Справа № 743/1437/17
Провадження № 2/743/12/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді СТАШКІВА В.Б.,

за участю секретаря судового засідання НЕРУС Н.І.,

учасники справи : позивачка за первісним позовом - відповідачка за зустрічним

позовом ОСОБА_1, її представник ОСОБА_2,

відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним

позовом ОСОБА_3,

представник Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області ЛИТВИНЮК Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3

про позбавлення батьківських прав,

за зустрічним позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_1

про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному

спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

- Ріпкинська селищна рада Ріпкинського району Чернігівської області;

- Деснянська районна у місті Чернігові рада,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила позбавити останнього батьківських прав відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що батько дитини ухиляється від виконання обов'язків по утриманню та вихованню своєї дитини, долею дитини не цікавиться, не піклується про його здоров'я, не займається фізичним, духовним та моральним розвитком. Після розірвання шлюбу, дитина проживає з нею, її нинішній чоловік займається вихованням ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько жодного разу не навідував дитину, не цікавився розвитком дитини. Вказане в сукупності свідчить про необхідність позбавлення батьківських прав відповідача.

Не погоджуючись з первісним позовом, ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо, в якому просив зобов'язати ОСОБА_1 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити наступні години та дні зустрічі, а саме кожну суботу та неділю з 14 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв..

В обґрунтування позову зазначає, що він являється батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після їх з ОСОБА_1 розлучення, залишилась проживати з матір'ю. Вказує, що ОСОБА_1 чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. З цього приводу він в квітні та червні 2015 р. звертався до служби у справах дітей Ріпкинської районної державної адміністрації та органу опіки і піклування Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області з приводу чинення йому перешкод в спілкування з дитиною з боку позивача. Рішенням органу опіки і піклування виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 25 червня 2015 р. № 67 йому запропоновано звернутися до суду. Вказане спростовує твердження позивачки ОСОБА_1 про те, що він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та свідчить про недоведеність вказаної підстави позову про позбавлення його батьківських прав.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24 листопада 2017 р. зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, з одночасним їх об'єднанням в одне провадження.

В судовому засіданні:

- ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 просили задовольнити первісний позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, з підстав вказаних в ньому та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо, з підстав, що в даному випадку має місце самоусунення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а не чинення перешкод з боку матері батьку в спілкуванні з дитиною;

- ОСОБА_3 заперечував проти задоволення первісного позову ОСОБА_1 про позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та підтримав, поданий ним позов про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо. Свою позицію обґрунтовує тим, що він дійсно являється батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, мати якої ОСОБА_1 чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, свідченням чому є те, що в квітні та червні 2015 р. звертався до служби у справах дітей Ріпкинської РДА та органу опіки і піклування селищної ради з приводу чинення йому перешкод в спілкування з дитиною з боку позивача, що спростовує твердження позивачки ОСОБА_1 про те, що він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Також ОСОБА_1 постійно відмовляє в зустрічах з дитиною в телефонному режимі. Вважає, що відвідини його ДНЗ, де навчається донька, без участі ОСОБА_1, не дадуть результату, так як дитини його не пам'ятає через чинення позивачкою перешкод в спілкуванні з дитиною;

- представник Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області ЛИТВИНЮК Л.М. просила задовольнити первісний позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, повністю підтримавши висновок органу опіки і піклування ради про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Одночасно просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо, виходячи з того, що в даному випадку має місце самоусунення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а не чинення перешкод з боку матері батьку в спілкуванні з дитиною.

Представник Деснянської районної у місті Чернігові ради в судові засідання не з'являвся, надав заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, пояснення ОСОБА_3, думку представника Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області ЛИТВИНЮК Л.М., дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1. та відповідач ОСОБА_3:

- перебували у шлюбі, зареєстрованому 08 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, який рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 24.06.2015 року було розірвано;

- являються батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження останньої (серія НОМЕР_3).

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_1

Згідно акту обстеження умов проживання від 23 серпня 2017 р. в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 створені всі умови повноціного та всебічного розвитку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки остання займає окрему кімнату, яка облаштована необхідними меблями та побутовою технікою.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 7 квітня 2017 р. відвідує Чернігівський дошкільний навчальний заклад № 22 Чернігівської міської ради, а батько дитини жодного разу дитину не супроводжував до ДНЗ, не забирав, станом справ дитини не цікавився. Згідно педагогічної характеристики на дитину, остання адаптувалась до садка швидко, охайна, доглянута, активна, допитлива, посидюча, доброзичлива, з розвиненими конструктивними здібностями, фізично та розумово розвинута, на свій вік.

