Справа № 161/8377/17
Провадження № 2/161/997/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2018 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Маковецькій Т.М.

з участю позивача ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, який мотивує тим, що 03 листопада 2014 року між ним та його матірю ОСОБА_4 було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_5 , згідно з яким його матір подарувала йому житловий будинок за №26 з господарськими спорудами, розташований по вулиці Стрельникова у місті Луцьку Волинської області , житловою площею 82,7 кв.м, загальною площею 106,3 кв.м. 03 листопада 2014 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_5 було зареєстровано його право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, підтвердженням чого є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 28952664 від 03 листопада 2014 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та до нього, ОСОБА_1, було визнано частково недійсним договір дарування житлового будинку №26 по вулиці Стрельникова у м.Луцьку від 03 листопада 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №1490, а саме: в частині 1/4 частини житлового будинку. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, було визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Стрельникова, 26 в м.Луцьку у Волинської області, після смерті батька ОСОБА_6, який помер 17 лютого 2011 року. Таким чином, на даний час він є власником ? частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Стрельникова, 26 у м.Луцьку Волинської області, а відповідач ОСОБА_3 є власником 1/4 частини вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд виділити в натурі належні йому суд врахувати, що виділити в натурі належні йому, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 3/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Стрельникова, 26 у м.Луцьку Волинської області.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив виділити йому ? частки будинковолодіння, запропонованого у другому варіанті розподілу висновку експерта №9065 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 31 січня 2018 року експертом Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила виділити їй ? частину вищевказаного володіння.

Крім того, відповідач ОСОБА_3 залишила судове засідання. Суд продовжив розгляд справи по суті за її відсутності, відповідно до ч.6 ст.223 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 листопада 2014 року між ОСОБА_1, як обдаровуваним, та його матір'ю ОСОБА_4, як дарувальником, було укладено договір дарування житлового будинку з господарськими спорудами, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за №1490, згідно з яким матір позивача подарувала йому житловий будинок за № 26 з господарськими спорудами, розташований по вулиці Стрельникова у місті Луцьку, Волинської області, житловою площею 82,7 кв.м., загальною площею 106,3 кв.м.

03 листопада 2014 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на позивача на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 28952664 від 03 листопада 2014 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2016 року у справі №161/16865/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1, було визнано частково недійсним договір дарування житлового будинку №26 по вулиці Стрельникова у м.Луцьку від 03 листопада 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №1490, а саме: в частині 1/4 частини житлового будинку.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2016 року, яке на даний час набрало законної сили, по справі №161/6705/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, було визнано за ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом, право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Стрельникова, 26 в м.Луцьку у Волинської області, після смерті батька ОСОБА_6, який помер 17 лютого 2011 року.

Таким чином, позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Стрельникова , 26 у місті Луцьку Волинської області.

Судом встановлено, що позивач, на даний час, є власником ? частини вищевказаного будинковолодіння по вулиці Стрельникова, 26 у м.Луцьку Волинської області, а відповідач ОСОБА_3 є власником 1/4 частини вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами.

Відповідно до ч.1 ст.183 ЦК України річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною. Подільну річ можна поділити на частини, кожна з яких може бути використана для тих же цілей, для яких річ призначалась до її поділу. Наприклад, житловий будинок може бути поділений на дві частини або більше. При цьому повинна бути збережена можливість використання кожної із частин будинку як житло.

Відповідно до статей 364, 365, 367 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04 жовтня 1991 року "Про застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" при вирішенні справи про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частку будинку з самостійними виходами (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 серпня 2017 року по даній справі призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Беручи до уваги висновок №9065 судової будівельно-технічної експертизи, запропонований і складений експертом Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, 31 січня 2018 року, по цивільній справі №161/8377/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, та виходячи з аналізу змісту наведених вище норм законодавства, слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) вищевказаного будинковолодіння, що перебуває у спільній частковій власності сторін, є можливим.

Згідно другого варіанту поділу висновку експерта №9065 судової будівельно-технічної експертизи Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 31 січня 2018 року, станом на час проведення експертизи, дійсна ринкова вартість будинковолодіння по вул. Стрельникова, 26 в м. Луцьку становить: 825593,0грн. (вісімсот двадцять пять тисяч пятсот девяносто три гривні).

Як вбачається з дослідницької частини висновку експерта, дійсна вартість 3/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Стрельникова, 26, м. Луцьк становить (825593,0грн. : 4) х 3 = 619195,0грн.

Виходячи з обємно-планувальних рішень житлового будинку та можливості забезпечення співвласника 3/4 частини приміщеннями, що відповідають за площами та розмірами вимогам діючих будівельних норм пропонується позивачу наступний (другий) варіант виділення в натурі 3/4 частини житлового будинку №26 по вул. Стрельникова в м. Луцьку (позначений зеленим кольором на схемі виділу №2) приміщення в житловому будинку (літ. А-1): коридор 1-3 площею 6,5кв.м., кімнату 1-4 площею 14,8кв.м., кімнату 1-5 площею 19,8кв.м., приміщення прибудови (літ.а), коридор 1-1 площею 4,1кв.м.; кімнату 1-2 площею 12,7кв.м., кухню 1-9 площею 8,8кв.м.; ванну 1-8 площею 4,2 кв.м., крім того, ? літньої кухні (Б-1), сарай (В-1), сарай (в1), погріб з шийкою (Г-1) та 3/4 частини огорожі (1-2).

Корисна площа житлового будинку з прибудовою, що пропонується до виділення становить 71,9кв.м., що менше від площі ідеальної частки на 7,8кв.м.

По даному варіанту виділена частка становить 78/100, тобто виділ проведений з відхиленням від ідеальної частки.

Оскільки, в судовому засіданні доведено можливість виділу 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Стрельникова, 26, м.Луцьк, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Судові витрати та компенсацію за відхилення від ідеальної частки вищевказаного будинковолодіння позивач просив не стягувати з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 364, 365, 367 ЦК України,суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Виділити в натурі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, належні на праві власності, 3/4 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Стрельникова, 26 у м.Луцьку Волинської області, згідно другого варіанту висновку експерта №9065 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 31 січня 2018 року експертом Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (зазначені зеленим кольором на схемі виділу №2), приміщення в житловому будинку (літ. А-1): коридор 1-3 площею 6,5кв.м., кімнату 1-4 площею 14,8кв.м., кімнату 1-5 площею 19,8кв.м., приміщення прибудови (літ.а), коридор 1-1 площею 4,1кв.м.; кімнату 1-2 площею 12,7кв.м., кухню 1-9 площею 8,8кв.м.; ванну 1-8 площею 4,2 кв.м., крім того, ? літньої кухні (Б-1), сарай (В-1), сарай (в1), погріб з шийкою (Г-1) та 3/4 частини огорожі (1-2), корисною загальною площею 71,9кв.м., загальна вартість яких становить 619195,0грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 21.03.2018р.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта