Справа № 450/563/17 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/783/655/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року м.Львів

Справа № 450/563/17

Провадження № 22ц/783/655/18

Апеляційний суд Львівської області в складі:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області, ухваленого у м.Пустомити 11 січня 2018 року (суддя Добош Н.Б.)

у справі

за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон»

про визнання права власності,

встановила:

Позивач звернулася з позовом про визнання права власності на квартиру № 24 в будинку № 10 на проспекті Вольського у с. Оброшино, Пустомиітвського району Львівської області. В обргунтування позовних вимого посилається на те, що між нею та ТзОВ «Еталон» був укладений попердній договір № 48 від 10 січня 2008 року, згідно з яким сторони зобов'язувалися укласти договір купівлі-продажу квартири № 21, що знаходиться на третьому поверсі вищезазначеного будинку. Згідно проектної документації квартира складається з двох житлових кімнат житловою площею 29,70 кв.м, загальна площа квартири - становить 64,30 кв.м. Цим договором сторони зобов'язалися в основному договорі зазначити площу квартири згідно технічної документації на квартиру. Пунктом 3 попереднього договору було визначено, що орієнтовна вартість квартири становить 340 950,75 грн., що за курсом НБУ на момент укладення цього договору становить 67 515 доларів США з розрахунку 5 302,50 грн. за один квадратний метр загальної площі і зазначили те, що вартість квартири в основному договорі буде визначена з розрахунку встановленої попереднім договором вартості одного квадратного метра загальної площі та з врахуванням загальної площі квартири згідно технічної документації на квартиру. Зазначає, що нею сплачено авансовий платіж. Після фактичного вселення в квартиру вона виконала взяті на себе зобов'язання по укладенню договору про надання комунальних послуг з відповідними підприємствами і на обслуговування будинку та прибудинкової території, звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою реєстрації права власності на отриману у власність квартиру. 30 червня 2015 року державний реєстратор прав на нерухоме майно державний реєстратор Реєстраційної служба Пустомитівського районного правління юстиції Львівської області, своїм рішенням про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №22481082 вирішив зупинити розгляд заяви, прийнятої 19 червня 2015 року за реєстраційним номером 11953479, яку вона подала, мотивуючи тим, що на спірну квартируне подані усі необхідні документи. Вказує, що звернулася до відповідача з заявою від 15 січня 2015 року про надання їй необхідних документів для подання державному реєстратору, однак заява було проігнорована відповідачем. Стверджує, що між нею та відповідачем між сторонами фактично відбувся правочин купівлі продажу квартири.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 січня 2018 року відмовлено в задоволенні позову.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3 Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необгрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.Вказує, що на підставі укладеного попереднього договору була проведена оплата за квартиру в повному обсязі, що підтверджується доказами про внесення коштів, а зі сторони відповідача їй була передана квартира №24 в будинку № 10 на проспекті Вольського у с. Оброшино, Пустомитівського району, Львівської області, а тому вважає що відбувся правочин купівлі- продажу квартири.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що сторони уклали попередній договір № 48 від 10 січня 2008 року та зобов»язалися укласти договір купівлі-продажу квартири № 21, що знаходиться на третьому поверсі житлового будинку на проспекті Вольського в с. Оброшино Пустомитівського району Львівської області в термін до 31 березня 2008 року.

Вартість квартири становила 340 950,75 грн.

24 квітня 2009 року було видано технічний паспорт на квартиру.

ОСОБА_3 оплатила частину вартості квартири у розмірі 199 389,42 грн.

2 грудня 2013 року сторони підписали акт приймання-передачі даного житла, згідно з яким покупцю передано квартиру №24 у цьому ж будинку, яку позивач зайняла.

17 червня 2011 року ОСОБА_3 уклала договір №11/0617 про надання комунальних послуг абонентам багатоквартирних будинків у квартиру № 24 у будинку № 10 на проспекті Вольського у с. Оброшино, Пустомитівського району Львівської області, що вбачається із наявної в матеріалах справи копії договору.

Позивач звернулася до держаного реєстратора з метою держаної реєстрації її права власності на спірну квартиру, проте рішенням від 30 червня 2015 року № 22481082 було зупинено розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яку подала ОСОБА_4, з тих підстав, що не було подано усіх документів, необхідних для державної реєстрації речового права.

Позивач зверталася із позовом до ТзОВ «Еталон» про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

У ч.2 ст.635 ЦК України передбачено перелік правових наслідків порушення попереднього договору.

Цією нормою встановлено обовязок сторони, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Положеннями ЦК України й інших актів цивільного законодавства, прямо не передбачено такий правовий наслідок невиконання попереднього договору, як відшкодування збитків у спосіб визнання права власності на річ, що мала бути придбана в майбутньому за договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Встановлено, що за умовами попереднього договору, укладеного між позивачем та відповідачем до ОСОБА_3, у випадку укладення основного договору мало перейти право власності на квартиру АДРЕСА_1, проте як вбачається із технічної документації та інших матеріалів справа, у розпорядженні позивача перебуває квартира АДРЕСА_2.

З копій квитанцій від 13 серпня 2013 року № 36, 17 січня 2008 року та 10 квітня 2008 року вбачається, що ОСОБА_3 оплатила лише частину вартості квартири у розмірі 199 389,42 грн. Відповідно до умов попереднього договору № 48 від 10 січня 2008 року та графіку внесення авансового платежу, який є додатком до попереднього договору № 48, вартість квартири № 21 у будинку № 10 на проспекті Вольського, в с. Оброшино, Пустомитівського району Львівської області становила 340 950,75 грн.

З урахуванням наведеного встановлено, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в позові.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Залишити рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 січня 2018 року без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 24 травня 2018 року.

Головуючий

Судді