У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. (принцип 6), проголошено, що дитина повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків.

Частиною 1 статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), передбачено, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, яке може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.

За змістом ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані:

- виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини;

- піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток;

- забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя;

- поважати дитину.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п. 16 даної Постанови вказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони, маючи реальну можливість, свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання: не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками

У справах «Савіни проти України», «МакМайкл проти Сполученого Королівства», «Ньяоре проти Франції», Європейським судом з прав людини зазначається, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя» і що «заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Наведені вище матеріали справи, законодавчі приписи, міжнародні акти не дають суду підстав ставити під сумнів:

- висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Деснянської районної у м. Чернігові ради від 26 грудня 2017 р. № 304, яким визнано доцільним позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з тих підстав, що батько дитини вихованням ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 не займається, не цікавиться її життям, здоров'ям, успіхами;

- рішення органу опіки і піклування виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 23 листопада 2017 р. № 111, яким визнано доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, як такого, що ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний, духовний і моральний розвиток.

Щодо заперечень ОСОБА_3 проти первісного позову про позбавлення його батьківських прав про те, що ОСОБА_1 чинить йому перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з донькою та щодо зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо, то суд враховує таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 в 2015 р. звертався до Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області та до Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області з приводу перешкод з боку ОСОБА_1., яка обмежує його зустрічі з донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням органу опіки і піклування виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 25 червня 2015 р. № 67 «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_3 з малолітньою донькою» визнано за доцільне рекомендувати ОСОБА_3 звернутися до суду з метою вирішення питання встановлення часу для спілкування з малолітньою донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матір'ю ОСОБА_1..

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Слід зауважити, що, після винесення органом опіки і піклування даного рішення (25.06.2015 р.), ОСОБА_3 не звертався до суду з позовом про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком аж до 22 листопада 2017 р., коли він подав зустрічний позов в межах справи за позовом ОСОБА_1 до нього про позбавлення батьківських прав, хоча мав право ініціювати в цей період позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Крім того, ОСОБА_3, після винесення органом опіки і піклування даного рішення (25.06.2015 р.), не звертався до органів опіки і піклування та служби у справах дітей з повторними заявами, в яких викладав би обставини того, що ОСОБА_1 чинить йому перешкоди у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 належними та допустимими доказами не доведено того, що, після винесення органом опіки і піклування вказаного рішення, ОСОБА_1 чинить йому перешкоди у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Навпаки, судом встановлено, що ОСОБА_3, маючи реальну можливість, систематично ухиляється від виконання своїх обов'язків, передбачених ст. 150 СК України, по вихованню дитини, а саме: свідомо не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, про підготовку її до самостійного життя, що свідчить про наявність такої підстави позбавлення батьківських прав, як ухилення від виконання обов'язку по вихованню дитини та є винятковими обставинами для розірвання між дитиною та батьком родинних зв'язків.

Судом встановлено, що рішенням органу опіки і піклування виконавчого комітету Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області від 15 грудня 2017 р. № 117 визнано за недоцільне приймати на даний час рішення органу опіки і піклування щодо встановлення ОСОБА_3 часу для спілкування з донькою, яка проживає з матір'ю ОСОБА_1, до прийняття судового рішення у справі про позбавлення батьківських прав та у зв'язку з прийняттям органом опіки та піклування селищної ради 23.11.2017 р. висновку щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 слід задовольнити та позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо слід відмовити і саме таке розв'язання первісного та зустрічного позовів необхідне в якнайкращих інтересах дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

При цьому, ОСОБА_3, в силу ст. 169 СК України, матиме право ініціювати позов про поновлення батьківських прав, в разі зміни його поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Також слід зазначити, що наявність заборгованості по аліментам не є підставою для позбавлення особи батьківських прав і СК України і Закон України "Про виконавче провадження" передбачають інші санкції за такі дії. При цьому, ОСОБА_3 довів відсутність такої заборгованості під час розгляду справи про збільшення розміру аліментів, копію рішення суду ним додано до зустрічного позову. Тому в цій частині твердження первісного позову спростовані.

З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, на підставі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн..

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 258, 263-265, 354-355 ЦПК України, пп.15.5, п.15 Перехідних положень ЦПК України, ст. ст. , 19, 150, 157, 159, 164 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) батьківських прав відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 640 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Ріпкинський районний суд Чернігівської області до апеляційного суду Чернігівської області, протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Головуючий В.Б. Сташків

Повне рішення виготовлено та

підписано 7 березня 2018 року.