у вересні 2017 року загальна сума заборгованості по аліментам становить 6674.19 грн.

У зв'язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи не з'явилась. Проте надала до суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач до судового засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Що підтверджується оголошенням на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик до суду ОСОБА_2 від 02.03.2018 року.

Третя особа, Бердянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізький області будучи належним чином повідомлені в судове засідання не з'явились, проте надіслали клопотання в якому просять розглянути справу без участі їх представника.

За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору.

Судом встановлено, що рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 07.03.2017 року стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття, починаючи з 20.02.2017 року.

Згідно виконавчого листа № 195/303/17 від 07.03.2017 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей у розмірі 600 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 20.02.2017 року до їх повноліття.

Відповідно до копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_3, актовий запис № 272, серії НОМЕР_4, актовий запис 598, батьками малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є сторони по справі.

Судом встановлено, що відповідач повністю свого обов'язку зі сплати аліментів не виконує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів станом на 30.11.2017 року становить 6674.19 грн. , що підтверджується розрахунком заборгованості боржника по аліментам.

Згідно ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, тощо може бути пред'явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст. ст. 194-197 СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом зазначених норм законодавства розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України. Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час провадиться в межах трирічного строку, що передував пред'явленню виконавчого листа до виконання

Згідно ст.194 СК України аліменти можуть бути стягнуті виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню такого листа до виконання.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-850св17, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст.. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч.7 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору її розміру.

Таким чином при відсутності спору, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Отже, діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення нового судового рішення, а в межах виконавчого провадження за попереднім рішенням про стягнення аліментів.

Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі судового рішення, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів.

Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження» у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості за аліментами за період з 20.02.2017 року по 30.11.2017 рік згідно з розрахунком державного виконавця, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений а ні стягувачем, ані боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Адже права стягувача аліментів є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у Державній виконавчій службі і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, зі сплати яких і виникла ця заборгованість.

Ураховуючи зазначені позовні вимоги про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, виниклої в межах строку позовної давності, вони не підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд вважає за можливе зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення пені від суми несплачених аліментів від 11.09.2013р., зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідно до положень п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнство та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідачем не надавались державному виконавцю будь-які документи, які свідчать про неможливість своєчасно сплачувати аліменти у тому обсязі, який визначений судом та державним виконавцем, тому суд вважає, що заборгованість за аліментами утворилася саме з вини відповідача.

За змістом ст. 196 СК України, пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватись з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість, неустойка за прострочення сплати аліментів нараховується не на всю суму заборгованості в арифметичній прогресії, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за кожен день прострочення без її накопичення в прогресії, сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється.

Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України, у зв'язку із частковим задоволенням позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 194, 196 СК України, ст.ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 263, 273, 280 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН: НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН:НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_6) пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 2038.26 грн. (дві тисячі тридцять вісім ) гривень 26 коп. В решті позовних вимог відмовити

Стягнути з ОСОБА_2 704,80 грн (сімсот чотири гривні) 80 коп. судового збору в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання ним копії рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М. В. Омеко