У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

12.03.2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі головуючого - Бенца К.К.,

при секретарі - Вереш А.В.

за участю

представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням , -

встановив:

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову , в якій просить забезпечити позов шляхом встановлення заборони ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, які перешкоджають власнику реалізовувати право користуватися майном, а саме щодо проживання в будинку , який розташований за адресою: Закарпатська область, с. Сторожниця, вул. Минайська 20 і вільного доступу до нього, входження, встановлення охоронної сигналізації, заміни замків.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача за первісним позовом залишила вирішення заяви про забезпечення позову на розсуд суду. Разом з тим вказала, що на її думку відсутній і предмет первісного позову, оскільки представники ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» вигнали відповідача з будинку і чинять йому перешкоди у проживанні в ньому.

Заслухавши доводи представника відповідача за первісним позовом , вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Звернення з позовом до суду за захистом порушених прав, інтересів фізичних осіб та юридичних осіб, а також свобод фізичних осіб є одним із способів судового захисту.

Інститут забезпечення позову при цьому, дає можливість суду до ухвалення рішення по суті вжити заходів щодо забезпечення заявленого позову у певних визначених випадках, враховуючи чітко визначені підстави.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості заявленого клопотання, суд зазначає, що інститут забезпечення позову регламентовано статтями 149 151 ЦПК України, які встановлюють підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а також способи забезпечення позову в цивільному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання рішення суду і спрямована на дотримання норми щодо обовязковості до виконання судових рішень, встановленої нормами Конституції України.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, до вирішення справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду. Це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективнийзахист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

При цьому згідно до п. 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом встановлення заборони вчиняти певні дії.

Згідно до п.10 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.150 ЦПК України , суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову

Згідно ч.6 ст.153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У порядку забезпечення позову , позивач просить суд заборонити ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, які перешкоджають власнику реалізовувати право користуватися майном, а саме щодо проживання в будинку , який розташований за адресою: Закарпатська область, с. Сторожниця, вул. Минайська 20 і вільного доступу до нього, входження, встановлення охоронної сигналізації, заміни замків. Водночас, слід зазначити , що така вимога є окремою самостійною позовною вимогою і не може виступати як спосіб забезпечення позову. Окрім того , задоволення даної вимоги призведе до вирішення позовних вимог по суті та фактичного задоволення позовних вимог, що є недопустимим на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

При цьому суд враховує, що питання обгрунтованості позовних вимог перевіряються судом під час розгляду справи по суті і не мають розглядатися при забезпеченні позову, оскільки дана процесуальна дія є оперативним заходом, що вживається для забезпечення виконання рішення суду у разі його потенційного задоволення.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, між сторонами існує спір не майнового характеру , зокрема предметом позову є усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку за адресою Ужгородський район, с. Сторожниця , вул. Минайська 20.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимоги ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю КЕЙ-КОЛЕКТ про забезпечення позову слід відмовити, оскільки відсутні правові підстави для їх задоволення, так як захід забезпечення позову , який просить вжити представник позивача не відповідає і не є співрозмірним заявленим позовним вимогам. Заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 3 ст. 149 ЦПК України, а відтак суд приходить до висновку, що позивачу слід відмовити у задоволенні його заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153,157 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4