Справа № 355/1786/17
Провадження № 2/355/143/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року Баришівський районний суд Київської області у складі

головуючого судді Єременка В.М.

за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Баришівка Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Баришівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Баришівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивують тим, що відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ОСОБА_4 було реалізовано право на приватизацію квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (бувша кв. 5) в с. Дернівка, Баришівського району, Київської області. Роботи по оформленню необхідних документів у зв,язку із приватизацією житла, були проведені за участю госпрозрахункового бюро «Альтернатива», яке було зареєстроване в ІНФОРМАЦІЯ_1 та мало ліцензію на здійснення відповідних дій, повязаних з оформленням документів при проведенні приватизації житла громадянами Баришівського району, Київської області.

17 липня 1996 року ОСОБА_4 було отримано свідоцтво про право власності на житло, виготовлене госпрозрахунковим бюро «Альтернатива». Відповідно до свідоцтва, власником квартири, яка розташована АДРЕСА_2 (бувша кв. 5) в с. Дернівка, Баришівського району, Київської області являється: ОСОБА_4.

05 травня 2017 року померла мати позивачів: ОСОБА_4.

Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить квартира, яка розташована АДРЕСА_3 (бувша кв.5) в селі Дернівка, Баришівського району, Київської області.

Позивачі в шестимісячний строк звернулися до Баришівської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв,язку з тим що свідоцтво про право власності на житло вдано не органом приватизації, а госпрозрахунковим бюро «Альтернатива».

Позивачі просять суд:

Визнати свідоцтво про право власності на житло, виготовлене 17 липня 1996 року Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива» на імя ОСОБА_4 на квартиру, яка розташована АДРЕСА_4 дійсним.

Визнати за:

-за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 1/2 частку квартири з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 48.3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5.

-Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер 226902-409, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на 1/2 частку квартири з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 48.3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5.

В судовому засіданні позивачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали заявлені ними позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Баришівського району, Київської області свого представника на розгляд справи до суду не направили. Подали листа про розгляд справи у їх відсутність. Проти заявленого позову не заперечують.

Суд заслухавши в судовому засіданні позивачів по справі, дослідивши матеріали справи, вважає заявлений позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ОСОБА_4 при житті було реалізовано право на приватизацію квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (бувша кв. 5) в с. Дернівка, Баришівського району, Київської області. Оформлення документів по приватизації квартири проведено госпрозрахунковим бюро «Альтернатива», яке на той час було зареєстроване в ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно ліцензії на здійснення приватизації житла громадянами Баришівського району, Київської області.

17 липня 1996 року ОСОБА_4 було отримала свідоцтво про право власності на житло, виготовлене госпрозрахунковим бюро «Альтернатива» АДРЕСА_2 (бувша кв. 5) в с. Дернівка, Баришівського району, Київської області.

05 травня 2017 року ОСОБА_4 померла.

Відповідно до п. 4.12 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Згідно п. 4.18 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст. 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

01 березня 2013 року пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ обговорив та взяв до відома інформацію про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування та надано інформаційний лист №24-753/0/4-1.3 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" відповідно до абз. 28 ч. 3.І зазначено, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки (ст. 1261 ЦК України в редакції 2004 року).

За правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданому відповідним держаним органом реєстрації актів цивільного стану.

1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов,язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців.

Встановлені судом обставини стверджуються:

- ксерокопіями паспортів ОСОБА_1 та ОСОБА_2;

- ксерокопією свідоцтва про смерть ОСОБА_4;

- ксерокопією свідоцтва про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_6;

- ксерокрпією свідоцтва про народження ОСОБА_6;

- ксерокопією свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_8;

- ксерокопією технічного паспорта на квартиру №3 у буд. 4 в с. Дернівка, Баришівського району, Київської області;

- випискою з погосподарської книги села Дернівка від 13.10.2017 року №261;

- ксерокопією рішення ОСОБА_3 сільської ради Баришівського району Київської області №23 від 22.03.2011 року;

- ксерокопією Свідоцтва №1656 госпрозрахункового бюро «Альтернатива» про право власності на житло від 17.07.1996 року на буд. 5 по вул. Польова в с. Дернівка, Баришівського району, Київської області;

- ксерокопією спадкової справи №317/2017 до майна померлої 01.05.2017 року ОСОБА_4

- іншими матеріалами справи.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне визнати право власності за позивачами на 1/2 частку кожному квартири з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 48.3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 28, 76-78, 81, 258, 263, 268, 272, 280-289, 352, 354, 355 ЦПК України (в редакції 2017 року), ст.ст. 16, 321, 328, 345 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати свідоцтво про право власності на житло, виготовлене 17 липня 1996 року Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива» на імя ОСОБА_4 на квартиру, яка розташована АДРЕСА_4 дійсним.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 1/2 частку квартири з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 48.3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер 226902-409, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на 1/2 частку квартири з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 48.3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси, та або обов,язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_9