ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1011/18 Номер провадження 22-ц/814/440/18Головуючий у 1-й інстанції Потетій А.Г. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та збільшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про зміну розміру аліментів, посилаючись на те, що за рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 15 червня 2011 року з нього утримуються аліменти на доньку ОСОБА_2, в розмірі 1/4 частина всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Зазначав, що його матеріальне становище змінилося у зв'язку з народження доньки, а також перебуванням на його утриманні дружини, як не працює.

Просив змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 15 червня 2011 року, встановивши стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн.

ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та збільшення розміру аліментів, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем обов'язку по їх сплаті. З урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд стягнути з позивача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 16 164, 93 грн., а також визначити мінімальний розмір, стягуваних рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 15 червня 2011 року, аліментів на рівні 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А також вирішити питання стягнення з позивача на її користь понесених судових витрат.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05 вересня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 16 164, 93 грн.

Змінено розмір стягуваних аліментів за рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 15 червня 2011 року, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти, на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення з відповідним позовом до суду, а саме з 03 вересня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704, 80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесенні витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.

Рішення оскаржив позивач, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, ухваливши в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволення позову. Вказує, що позивачем не було доведено, шо правнича допомога була надана саме у межах розгляду даної справи, а також зазначає, що вартість послуг з надання правничої допомоги є завищеним і необґрунтованим.

Колегія суддів, керуючись положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України, зауважує, що рішення оскаржене позивачем лише в частини стягнення з нього на користь ОСОБА_3 витрат на професійну правничу допомогу, а тому рішення підлягає перегляду лише у вказаній частині.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, апеляційний суд, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з підстав, передбачених ст. 376 ч. 1 п. 3, 4 ЦПК України.

Задовольняючи позов в частині відшкодування витрат на правову допомогу у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що розмір вказаних витрат є обґрунтованим.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками місцевого суду.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_3 надано наступні документи:

договір № 16/18 про надання правової допомоги від 27 квітня 2018 року, укладений між ОСОБА_3 та адвокатом Роменською Т.В., за умовами якого адвокат надає замовнику послуги з захисту та представництва законних прав та інтересів у суді першої інстанції /а.с. 40/, акт прийняття-передачі наданих послуг від 07 червня 2018 року, згідно якого виконавець надав замовнику юридичні послуги за договором № 17/18 від 24 травня 2018 року /а.с. 41/, квитанцію № 17/18 від 07 червня 2018 року, згідно якої ОСОБА_3 виплатила адвокату гонорар у розмірі 8 000 грн. /а.с. 42/, ордер про надання правової допомоги № 030576 від 24 травня 2018 року, виданий на підставі договору про надання правової допомоги № 17/18 від 24 травня 2018 року /а.с. 43а/.

Зазначені докази належним чином доводять факт надання професійної правничої допомоги ОСОБА_3 при розгляді цивільної справи № 545/1011/18 у суді першої інстанції.

Проте, колегія погоджується з доводами апеляційної скарги щодо необґрунтованості заявленої позивачем вартості наданих послуг.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Так, оцінюючи розумність вартості наданих послуг з професійної правової допомоги, колегія суддів зважає, що дана справа віднесена законом до категорії малозначних, ціна позову складає 16 164, 93 грн., позаяк вартість адвокатських послуг становить 8 000 грн., тобто майже половину від заявлених вимог.

Оцінюючи акт прийняття-передачі наданих послуг від 07 червня 2018 року, апеляційний суд зважає, що адвокатом була витрачена значна кількість часу на надання консультацій, підготовку процесуальних документів, проте, необхідність чи неминучість надання послуг саме у такому об'ємі не обґрунтована.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оцінюючи обставини справи, керуючись положеннями ст. 89 ЦПК України, колегія суддів діючи за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що заявлений розмір вартості послуг за професійну допомогу є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, а тому рішення суду першої інстанції в частині відшкодування ОСОБА_3 витрат на адвокатські послуги підлягає зміні, зменшивши суму, що підлягає відшкодуванню до 4 000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381, 384 ЦПК України, апеляційній суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 вересня 2018 року змінити в частині вирішення питання розподілу судових витрат, зменшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 з 8 000 грн. до 4 000 грн.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 вересня 2018 року в іншій частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді: Л. І. Пилипчук

О. В. Чумак