АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2350/17 Номер провадження 22-ц/786/840/18Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Лобова О.А.,

За участю: секретаря судового засідання: Колодюк О.П.,

Позивача ОСОБА_2Р, її представника ОСОБА_3,

Відповідача ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та додаткових витрат

за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2017 року, ухвалене без участі учасників справи, під головуванням судді Потетія А.Г., -

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів

Позовні вимоги вмотивовувала тим, що 12 червня 2009 року між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Іртуганова) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідачем, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, укладений шлюб, якій був зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавській області про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №542.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який є інвалідом дитинства з діагнозом ДЦП та якій потребує постійного стороннього догляду, та доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Після народження доньки шлюбні відносини майже повністю припинилися, майже рік сторони не проживають разом. Позивач проживає з дітьми у своїх батьків а відповідач проживає у своїх. Відповідач почав відвідувати гральні заклади, не приймає участі у вихованні та утриманні наших дітей. Змінювати свій спосіб життя не бажає. За таких обставин позивач вважає подальше збереження шлюбу неможливе.

Також вказувала на те, що на даний час відповідач офіційне не працює а заробляє кошти сезонною працею на будівництвах. Кошти витрачає на особисті потреби, гральні заклади і тому подібне, ухиляючись при цьому від обовязку передбаченому ст. 180 Сімейного Кодексу України.

Враховуючи те, що перша дитина являється інвалідом дитинства та потребує постійного догляду, а другій дитині виповнилось лише рік, позивач позбавлена можливості працювати у звязку із необхідністю постійно бути поруч з дітьми.

Також, син - інвалід-дитинства, якому необхідне постійне лікування, проходження реабілітації у спеціалізованих медичних закладах принаймні двічі на рік. Вказує, що з 2013 по 2015 роки за направленням лікаря позивач разом з дитиною відвідували Міжнародну клініку відновного лікування (м. Трускавець), де згідно рахунку та офіційної інформації яка міститься на сайті вказаного центру коштує 43643,50 грн. за 12 днів лікування, однак з 2015 року ОСОБА_2 позбавлена такої можливості у звязку із відмовою відповідача приймати участь у фінансуванні лікування нашої дитини. Держава останні два роки безкоштовні путівки нажаль не надає та рекомендує проходити лікування за власні кошти.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_4 та Іртугановою (після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_6, зареєстрований в книзі реєстрації шлюбів Центрального відділу реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області за №542, 12 червня 2009 року.

Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишено ОСОБА_4.

Після розірвання шлюбу залишено проживати разом з ОСОБА_2.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_7 аліменти в сумі 5000 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_8 аліменти в сумі 2000 гривень щомісячно до досягнення її повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на її утримання аліменти в сумі 3500 гривень щомісячно до досягнення ОСОБА_8 трирічного віку.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на лікування ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, в сумі 43 643,50 гривень щорічно поки не буде знята інвалідність.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, понесені нею судові витрати в розмір 640 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмір 640 грн. за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 24 січня 2018 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_4 про перегляді заочного рішення від 14 грудня 2017 рок по цивільній справі №545/2350/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та додаткових витрат.

короткий зміст вимог апеляційної скарги :

З даним рішенням не погодилася відповідач ОСОБА_4 та в особі свого представника подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким скасувати рішення суду в частині визначеного розміру аліментів на утримання дружини та доньки, стягнувши аліменти у розмірі ? частини від усіх його доходів.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, оскільки судом неповно та неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу :

Вказує на те, що суд невірно взяв до уваги доводи позивача про відсутність у нього постійного місця роботи.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Представник позивача надала відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

З матеріалів справи вбачається, що 12 червня 2009 року між ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище Іртуганова) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідачем, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, укладено шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавській області про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №542.

Від шлюбу мають двох дітей сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який є інвалідом дитинства з діагнозом ДЦП та якій потребує постійного стороннього догляду, та доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Після народження доньки шлюбні відносини майже повністю припинилися, майже рік сторони не проживають разом. Позивач проживає з дітьми у своїх батьків а відповідач проживає у своїх. Відповідач почав відвідувати гральні заклади, не приймає участі у вихованні та утриманні наших дітей. Змінювати свій спосіб життя не бажає.

Відповідач не оскаржує рішення суду в частині розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що перша дитина являється інвалідом дитинства та потребує постійного догляду, а другій дитині виповнилось лише рік, позивач позбавлена можливості працювати у звязку із необхідністю постійно бути поруч з дітьми.

