Справа № 732/1662/16-ц
Номер провадження 2/749/40/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2018 р. м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді: Чигвінцева М.С.

за участі секретаря Скорої Л.О.

представника позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Сновськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмета спору ТОВ « Лісопильна Городня» про поділ майна спільної сумісної власності-

ВСТАНОВИВ

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмета спору ТОВ « Лісопильна Городня» про поділ майна спільної сумісної власності, мотивуючи свої вимоги наступним.

ОСОБА_2 з 1995 року перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_4

Вони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу в будинку ОСОБА_2 по вул.. Вокзальна 74 в с. Вокзал Городня Чернігівської області де і були зареєстровані. З ними проживала та була зареєстрована матір ОСОБА_4Г, яка хворіла та діти ОСОБА_2

В 2006 році подружжям було придбано будинок по вул.. 40 років Жовтня 7 в с. Вокзал Городня Чернігівської області. Документи були оформлені на ОСОБА_4 і він одразу прописався в новому будинку. А так як будинок потребував значного ремонту то на сімейній раді було вирішено, що ОСОБА_2 з матірю ОСОБА_4 будуть зареєстровані в старому будинку допоки не буде закінчено ремонт, після чого всі переїдуть туди. Продовжуючи жити однією сімєю по вул.. Вокзальна 74 в с. Вокзал Городня Чернігівської області подружжя по можливості ремонтувало новий будинок. Матір ОСОБА_4 дуже хворіла в звязку з чим потребувала догляду і ОСОБА_2І доводилось її доглядати.

В 2012 році закінчивши ремонт в купленому будинку подружжя офіційно зареєстрували шлюб і разом з матірю ОСОБА_4 перейшли в новий будинок де і зареєстрували своє місце проживання.

В 2014 році матір ОСОБА_4 померла, після чого сімейне життя подружжя почало руйнуватися і в 2016 році шлюб між ними розірвано. Все майно крім будинку нажите за час спільного проживання колишнім подружжям було розділено за згодою.

Щодо будинку, то з невідомих причин ОСОБА_4 вирішив, що будинок який було придбано та відремонтовано за час спільного проживання є його особистою власністю.

Після звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про визнання права власності на Ѕ частину спільної сумісної власності відповідач запропонував вирішити всі питання в позасудовому порядку і ОСОБА_2 написала заяву про залишення позову без розгляду.

За згодою сторін Городнянським РГ БТІ було зроблено обстеження та розподіл будинку, але після цього відповідач відмовився будь що робити і знову почав говорити що будинок є його особистою власністю.

На підставі вищевикладеного позивач остаточно просить визнати, що житловий будинок за адресою: с. Вокзал Городня,, вул.. Залізнична 7, Городнянського району Чернігівської області, як майно набуте за час спільного проживання відповідача з позивачем однією сімєю без реєстрації шлюбу, належав їм на праві спільної сумісної власності.

ОСОБА_2, її представник в судовому засіданні просили позов задовольнити з підстав викладених у ньому.

Представник ОСОБА_4Г в судовому засіданні просив в позові відмовити в повному обсязі, оскільки оспорюваний будинок придбано за особисті кошти відповідача а будь яких належних та допустимих доказів того, що позивачка вкладала свої кошти у придбання спірного будинку немає.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з вимогами ст.ст. 69, 70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

09.11.2012 року укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І ЕЛ № 074602 від 09.11.2012 року. ( а.с. 10).

21.10.2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І ЕЛ № 058948 від 21.10.2016 року ( а.с. 11).

Згідно копії довідки Городнянського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 31.10.2016 року № 28, ОСОБА_2 відмовлено у виготовленні технічного паспорту житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: вул.. Залізнична ( 40 років Жовтня) № 7 с. Вокзал Городня Чернігівської області у звязку з тим, що вона не є власником обєкту нерухомого майна. ( а.с. 12).

Рішенням Городнянського районного суду Чернігівської області від 19.05.2017 року встановлено факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 01.01.2005 року по 08.11.2012 року.

