Ухвала

5 березня 2018 року

м. Київ

справа № 759/8817/15-ц

провадження № 61-2322 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

учасники справи:

позивач - Прокурор Святошинського району м. Києва,

відповідачі: Київська міська рада, ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу заступника прокурора м. Києва на рішення Апеляційного суду міста Києва від 29 вересня 2016 року постановленого у складі суддів:

Ратнікової В. М., Борисової О. В., Усика Г. І.,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2015 року Прокурор Святошинського району м. Києва звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, ОСОБА_4 про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов'язання повернути земельну ділянку.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки на підставі державного акту серії НОМЕР_1, виданого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 18 червня 2010 року та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,1 га на АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Вказаний державний акт виданий на підставі рішення Київської міської Ради

№ 851/1907 від 09 липня 2009 року «Про передачу громадянину ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1».

Посилаючись на порушення вимог земельного законодавства, допущеними при виділенні і передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_4, Прокурор Святошинського району м. Києва просив визнати незаконним і скасувати зазначене рішення Київської міської Ради, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, зобов'язати ОСОБА_4 повернути земельну ділянку у власність територіальної громади м. Києва.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 9 липня 2015 року позов Прокурора Святошинського району м. Києва задоволено.

Визнано незаконним і скасовано рішення Київської міської Ради № 851/1907 від 9 липня 2009 року «Про передачу громадянину ОСОБА_4 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1

Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,1 га на АДРЕСА_1 з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виданий на ім'я ОСОБА_4 Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) 17 червня 2010 року та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № НОМЕР_3, на підставі рішення Київської міської Ради № 851/1907 від 9 липня 2009 року.

Зобов'язано ОСОБА_4 повернути у власність територіальної громади м. Києва земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_2, вартістю 358 040 грн 75 коп., що розташована на АДРЕСА_1

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що рішення Київської міської ради від 9 липня 2009 року № 851/1907 щодо надання земельної ділянки у власність ОСОБА_4 прийнято з порушенням вимог статей 51, 52, 116, 118 ЗК України, що, відповідно до вимог статті 21 ЗК України, є підставою для визнання його недійсним, тому і державний акт про право власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку є недійсним.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 29 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задоволено частково. Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 9 липня 2015 року скасовано та постановлено нове рішення. В задоволенні позову Прокурора Святошинського району м. Києва відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що прокуратурою Святошинського району м. Києва пред'явлений лише до первісного власника спірної земельної ділянки ОСОБА_4, який продав її 2 серпня 2012 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які 13 серпня 2013 року зареєстрували своє права власності на Ѕ частину вказаної земельної ділянки кожна, але до участі в розгляді справи залучені не були, що призвело до порушення їх законних прав та інтересів, та до неповноти дослідження доказів у справі.

У жовтні 2016 року заступник прокурора м. Києва подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду міста від 29 вересня 2016 року, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що земельна ділянка на момент прийняття міською радою рішення відносилась до земель рекреаційного призначення, а після прийнятого рішення була віднесена до земель житлової та громадської забудови, однак зміна цільового призначення даної земельної ділянки у передбаченому законодавством порядку не проводилось, тому судом апеляційної інстанції помилково скасовано законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції. Зазначив, що спірна земельна ділянка передана у власність ОСОБА_4 незаконно, а тому перепродаж земельної ділянки жодним чином не позбавляло апеляційний суд розглянути вимоги позовної заяви до відповідачів - Київської міської ради та ОСОБА_4 у частині скасування рішення та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії

НОМЕР_1 незалежно від того, чи залучено судом першої інстанції до справи теперішніх власників земельної ділянки, відносно яких вимога не заявлялась.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 3 жовтня

2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано Верховному Суду вказану цивільну справу.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п'ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Справу за позовом Прокурора Святошинського району м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_4 про визнання незаконним і скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, зобов'язання повернути земельну ділянку за касаційною скаргою Заступника прокурора м. Києва на рішення Апеляційного суду міста Києва

від 29 вересня 2016 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

А.С. Олійник

С.О. Погрібний