Ухвала

18 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 201/12786/16-ц

провадження № 61-12315св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЧервинськоїМ. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - адвокат ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П., Свистунової О. В. від 23 січня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 29 липня 2011 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю її автомобіля марки «Міні Купер», державний номерний знак НОМЕР_1 та транспортного засобу марки «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням відповідача.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2011 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2012 року стягнуто з ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія», у якій застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача, на її користь страхове відшкодування у розмірі 40 138 грн 52 коп. У зв'язку з визнанням страховика банкрутом виконавче провадження закінчено на підставі пункту 7 частини першої статті 49, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на викладене, просила суд стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду у розмірі 40 638 грн 52 коп.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 40 638 грн 52 коп.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2016 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У березні 2018 року представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

03 березня 2018 року касаційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 07 березня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 201/12786/16-ц.

Надіслано учаснику справи копію касаційної скарги та додані до неї документи, роз'яснено йому право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

У березні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, підлягає закриттю з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 40 638 грн 52 коп. та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто зазначена справа є малозначною у силу вимог закону. Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (Levages Prestations Services

v. France, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; Brualla Gomez De La Torre v. Spain, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, відкрито помилково, оскільки зазначені судові рішення не підлягають оскарженню в касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України, а тому підлягає закриттю.

Керуючись статтею 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П., Свистунової О. В. від 23 січня 2018 року закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В.М. Коротун

В.П. Курило