Постанова

іменем України

5 березня 2018 року

м. Київ

справа № 409/4183/12-ц

провадження № 61-4485 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Кузнєцова В. О.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_4,

стягувач - Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «Новий»

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року у складі колегії суддів: Городничої В. С., Варенко О. П., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ :

16 лютого 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про відстрочку та зупинення виконання судових рішень, в якій просив зупинити виконання ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року та відстрочити виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2014 року.

Заявник обґрунтовував свої вимоги тим, що рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 травня 2009 року у справі за його позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним, визнання права власності на об'єкт нерухомого майна, та позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» (далі - ПАТ АКБ «Новий») до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про заміну сторони у зобов'язанні за кредитним договором № 083707/05 від 19 жовтня 2006 року було визнано недійсними договори купівлі-продажу будівель та споруд виробничої бази, укладені 20 та 24 жовтня 2006 року між ним та ОСОБА_6 Замінено сторону (боржника) з ОСОБА_6 на нього у зобов'язаннях перед ПАТ АКБ «Новий» за кредитним договором № 1083706/05 від 19 жовтня 2006 року на суму 1 928 655 грн 85 коп. та кредитним договором № 1083106/05 від 24 жовтня 2006 року на суму 4 514 551 грн 59 коп. Замінено сторону (іпотекодавця) з ОСОБА_6 на нього у зобов'язаннях за договором іпотеки № 1088706/3-(1083706) від 20 жовтня 2006 року та договором іпотеки № 1103206/3-(1083106) від 24 жовтня 2006 року.

2 жовтня 2014 року він звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 травня 2009 року у зв'язку з нововиявленими обставинами. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 липня 2014 року рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 травня 2009 року скасовано. Рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року його позов задоволено. Додатковим рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 3 квітня 2015 року вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Правовою підставою для ухвалення Апеляційним судом Дніпропетровської області рішення від 20 березня 2014 року про стягнення з нього на користь ПАТ АКБ «Новий» заборгованості за кредитним договором було вищезазначене рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 травня 2009 року, яке в подальшому скасоване ухвалою Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 липня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року, додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 3 квітня 2015 року, ухвалу Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 липня 2014 року, ухвалу Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року, ухвалу Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 2 липня 2014 року скасовано, питання щодо відкриття провадження за заявою про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передано на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. На ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року він подав касаційну скаргу і справа за позовом ПАТ АКБ «Новий» про заміну сторони у зобов'язанні за кредитними договорами знаходиться в провадженні суду касаційної інстанції.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року в складі судді Багбая Є. Д. у задоволенні заявлених ОСОБА_4 вимог відмовлено.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2016 року в прийнятті касаційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 рокувідмовлено, а тому підстав для відстрочки виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2014 року немає. Крім цього, заявником не зазначено передбачені законом підстави для відстрочення виконання рішення суду. Зупинити виконання ухвали під час її касаційного перегляду має право лише суддя-доповідач суду касаційної інстанції, який її переглядає.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, ухвалу Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу заявника та залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що рішення місцевого суду відповідає вимогам процесуального права, є обґрунтованим і законним.

30 серпня 2016 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року і ухвалити нове рішення, яким заявлені ОСОБА_4 вимоги задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі доводів апеляційної скарги і скасував судові рішення, які були ухвалені в межах провадження у справі та під час його відкриття, та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження, що є порушенням статей 303, 307 Цивільного процесуального кодексу України 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (далі - ЦПК України 2004 року).

17 жовтня 2016 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито провадження у вказаній справі.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1 лютого 2018 року справу № 409/4183/12-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Станом на час розгляду справи у Верховному Суді сторони не скористалися своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року оскаржується лише щодо порушення судом норм процесуального права, а саме - статей 303, 307 ЦПК України 2004 року. Інших мотивів стосовно незаконності чи необґрунтованості оскаржуваного судового рішення в касаційній скарзі не наведено.

Згідно зі статтею 328 ЦПК України 2004 року за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суддя-доповідач у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду.

Відповідно до статті 373 ЦПК України2004 року за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Судами встановлено, що правовою підставою для винесення рішення Апеляційним судом Дніпропетровської області від 20 березня 2014 року у справі за позовом ПАТ АКБ «Новий» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ АКБ «Новий» про визнання недійсним виконавчих написів нотаріуса про звернення стягнення на нерухоме майно було рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 травня 2009 року у справі № 2-340/09 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним, визнання права власності на об'єкт нерухомого майна, та позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ПАТ АКБ «Новий» до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про заміну сторони у зобов'язанні за кредитним договором № 083707/05 від 19 жовтня 2006 року.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 2 липня 2014 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд вищевказаного рішення суду від 22 травня 2009 року, а ухвалою Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 23 липня 2014 року це рішення скасоване у зв'язку з нововиявленими обставинами. Рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року його позов задоволено. Визнано недійсними договори купівлі-продажу будівель та споруд виробничої бази у АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2, укладені 20 та 24 жовтня 2006 року між ним та ОСОБА_6 Визнано за ОСОБА_4 право власності на вказані будівлі та споруди. Додатковим рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 3 квітня 2015 року вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 16 січня 2015 року, додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 3 квітня 2015 року, ухвалу Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 23 липня 2014 року, ухвалу Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 16 січня 2015 року, ухвалу Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 2 липня 2014 року скасовано, а питання щодо відкриття провадження за заявою про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передано на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

На ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року ОСОБА_8 було подано касаційну скаргу.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2016 року відмовлено в прийнятті касаційної скарги ОСОБА_4 на вказану ухвалу.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина перша статті 11 ЦПК України 2004 року).

Статтею 60 ЦПК України 2004 року визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що заявником не зазначені підстави для відстрочки виконання рішення суду, а зупинити виконання ухвали під час її касаційного перегляду має право лише суддя-доповідач суду касаційної інстанції, який здійснює її перегляд. Такі висновки суду у повній мірі відповідають вимогам вищенаведених норм процесуального права.

Відповідно до статті 303 ЦПК України 2004 року під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі.

Згідно з частиною другою статті 307 ЦПК України 2004 року за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право: постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу; змінити ухвалу; скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскаржуване судове рішення апеляційного суду постановлено у відповідності з положеннями зазначених правових норм.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд фактично вийшов за межі доводів апеляційної скарги і скасував судові рішення, які були ухвалені в межах провадження у справі та під час його відкриття, що є порушенням статей 303, 307 ЦПК України 2004 року не заслуговують на увагу.

Апеляційний суд розглянув справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. При цьому, залишаючи ухвалу Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року без змін, суд апеляційної інстанції будь-яких судових рішень не скасовував і не направляв справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права.

Передбачених частиною третьою статті 400 ЦПК України підстав для виходу за межі доводів та вимог касаційної скарги Верховним судом не встановлено.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Що стосується заявленої у касаційній скарзі вимоги про залишення в силі рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 січня 2015 року у справі № 209/1730/14-ц, то така вимога не може бути задоволена, оскільки вищезгадана ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року, якою скасовано це рішення місцевого суду, не є предметом касаційного перегляду в даній справі.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов