ТЕПЛОДАРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=====================================================================
Справа № 516/201/17
Провадження № 2/516/26/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2018 р. Теплодарський міський суд Одеської області у складі:

головуючої, судді Мисливої Л.М.,

при секретарі Саратовській Я.В.,

за участю представника відповідача/позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теплодарі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», про визнання договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором, відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 31.12.2015р., у розмірі 12576 грн. 83 коп., яка складається з наступного: 8302,25 грн. заборгованість за кредитом, 976,33 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1660,45 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1637,80 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди; також просить стягнути понесені ним судові витрати по справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання умов вищезазначеного кредитного договору, зокрема не сплачує банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, що і стало підставою для звернення ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_2

ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», в якій, з врахуванням уточнених позовних вимог від 11.04.2018р., просить визнати недійсними: кредитні договори: №б/н від 16.01.2013р., №б/н від 14.04.2014р., та Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 31.12.2015р., що укладені між ПАТ КБ «Приватбанк» з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона вже багато років хворіє на тяжке захворювання, повязане із розумовою діяльністю, а тому на час укладення вищевказаних кредитних договорів: №б/н від 16.01.2013р., №б/н від 14.04.2014р. та Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 31.12.2015р., вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. В зв»язку з наведеним просить задовольнити зустрічний позов.

За ухвалою Теплодарського міського суду Одеської області від 05.03.2018р. зустрічну позовну заяву було об»єднано в одне провадження з первісним позовом.

ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, який був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, надавши до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, з підтвердженням позовних вимог. Крім того, 20.04.2018р. від представника ПАТ КБ «Приватбанк» до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначено наступне. При укладенні вищевказаної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 31.12.2015р., ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що дана Угода разом із запропонованими банком Умовами та правилами, Тарифами, складають між нею та банком кредитний договір, що підтвердила своїм підписом у заяві. При оформленні кредиту, заява на його отримання підписується повнолітньою та дієздатною особою. Укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком та клієнтом договору приєднання у відповідності до ст. 634 ЦК України, та підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. В даному випадку, зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах, а саме: в заяві позичальника, Умовах та правилах надання банківських послуг та Тарифах. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля придбання, припинення або зміни цивільних прав та обовязків, що за змістом ч.1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору. Також стверджує, що з моменту оформлення кредитного договору, минуло 5 років, а після підписання Генеральної угоди 2 роки, позичальник не зверталася до банку за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що їй було відомо про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодилася, підтвердивши своїм підписом, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які вона здійснювала. Крім того, надав виписку по рахунку ОСОБА_2, з якої вбачається про те, що остання знімала кредитні кошти, а потім частково погашала заборгованість за договором. Стосовно недієздатності позичальника зазначає, що на момент укладення кредитного договору, вона була дієздатною, відповідне судове рішення про визнання її недієздатною, відсутнє. Також зазначає, що згідно ст. 1186 ЦК України, якщо збиток був нанесений особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв'язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді. У своєму доповненні до відзиву представник позивача вказав про те, що Висновок судово-психіатричних експертів №239 від 06.06.2018р. комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоровя», та інвалідність ОСОБА_2 не можуть бути доказами та підставою для визнання договорів недійсними, оскільки при укладенні договорів, сторонами були дотримані всі відповідні умови, визначені ст. 203 ЦК України. ОСОБА_2, самостійно подавши до суду зустрічний позов, звернувшись до Теплодарського бюро правової допомоги та уклавши з ними договір про надання правової допомоги, спростовує недієздатність, що нібито випливає з її психічного захворювання. Також звертає увагу суду на те, що позивач за зустрічним позовом пропустила строки позовної давності за зверненням до суду із вимогами про визнання договорів недійсними. За наведених обставин, ПАТ КБ «Приватбанк» просить відмовити ОСОБА_2 в задоволенні її зустрічного позову.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, яка повідомлялася належним чином про місце та час розгляду справи. 15.11.2018р. від ОСОБА_2 до суду надійшла письмова заява, в якій остання просить поновити їй пропущений строк звернення до суду із даними вимогами, та початком перебігу позовної давності вважати дату отримання копії позовної заяви банку з додатками та повістки про виклик до суду від 06.11.2017р. Зазначену заяву також обґрунтовує тим, що вона не усвідомлювала той факт, що підписує кредитний договір, а з часом і Генеральну угоду, оскільки протягом багатьох років хворіє на тяжке захворювання, повязане із розумовою діяльністю.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» не підлягають задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню, за таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 16.01.2013р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», з однієї сторони, та ОСОБА_2, з іншої сторони, було укладено договір №б/н, згідно якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Договір складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та відповідно останніх, Пам»ятки клієнта, Тарифів, з чим і погодився позичальник, зазначивши про це в заяві.

