ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

21 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 643/5876/18

провадження № 22ц/818/661/18

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

заявник : ОСОБА_1

особа на дії якої подається скарга: старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Білова Христина Борисівна

третя особа: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова, третя особа: ОСОБА_3 з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 липня 2018 року, ухвалене суддею Букреєвою І.А., в залі суду в місті Харкові,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року заявник звернувся до суду зі скаргою, посилаючись на те, що в провадженні старшого державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Білової Х.Б. знаходиться виконавче провадження за виконавчим листом № 2-4520/08, виданим 28.01.2009 р. Московським районним судом м. Харкова, про стягнення з нього - ОСОБА_1, на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на утримання сина ОСОБА_5, до його повноліття. ОСОБА_1 не погоджується із розрахунком заборгованості по аліментам, який зроблений виходячи з середньомісячної заробітної плати для даної місцевості. Вважає, що йому повинні нараховувати заборгованість виходячи з середнього заробітку некваліфікованого робітника для даної місцевості. Вказує, що раніше він вже оскаржував в суді такі дії державного виконавця, але ухвала суду від 05 лютого 2010 року не виконується. Дії державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова вважає неправомірними та такими, що порушують його права. Просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова по нарахуванню заборгованості та несправедливим розмір сум аліментів, що стягуються з нього; зобов'язати старшого державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості по аліментам та розмір сум, які стягуються привести у відповідність до чинного законодавства.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23 липня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Білової Х.Б. відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити його скаргу.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.02.2010 державного виконавця було зобов*язано здійснити перерахунок заборгованості виходячи з середнього заробітку некваліфікованого робітника для даної місцевості, вважає, що ця ухвала стосується також наступних нарахувань, а невиконання цього судового рішення є порушенням ст.ст. 124, 129 Конституції України. Звертає увагу на те, що він не працював за отриманою ним спеціальністю «Інтелектуальна власність» тому не може вважатись кваліфікованим робітником. Зазначає, що перерахунок заборгованості по аліментам повинен був бути зроблений з самого початку їх нарахування, з 22.07.2018 року до теперішнього часу та не виходячи із середнього заробітку кваліфікованого спеціаліста в конкретній області в Україні. Також вказує, що державним виконавцем не були отримані дані щодо розміру середньої заробітної плати кваліфікованого робітника за спеціальністю «Інтелектуальна власність», що означає, що менеджери інтелектуальної власності в Харківській області відсутні, а тому розрахунок аліментів виконавці повинні були робити виходячи з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини : ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.07.2008 р. і до повноліття.

05.02.2009 року Ленінським ВДВС ХМУЮ у відношенні ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2- 4520/08 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.07.2008 року і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

05 лютого 2010 року ухвалою Московського районного суду міста Харкова прийнято рішення за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ Зюбан І.О., предметом якої була правильність нарахування розміру аліментів за період з 22.07.2008 року по вересень 2009 рік. Дії державного виконавця були визнанні неправомірними. Ухвалою суду виконавця було зобов'язано здійснити перерахунок заборгованості відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов'язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) припинення виконавчого провадження, закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно розрахунку заборгованості від 19.04.2018 виконаного старшим державним виконавцем Біловою Х.Б. заборгованість ОСОБА_1 по аліментам станом на 30.03.2018 рік склала 76 606,58 грн.

Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 05 лютого 2010 року, якою вирішена скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ Зюбан І.О. щодо нарахування заборгованості за інший період колегія суддів не вважає такою, що покладає на державного виконавця обов*язки на майбутнє, оскільки скарга стосувалась конкретних дій державного виконавця за певний час. Висновки суду першої інстанції щодо цього є вірними.

Відповідно до ч.3 ст. 71 ЦПК України визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Частиною 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов'язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (стаття 1 ЦПК України).

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи вищеозначені вимоги закону спір щодо розміру заборгованості за аліментами підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

Судом не встановлено неправомірність процесуальних рішень та дій державного виконавця по виконанню виконавчого листа № 2-4520/08, виданого 28.01.2009 р. Московським районним судом м. Харкова про стягнення аліментів з ОСОБА_1

Водночас, за вирішенням спору щодо визначення розміру аліментів ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися до суду в позовному провадженні із залученням до розгляду справи стягувача за виконавчим листом.

Оскільки підстав для задоволення скарги не вбачається, тому відсутні підстави також і для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна