Справа № 523/2688/18
Провадження №2/523/2544/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2018 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Дяченко В.Г.,

за участі секретаря судового засідання - Правди Н.А.

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду, в м.Одесі цивільну справу за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об'єкта самочинного будівництва, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з вимогою про зобовязання ОСОБА_1, за власний рахунок, звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованого нежитлового приміщення, що прибудовано до магазину «Чобіток», який знаходиться за адресою: м.Одеса, проспект Добровольського, будинок 71-А.

У підготовчому засіданні представником уточнено позовні вимоги в частині звільнення за власний рахунок земельної ділянки, шляхом знесення самочинно збудованого нежитлового приміщення, загальною площею 66 кв.м., що прибудовано до магазину «Чобіток», який знаходиться за адресою: м.Одеса, проспект Добровольського, будинок 71-А (а.с.78).

Позов мотивується тим, що право власності за відповідачем на приміщення №501, загальною площею 210,1 кв.м., яке знаходиться за адресою: м.Одеса, пр. Добровольського, будинок 71-А зареєстровано на підставі технічного паспорту б/н від 25.04.2017 року та висновку №1704/04-17 від 25.04.2017 року, які видані ТОВ «Нове БТІ».

Під час перевірки дотримання вимог земельного законодавства посадовими особами ОМР зафіксовано факт самочинного будівництва нежитлового приміщення, орієнтовно площею 66 кв.м., що прибудовано до магазину «Чобіток» який знаходиться за адресою: м.Одеса, проспект Добровольського, будинок 71-А.

Одеська міська рада рішення про надання відповідачу або іншим особам у власність або у користування земельної ділянки яка знаходиться за адресою: м.Одеса, проспект Добровольського, будинок 71-А не приймала.

ОСОБА_1 отримала декларацію про готовність обєкта до експлуатації від 24.05.2017 року №58 з реконструкції нежитлового приміщення без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: м.Одеса, проспект Добровольського, будинок 71-А, приміщення №501.

Наказом управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР від 07.12.2017 року №01-13/498ДАВК вищезазначену декларацію скасовано.

Вищевикладені обставини свідчать про здійснення відповідачем самочинного будівництва на земельній ділянці комунальної власності територіальної громади м.Одеси, що не була відведена для цієї мети.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечувала та надала відзив на позов, в якому вказала, що ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 18.12.2008 року №4529, посвідченого приватним нотаріусом одеського міського нотаріального округу ОСОБА_2 є власником нерухомого майна - нежитлового приміщення загальною площею 222,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Одеса, проспект Добровольського, будинок 71-А, приміщення №501.

Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю ОМР було видано декларацію про початок виконання будівельних робіт, та пізніше видано декларацію про готовність обєкта №ОД58.

Зазначені документи на момент реєстрації права власності скасовані або оспорювані не були. Після реконструкції ОСОБА_1 зареєструвала право власності на майно нежитлове приміщення №501а, загальною площею 96 кв.м., що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.05.2017 року №88498027.

Реконструкція відповідає вимогам будівельних норм та правил. Демонтаж частини реконструйованого приміщення може привести до руйнування конструктивних елементів основного будинку.

Припис про приведення обєкту будівництва у відповідність до технічної документації не складався та відповідачу не надавався.

Позивачем, враховуючи вимоги ч.7 ст.376 ЦК України, не надано жодних доказів наявності істотного відхилення від проекту, та доказів, що такі істотні відхилення суперечать суспільним інтересам або порушують права інших осіб, чи наявність істотного порушення будівельних норм і правил. Відсутні докази того, що спірне приміщення суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, а також, щодо наявності в проведеній реконструкції публічного інтересу та відповідних мотивів звернення до суду.

Крім іншого, ОСОБА_1 01.12.2017 року продала іншій особі нежитлове приміщення №501а, загальною площею 96 кв.м., яке знаходиться за адресою: м.Одеса, проспект Добровольського, будинок 71А.

Судом встановлено:

Представником позивача надано докази права власності ОСОБА_3 на нежитлове приміщення №501, загальною площею 210,1 кв.м., яке знаходиться за адресою: м.Одеса, проспект Добровольського, будинок 71-А., а саме, інформаційна довідка №110928095 від 17.01.2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно(а.с.20).

Представником відповідача надано докази перебування у власності ОСОБА_1 нежитлового приміщення №501а, загальною площею 96 кв.м., яке знаходиться за адресою: м.Одеса, проспект Добровольського, будинок 71-А., а саме, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №88498027 від 31.05.2017 (а.с.112). В зазначеному доказі вказана підстава виникнення права власності висновок ТОВ «Нове БТІ», технічний паспорт ТОВ «Нове БТІ», технічний паспорт ТОВ «Інжиніринг тех. буд.», декларація про готовність обєкта до експлуатації №ОД 58 від 24.05.2017 року видана Управлінням ДАБК Одеської міської ради.

Також відповідачем надано копію договору купівлі-продажу від 01.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, та укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, щодо продажу останньому нежитлового приміщення №501а, загальною площею 96 кв.м., яке знаходиться за адресою: м.Одеса, проспект Добровольського, будинок 71-А (а.с.101). Також надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №105953813 від 01.12.2017 року, на імя ОСОБА_5, щодо майна - нежитлового приміщення №501а, загальною площею 96 кв.м., яке знаходиться за адресою: м.Одеса, проспект Добровольського, будинок 71-А.

Позивачем надано копію наказу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 07.12.2017 року про скасування реєстрації декларації №ОД89 від 12.05.2017 року, про початок виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: м.Одеса, проспект Добровольського, будинок 71-А, приміщення №501а, замовник ОСОБА_1(а.с.19).

Також, позивачем надано копію наказу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 07.12.2017 року про скасування реєстрації декларації про готовність обєкта до експлуатації №ОД 58 від 24.05.2017 року(а.с.18).

Актом управління земельних ресурсів ОМР №000829 від 12.12.2017 року встановлено, що земельна ділянка за адресою м.Одеса, проспект Добровольського, будинок 71-А, загальною площею орієнтовно 66 кв.м., використовується під розміщення нежитлового приміщення прибудованого до магазину «Чобіток», що є порушенням ст.211 п.«б» Земельного Кодексу України (а.с.16). Додаток до акту - план приміщень з внутрішнім водопроводом управління по контролю за водовикористання ТОВ «Інфоксводоканал» (а.с.17).

Листом заступника директора начальника юридичного управління Департаменту комунальної власності ОМР, на імя директора юридичного департаменту ОМР (№01-26/1269 від 15.12.2017 року) визначено, що ОСОБА_1 самовільно зайняла земельну ділянку загального користування, яка знаходиться поруч з к.501 за адресою: м.Одеса, проспект Добровольського, будинок 71-А та ніякого відношення до реконструйованих приміщень не має (а.с.14).

Судом встановлено, що позов предявлено з підстав порушення відповідачем права власності територіальної громади м.Одеси. Зазначене кореспондується з висновком викладеним в постанові ОСОБА_6 Верховного Суду від 21.02.2018 року по справі №520/15749/14-ц.

Отже, предметом позову є знесення нежитлового приміщення №501а,яке знаходиться в місті Одеса, проспект Добровольського, будинок №71-А, загальною площею 96,0 кв.м., право власності на яке набуто відповідно до закону (ч.1ст.328 ЦК України), на час подання позову не перебуває у власності відповідача, право власності на спірне майно не припинено (ч.2ст.346 ЦК України), реєстрація права власності не скасована (п/п «а»,п.2, ч.6, ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ).

У відповідності до вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 цього Кодексу.

Питання знесення самочинного будівництва регламентовано ч.7 ст.376 ЦК України, згідно з якою, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, положення ч.7 ст.376 ЦК України передбачає можливість знесення самочинного будівництва за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування лише у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, та в разі неможливості проведення відповідної перебудови або відмови особи, яка здійснила (здійснює) будівництво від її проведення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-180цс14, яка відповідно до положень статті 360-7ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до ч. 1ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництво якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Виходячи з зазначеної норми, суд вважає, що позивач помилково визначив спірне майно як самочинне будівництво.

Відповідно до частини першої статті 177 ЦК об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Речі поділяються на рухомі та нерухомі. До нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (статті 179, 181 ЦК).

За приписами статті 182 ЦК право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Статтею 331 ЦК передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, аби новостворене майно стало об'єктом цивільно-правових відносин, потрібно виконання трьох умов: 1) завершення будівництва; 2) прийняття до експлуатації; 3) державна реєстрація. Що і було виконано відповідачем.

Доки ці умови не виконано, особа вважається лише власником матеріалів, обладнання тощо, яке було використано у процесі цього будівництва (створення майна) (частина третя статті 331 ЦК України), до якої і належить подавати позов з вимогою про знесення самочинного будівництва.

Виходячи з вищезазначеного суд вважає, що позивач помилково визначив спірне майно як самочинне будівництво, не вирішивши питання про скасування реєстрації права власності відповідача на це майно (п/п «а»,п.2, ч.6, ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ).

Отже, суд вважає позов передчасним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5,6,10,263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Одеської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об'єкта самочинного будівництва.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного рішення.

Повне рішення складено 23.11.2018 року.

Суддя -