31.12.2015р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», з однієї сторони, та ОСОБА_2, з іншої сторони, з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором від 14.04.2014р., було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Угода), згідно п.1.1.2 якої, заборгованість за договором від 14.04.2014р. з дати її підписання складає 14104 грн. 17 коп., дата кінцевого погашення заборгованості за даним договором - 31.12.2018р. Відповідно до п.2.1 даної Угоди банк надав позичальнику терміновий кредит в сумі 12534 грн. 17 коп. на строк 36 місяців, з 31.12.2015р. по 31.12.2018р. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі, в обмін на зобов»язання позичальника по поверненню кредиту, сплати відсотків в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту зазначені в Заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з «1» по «25» число кожного місяця в сумі 454 грн. 74 коп. (щомісячний платіж). Згідно п.2.5 даної Угоди позичальник зобов»язався повернути суму кредиту, відсотків, винагороду відповідно вказаній Угоді, Умовам та правилам. Процентна ставка по кредиту може змінюватися в залежності від змін облікової ставки НБУ або в інших випадках, у відповідності з Умовами та правилами (п. 2.9 Угоди).

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 31.12.2015р., станом на 21.09.2017р. загальна сума її заборгованості перед банком по кредиту складає 12576 грн. 83 коп., яка складається з: 8302,25 грн. заборгованість за кредитом, 976,33 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1660,45 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1637,80 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди.

Як вбачається з довідки до акта огляду МСЕК серії 2-18 ОД №098317 від 17.10.2011р., ОСОБА_2 є інвалідом другої групи по загальному захворюванню.

З Висновку Теплодарської міської лікарні від 03.11.2017р. вбачається про те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра даної медичної установи з 2000р., являється інвалідом другої групи внаслідок психічного захворювання. З 31.08.2017р. по 31.10.2017р. знаходилась на стаціонарному лікуванні в Одеському обласному медичному центрі психічного здоровя.

За ухвалою Теплодарського міського суду Одеської області від 05.03.2018р. постановлено витребувати від ПАТ КБ «Приватбанк» належним чином засвідчену копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на підставі якої між останньою та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір №SAMDNWFC4 від 14.04.2014р.

На підставі ухвали Теплодарського міського суду Одеської області від 26.03.2018р. з Теплодарської центральної міської лікарні Одеської області витребувано оригінали медичних карток на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, з яких також вбачається про те, що остання перебуває на обліку у лікаря психіатра в даній установі.

Згідно ухвали Теплодарського міського суду Одеської області від 11.04.2018р., за клопотанням ОСОБА_2, у даній справі призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої були поставлені такі питання: чи може ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка с.м.т. Антоніни Красилівського району Хмельницької області, усвідомлювати характер своїх дій та керувати ними? в якому психічному стані знаходилась ОСОБА_2, - 16.01.2013р., 14.04.2014р., та 31.12.2015р.? чи могла ОСОБА_2 за своїм психічним станом 16.01.2013р., 14.04.2014р., 31.12.2015р. розуміти значення своїх дій та керувати ними?

