АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1678/18 Справа № 175/3302/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м. Дніпро 13 березня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2,

на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2017 року за скаргою ОСОБА_3, заінтересовані особи: начальник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 та начальник Центрального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 на неправомірне рішення, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив суд визнати неправомірною постанову начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 123/41/1/2017 від 19.08.2017, прийняту за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 від 31.07.2017 у виконавчому провадженні №35337430, скасувати постанову начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 №123/41/1/2017 від 19.08.2017, прийняту за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 від 31.07.2017 у виконавчому провадженні №35337430, зобов'язати начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 повторно розглянути скаргу ОСОБА_3 від 31.07.2017 у виконавчому провадженні №35337430 /а.с.2-7/.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2017 року зазначену вище скаргу задоволено.

Суд визнав неправомірною постанову начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 123/41/1/2017 від 19.08.2017, прийняту за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 від 31.07.2017 у виконавчому провадженні №35337430.

Скасував постанову начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 №123/41/1/2017 від 19.08.2017, прийняту за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 від 31.07.2017 у виконавчому провадженні №35337430.

Зобов'язав начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 повторно розглянути скаргу ОСОБА_3 від 31.07.2017 у виконавчому провадженні №35337430.

Не погодившись із такою ухвалою начальник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу від 17 листопада 2017 року скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 /а.с. 54-58/.

В порядку статті 360 ЦПК України, ОСОБА_3 надав відзив на апеляційну скаргу, посилаючись на обґрунтованість оскаржуваної ухвали, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін /а.с.84-88/.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що з 26 листопада 2012 року, у провадженні Центрального ВДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №35337430 із примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 року по справі №2-6522/2011 про зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 повторно виконати роботи з виготовлення та монтажу металопластикових виробів відповідно до Договору №ДК 05/12-10 від 02 грудня 2010 року та чинного на момент виконання сертифікату відповідності таких виробів.

31 липня 2017 року, як стягувач у виконавчому провадженні №35337430, на підставі ст.ст. 19, 74 України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII) скаржник звернувся до начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 зі скаргою на рішення та дії начальника Центрального ВДВС міста Дніпра територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 щодо надання Дніпропетровській місцевій прокуратурі №3 для ознайомлення матеріалів виконавчих проваджень №35337430.

Листом від 30 серпня 2017 року за вих. №19431/02-64/4347, начальник управління ДВС ОСОБА_5 повідомив про те, що за результатами розгляду скарги від 31 липня 2017 року прийнято рішення про відмову в задоволенні скарги від 31 липня 2017 року, а дії начальника Центрального ВДВС міста Дніпра ОСОБА_4 визнані такими, що вчинені відповідно до вимог чинного законодавства. Заявник зазначає, щодо неправомірності прийнятої постанови, та звернувся до суду щодо захисту своїх порушених прав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 383 ЦПК України /чинного на момент розгляду справи/ сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до статті 384 ЦПК України /чинного на момент розгляду справи/ скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 Цивільного процесуального кодексу України), незалежно від місця виконання судового рішення.

Статтею 11 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 р. /далі-Закон/ визначено обовязки державного виконавця, зокрема, надавати сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження.

Відповідно до статті 12 Закону Сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення

експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Апелянт в своїй скарзі зауважує, що копії матеріалів виконавчих проваджень були направлені до Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 як докази до обєднаного кримінального провадження № 0001123, а не в порядку статті 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, колегія суддів відхиляє такі доводи, оскільки вони суперечать нормам законодавства.

Під час здійснення кримінального провадження процесуальний порядок збирання фактичних даних, які містяться у речах чи документах, регламентовано нормами кримінального процесуального законодавства, які визначають процесуальну форму здійснення таких процесуальних дій.

Відповідно до статті 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно чинного КПК України існує певний порядок витребування документів, який міститься у главі 15 КПК України, для отримання дозволу щодо тимчасового доступу до речей чи документів сторони кримінального провадження звертаються з клопотанням до слідчого судді, суду. Таке клопотання повинно відповідати вимогам, визначеним у ст. 160 КПК України. За результатами розгляду клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, яка повинна відповідати вимогам, визначеним у ст. 164 КПК України.

Отже, враховуючи зазначені положення кримінального процесуального закону, витребування виконавчого провадження як доказу в рамках кримінального провадження можливо за умови наявності ухвали слідчого судді.

Як було встановлено судом першої інстанції, прокурор не є стороною чи учасником виконавчого провадження №35337430, тому має місце порушення статті 12 Закону.

Відповідно до пункту 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

ОСОБА_7