Справа № 308/9381/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 травня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Джуги С.Д.

суддів : Кондора Р.Ю., Мацунича М.В.

при секретарі : Пилип Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду, яку постановлено 08 грудня 2017 року суддею Придачуком О.А., про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управління юстиції про визнання договору купівлі-продажу від 23.02.2013 року недійсним, зобов'язання скасування державної реєстрації прав, визнання протиправним рішення державного реєстратора та скасування рішення державного реєстратора, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 оскаржила в апеляційному порядку ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 08 грудня 2017 року, якою закрито провадження у справі ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управління юстиції про визнання договору купівлі-продажу від 23.02.2013 року недійсним, зобов'язання скасування державної реєстрації прав, визнання протиправним рішення державного реєстратора та скасування рішення державного реєстратора, з підстав ч.1 ст.205 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення ухвали).

Заперечуючи ухвалу суду, ОСОБА_1 подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки така постановлена з порушенням норм процесуального законодавства. Зокрема, вказує на те, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що заявлений позов та позов, за яким ухвалено рішення апеляційного суду Закарпатської області від 09.04.2015 року, є тотожними.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції чинній з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Закриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції керувався п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення ухвали) та виходив з того, що з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є рішення апеляційного суду Закарпатської області від 09.04.2015 року, яке набуло законної сили.

З такими висновками суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України (в редакції, чинній на момент постановлення ухвали), суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Аналогічні положення зазначені в ч.1 п.3 ст.255 ЦПК України.

За змістом даних норм закриття провадження з цієї підстави можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто у поданій позовній заяві мають бути тотожними сторони, предмет та підстави позову з тією справою, у якій вже ухвалено судове рішення, яке набрало законної сили.

Не вважаються тотожними спори між тими самими сторонами, якщо змінилися предмет або підстава позову. При цьому питання тотожності вирішується не лише за загальними ознаками предмета позову, але й за його конкретним змістом. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає сторонам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав для закриття провадження у справі.

Як встановлено в ході розгляду справи, 28.05.2014 року Ужгородським міськрайонним судом ухвалено рішення в цивільній справі № 308/20893/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_5, Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, треті особи - приватний нотаріус Кузьо Г.В. та ОСОБА_10 про визнання договору недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Дане рішення 09.04.2015 року було скасовано апеляційним судом Закарпатської області з ухваленням нового рішенння, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_5, Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, треті особи - приватний нотаріус Кузьо Г.В. та ОСОБА_10 про визнання договору купівлі-продажу від 23.02.2013 року недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 30.06.2015 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 09.04.2015 року у зазначеній цивільній справі залишено без змін.

Порівнюючи підстави попереднього та даного позову, апеляційним судом встановлено, що даний позов поданий позивачем з інших підстав.

Зокрема, ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управління юстиції в якому, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила: визнати недійсним договір купівлі - продажу від 23.02.2013 року на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, зобов'язати реєстраційну службу Ужгородського міськрайонного управління юстиції скасувати державну реєстрацію прав на дану квартиру: договору купівлі - продажу на Ѕ частину квартири від 23.02.2013р., договору купівлі - продажу від 14.06.2013 р., договору дарування від 20.06.2013р., а також визнати протиправним рішення державного реєстратора від 22.02.2013р. про державну реєстрацію дубліката договору купівлі - продажу даної квартири від 28.10.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Єрмаковою І.Ф. та скасувати рішення державного реєстратора від 22.02.2013 про державну реєстрацію дублікату договору купівлі продажу від 28.10.2005р. та державну реєстрацію цього дубліката в Державному реєстрі прав не нерухоме майно, з посиланням на те, що позивач ОСОБА_1 є власником частини квартири згідно договору дарування від 11.08.2011 року, ОСОБА_12 - дарувальник та відчужувач у договорі дарування від 11.08.2011 року, 11.02.2013 року неправомірно виготовив дублікат договору купівлі - продажу від 28.10.2005 року, зареєстрував його 22.03.2013 року в реєстраційній службі Ужгородського МРУЮ та 23.02.2013 року відчужив майно, тобто Ѕ частину квартири, яке вже йому не належало, співвласниці, колишній дружині.

Натомість зі змісту рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28.05.2014 року та рішення Апеляційного суду Закарапатської області від 09.04.2015 року у справі № 308/20893/13-ц, яке набрало законної сили, вбачається, що позивачем ОСОБА_1 подано позов до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Ужгородського міськрайонного управління юстиції про визнання договору купівлі продажу від 23.02.2013 року та витребування майна з чужого незаконного володіння з посиланням на те, що укладений правочин порушує публічний порядок.

Таким чином, підстави, сторони заявленого позову та позову, за яким ухвалено судом рішення від 09.04.2015 року, з врахуванням їх змісту, не збігаються і не є тотожними.

Суд першої інстанції, не врахував вищенаведені обставини, не перевірив належним чином зміст позовних заяв, і не навів в ухвалі суду аналіз підстав звернення до суду позивача з даним позовом та з попереднім позовом, а лише узагальнено зазначив, що предмет, підстави та сторони у справах збігаються та неправильно дійшов висновку про тотожність позовів.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З врахуванням наведеного, ухвала Ужгородського міськайонного суду від 08 грудня 2017 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 379, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 08 грудня 2017 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5, реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управління юстиції про визнання договору купівлі-продажу від 23.02.2013 року недійсним,зобов'язання скасування державної реєстрації прав, визнання протиправним рішення державного реєстратора та скасування рішення державного реєстратора направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 23 травня 2018 року.

Головуючий :

Судді :