За результатами проведеного судово-психіатричного дослідження, комісія експертів-психіатрів надала висновок №239 від 06.06.2018р., згідно якого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка с.м.т. Антоніни Красилівського району Хмельницької області, за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_2 на час укладання кредитних договорів від 16.01.2013р., 14.04.2014р., Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 31.12.2015р., страждала на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Шизофренії, параноїчної форми, епізодичний тип перебігу, зі стабільним змішаним (параноїчним та емоційно-вольовим) дефектом» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F20.02» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду). ОСОБА_2 за своїм психічним станом на час укладання правових угод, а саме: 16.01.2013р., 14.04.2014р. та 31.12.2015р. абсолютно не була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Стаття 203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи (ч.1 ст. 225 ЦК України).

За приписами ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ч.2 ст. 1186 ЦК України якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв'язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

За ч.5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

На підставі заяви ОСОБА_2, суд поновлює їй пропущений строк звернення до суду із заявленими зустрічними вимогами щодо визнання кредитних договорів №б/н від 16.01.2013р., №б/н від 14.04.2014р., укладених між ПАТ КБ «Приватбанк» з однієї сторони, та ОСОБА_2 з іншої сторони, недійсними, враховуючи стан здоровя останньої, та те, що вона дізналася про наявність у неї зобовязання перед ПАТ КБ «Приватбанк», отримавши 06.11.2017р. судову повістку про виклик до Теплодарського міського суду Одеської області по вказаній справі щодо стягнення з неї на користь банку заборгованості за кредитним договором.

В звязку з вищевикладеним, суд відмовляє в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 31.12.2015р., у загальному розмірі 12576 грн. 83 коп., що складається з: 8302,25 грн. заборгованість за кредитом, 976,33 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1660,45 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1637,80 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, згідно Висновку судово-психіатричних експертів №239 від 06.06.2018р., на момент укладання даної Угоди, ОСОБА_2 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, так як вже на той час страждала на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Шизофренії, параноїчної форми, епізодичний тип перебігу, зі стабільним змішаним (параноїчним та емоційно-вольовим) дефектом».

З огляду на наведене, суд, враховуючи Висновок судово-психіатричних експертів №239 від 06.06.2018р., у відповідності до ч.1 ст. 225 ЦК України, визнає недійсними кредитні договори №б/н від 16.01.2013р., №б/н від 14.04.2014р., та Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 31.12.2015р., укладені між ПАТ КБ «Приватбанк» з однієї сторони, та ОСОБА_2 з іншої сторони, оскільки на момент вчинення вказаних правочинів, остання не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, так як страждала на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Шизофренії, параноїчної форми, епізодичний тип перебігу, зі стабільним змішаним (параноїчним та емоційно-вольовим) дефектом», хоча і перебувала у стані дієздатності.

Крім того, за вказаних обставин, суд також не може прийняти до уваги доводи ПАТ КБ «Приватбанк», викладені ним у відзиві на зустрічний позов, в яких він, зокрема, посилається на ст. 1186 ЦК України, згідно якої, якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв'язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді, вважаючи їх неспроможними, так як це є заперечення ПАТ КБ «Приватбанк», викладене у відзиві на позов ОСОБА_2, а не заявлена ним вимога у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 216, 225, 236, 261, 526, 1049, 1050, 1054, 1186 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 18, 127, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідентифікаційний код 14360570) до ОСОБА_2 (місце проживання: 65490, АДРЕСА_1; ІН НОМЕР_1), про стягнення заборгованості за кредитним договором відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 31.12.2015р., у загальному розмірі 12576 грн. 83 коп., що складається з наступного: 8302,25 грн. заборгованість за кредитом, 976,33 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1660,45 грн. заборгованість за пенею та комісією, 1637,80 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», про визнання договорів недійсними, задовольнити.

Визнати кредитний договір №б/н від 16.01.2013р., укладений між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» з однієї сторони, та ОСОБА_2 з іншої сторони, недійсним.

Визнати кредитний договір №б/н від 14.04.2014р., укладений між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» з однієї сторони, та ОСОБА_2 з іншої сторони, недійсним.

Визнати Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 31.12.2015р., укладену між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» з однієї сторони, та ОСОБА_2 з іншої сторони, недійсною.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» 2114 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області через Теплодарський міський суд Одеської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про дане судове рішення розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://reyestr.court.gov.ua/) за номером справи 516/201/17.

Повне рішення суду складено 27.11.2018р.

У відповідності до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя