Справа № 487/107/18
Провадження № 2/487/940/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2018 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого судді Щербини С.В.,за участю секретаря судового засідання Єлишевої А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

10.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав що з 14.11.1992 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Свої вимоги щодо розірвання шлюбу мотивував тим, що у сімї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Фактично шлюбні стосунки припинені з червня 2017 року. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, надання строку для примирення не виправить шлюбних стосунків, у звязку з чим він (позивач) просить розірвати шлюб укладений з ОСОБА_2

Ухвалою судді від 15.01.2018 року провадження по справі відкрито.

У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась. Надала суду заяву, відповідно до якої заперечує проти розірвання шлюбу з ОСОБА_1 Крім того зазначає, що на теперішній час ще має почуття до ОСОБА_1, не уявляє життя без нього, сподівається на збереження шлюбу.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 14.11.1992 року.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб підлягає розірванню, якщо буде встановлено, що подальше сумісне мешкання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб.

Згідно із ст.51 Конституції України та ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Суд приходить до висновку, що подання відповідачем заяви про невизнання позову, не свідчить про її серйозні наміри зберегти сімю, а є затягуванням судового процесу. Крім того у своїй заяві відповідач не наполягає на наданні строку для примирення.

Приймаючи до уваги, що , позивач наполягає на розірванні шлюбу, категорично заперечує проти надання строку для примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Керуючись ст.ст. 76, 89, 263-265 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка АДРЕСА_1) про розірвання шлюбу- задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Кобрус) і ОСОБА_1, 14.11.1992 року у міському РАГС м. Первомайськ Миколаївської області, актовий запис № 539 розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_2 прізвище «Маслюк».

Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК Украї ни.

Суддя: С.В. Щербина