Син інвалід-дитинства якому необхідне постійне лікування, проходження реабілітації у спеціалізованих медичних закладах принаймні двічі на рік, з 2013 по 2015 роки за направленням лікаря позивач разом з дитиною відвідували Міжнародну клініку відновного лікування (м. Трускавець), де згідно рахунку та офіційної інформації яка міститься на сайті вказаного центру коштує 43 643,50 грн. за 12 днів лікування. З 2015 року позивач позбавлена такої можливості у звязку із відмовою відповідача приймати участь у фінансуванні лікування нашої дитини. Держава останні два роки безкоштовні путівки не надає та рекомендує проходити лікування за власні кошти.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач офіційне не працює а заробляє кошти сезонною працею на будівництвах. Кошти витрачає на особисті потреби, гральні заклади і тому подібне, ухиляючись при цьому від обовязку передбаченому ст. 180 Сімейного Кодексу України

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

Згідно ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення трьох років.

Статтею 180 СК України визначено, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідач не оскаржує рішення суду в частині стягнутих аліментів та щорічних додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_7, який являється інвалідом з дитинства і потребує стороннього догляду та постійного, систематичного лікування.

Вирішуючи питання обґрунтованості висновків місцевого суду в частині аліментів на утримання дружини та доньки, апеляційний суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з листопада 2017 року ОСОБА_4 працює монтажником звязку-антенник у Виробничо-комерційній компанії «Арія».

Середній дохід за період роботи склав 18316,83 грн. (а.с. 241).

Довідка про заробітну плату подана ОСОБА_4 вже до суду апеляційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що до листопада 2017 року ОСОБА_4 не мав постійного місця роботи, заробітну плату не отримував.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

При визначенні розміру аліментів суд враховує такі обставини: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Апеляційний суд, беручи до уваги встановлені обставини, розмір заробітку відповідача, необхідність сплати ним аліментів на утримання обох дітей, а також додаткових витрат на утримання сина інваліда, погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти на утримання колишньої дружини (позивача у справі) та доньки ОСОБА_8, у визначеному судом розмірі.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, як такими, що ґрунтуються на законі.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Згідно з правилами ст.ст. 10, 11 ЦПК України ( редакції на час подачі позову та початку розгляду справи по суті ) кожна сторона зобовязана довести в установленому законом порядку ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь в справі розпоряджається своїми правами на власний розсуд. Аналогічні норми передбачені ст. 12, 13 ЦПК України ( редакції 3 жовтня 2017 року).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ч.1 ,5,6 ст. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Загальна концепція справедливого судового розгляду охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу (рішення у справі «Руїз-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), від 23 червня 1993 року, пункт 63) . Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (див. рішення у справі «Dombo Beheer B.V. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands), від 27 жовтня 1993 року, п. 33, Series А № 274).

Заперечення ОСОБА_4 викладені у апеляційній скарзі не спростовують наявні у матеріалах справи докази.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 був належним чином повідомлений про день та час судового розгляду справи.

Диспозитивно розпорядившись своїми правами, жодного заперечення щодо неспроможності ним сплачувати аліменти в заявленому позивачкою розмірі не наводив.

В матеріалах справи мається повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 39), заява ОСОБА_4 про надання терміну для примирення від 31 жовтня 2017 року, які свідчать про те, що відповідачу достовірно було відомо про наявність спору.

За таких обставин суд вважає доводи апелянта щодо неможливості сплачувати ним аліменти необґрунтованими.

Довідка про працевлаштування та заробітну плату із листопада 2017 року не свідчить, що на час розгляду справи та постановлення судового рішення відповідач не був спроможний сплачувати присуджені суми ( він їх не заперечував).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані докази не були предметом розгляді в місцевому суді та враховуючи принцип рівності сторін, не можуть братися до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки сам факт працевлаштування відповідача в листопаді 2017 року не є тим доказом який би свідчив про неможливість сплачувати аліменти в цьому розмірі

Отримання невеликої заробітної плати в подальшому може бути підставою для вирішення питання щодо зміни розміру присуджених аліментів.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2017 року.

Підстави для зміни та розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, понесені апелянтом судові витрати відшкодуванню не підлягають. Відповідачем вимоги про відшкодування судових витрат на стадії апеляційного розгляду не заявлялись.

Керуючись ст. ст. 374 ч. 1 п.1, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення ( у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи з дня складення повного судового рішення), шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_10 /підпис/ ОСОБА_11

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1