Справа № 473/554/18
РІШЕННЯ

іменем України

"21" травня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Вуїва О.В.,

при секретарі Заблоцькій М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 міської ради Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним в якому зазначав, що 12 листопада 1999 року він придбав у ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_2 житловий будинок №37 (після перенумерації - №14), розташований по вулиці Вознесенській в с. Вознесенське Вознесенського району Миколаївської області.

В цей же день договір було зареєстровано у ОСОБА_4 філії Універсальної товарної біржі «Нерухомість-Н» за №54.

Нотаріально договір сторони не посвідчували.

Однак всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавці передали покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору.

У 2017 році ОСОБА_1 дізнався, що спірний договір є недійсним, що створює йому перешкоди в розпорядженні придбаним майном.

Враховуючи неможливість нотаріального посвідчення договору на час розгляду справи з об'єктивних причин (один із продавців - ОСОБА_5 померла, право власності на майно зареєстровано за покупцем), а тому позивач просив суд визнати такий договір дійсним.

Ухвалою суду від 27 лютого 2018 року відкрито провадження у справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 26 березня 2018 року провадження відносно ОСОБА_2 закрито.

Ухвалою суду від 08 травня 2018 року до участі в розгляді справи в якості співвідповідача залучено ОСОБА_4 міську раду Миколаївської області.

В судове засідання позивач ОСОБА_6як Д.Д. та його представник ОСОБА_7 не зявилися, проте від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради в судове засідання не зявився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, вирішення питання щодо задоволення позову залишив на розсуд суду.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі вказаних осіб, оскільки матеріали справи містять всі необхідні докази про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 12 листопада 1999 року Липяк Д.Д. придбав у ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_2 житловий будинок №37 (після перенумерації - №14) по вул. Вознесенській в с. Вознесенське Вознесенського району Миколаївської області, зареєструвавши в цей же день письмовий договір купівлі-продажу у ОСОБА_4 філії Універсальної товарної біржі «Нерухомість-Н» за №54.

Покупець зареєстрував право власності в КП «ОСОБА_4 міжміське бюро технічної інвентаризації».

Нотаріально договір сторони не посвідчували, проте повністю виконали взяті на себе зобов'язання.

ОСОБА_6як Д.Д. дізнався, що спірний договір є недійсним, що створює йому перешкоди в розпорядженні придбаним майном.

Сторони в свій час ухилилися від належного (нотаріального) посвідчення договору купівлі-продажу. В той же час нотаріальне посвідчення договору на час розгляду справи неможливе, оскільки право власності на будинок вже зареєстроване за позивачем, двоє продавців (ОСОБА_5, ОСОБА_2О.) померли.

Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах.

При укладенні договору сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобовязання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна).

З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обовязкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною.

Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що цивільне право позивача підлягає захисту, а позов задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 міської ради Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений та зареєстрований 12 листопада 1999 року у ОСОБА_4 філії Універсальній товарної біржі «Нерухомість Н» за №54, за яким Липяк ОСОБА_8 купив у ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9 житловий будинок №37 по вул. Вознесенській в с. Вознесенське Вознесенського району Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя : Вуїв О.В.