Згідно копії Протоколу № 1-12/16 загальних зборів ТОВ « Лісопильна Городня» від 12.12.2016 року засвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, створено ТОВ « Лісопильна Городня». Створено статутний капітал ТОВ « Лісопильна Городня».. ОСОБА_4 володіє 100% частки статутного капіталу. Обрано юридичною адресою ТОВ « Лісопильна Городня» с. Вокзал Городня,, вул.. Залізнична 7, Городнянського району Чернігівської області. ( а.с. 115).

Згідно копії договору купівлі продажу житлового будинку від 05.03.2007 року ОСОБА_4 купив житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами за адресою: с. Вокзал Городня,, вул.. 40 років Жовтня 7, Городнянського району Чернігівської області.( а.с. 116).

Згідно копії рішення Городнянської міської ради від 17.12.2015 року переіменовано в с. Вокзал Городня вул.. 40 років Жовтня на вул.. Залізничну.( а.с.148).

Згідно довідки виданої виконкомом Пекурівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області № 36 від 16.01.2017 року, ОСОБА_4 був зареєстрований на території сільської ради з 1988 року по 22.10.1997 року за адресою: с. Пекурівка, вул.. Молодіжна, Городнянського району Чернігівської області. ( а.с. 201).

Представник відповідача в судовому засіданні дав покази, що спірний будинок було придбано відповідачем за його особистікошти.Відповідач у 2005 році отримав від СТОВ «Зоря», що знаходився у с. Пекурівка, компенсацію за обладнання житлового службового будинку у розмірі 2000 грн.ОСОБА_4 у 2005 році було отримано 1000 доларів США за продаж автомобіля ВАЗ 21063 сину позивачки - ОСОБА_6. Курс долара США в 2005 році був приблизно 5 грн. за 1 долар. Крім того, мати Відповідача надала 1500 грн. на придбання спірного будинку.Також ОСОБА_4 мав особисті заощадження оскільки все життя займався ремонтом авто, чим і займається і зараз.Загалом це і склало десять тисяч гривень за які було Відповідачем куплено будинок.Саме тому вони з позивачем узгодили, що цей будинок буде оформлено на Відповідача. Навіть в договорі-купівлі продажу, вказано, що будинок придбано за особисті кошти ОСОБА_4Зараз же позивач намагається відібрати у ОСОБА_4 частину того майна на яке взагалі не має права.

Всі побутові речі, які можна вважати спільним майном подружжя вже розподілено. Єдиним, що ще залишилося спільним у будинку, то це напевно шпалери і то куплені за гроші ОСОБА_4 гроші, а поклеєні ними в двох.В позові ОСОБА_2 вказує, що її колишній чоловік наче б то погодився на добровільний поділ майна. Але все це неправда. Дійсно разом зі своїм представником позивач намагалася змусити його добровільно їй передати у власність Ѕ частину спірного будинку на що він категорично відмовився. Вони вдвох залякували Відповідача тривалими судами і тим, що Він буде їм винен багато грошей, а також погрожували звернутися до Поліції, якщо Відповідач добровільно не передасть частину будинку.

Але вже тоді ОСОБА_4 відкривав свій бізнес, а саме СТО на базі свого будинку. На подвірї в Відповідача знаходяться механізми за допомогою яких він може виймати з авто двигуни. Його племінник, який наразі є засновником ТОВ «Лісопильна городня» має своє СТО. Він допоміг Відповідачу з обладнанням та інструментами. В подальшому Відповідач збирається розширятися у себе на подвірї і купувати інші механізми, інструменти та обладнання за допомогою якого зможе надавати більше послуг по ремонту авто.

Позивач не заперечувала проти доводів відповідача щодо коштів на придбання будинку, однак зазначила, що вона приймала участь у ремонтних роботах в цьому будинку та готувала їжу для відповідача та працівників, які виконували роботи в будинку.

Позивач звертає увагу суду на те, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. (Постанова Верховного суду України від 01.07.2015 р. справа № 6-612цс15) і тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60 СК України вважається правильно застосованою.

ОСОБА_4 вважає, що будь яких належних та допустимих доказів того, що Позивач вкладала свої кошти у придбання спірного будинку не має.

Також представник відповідача посилався на те що у разі передання подружжям свого спільного сумісного майна до статутного фонду приватного підприємства, заснованого одним із них, майно переходить у приватну власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов'язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя (а не право власності на саме майно) або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства, або половини майна, що залишилось після ліквідації підприємства (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року № б-79цс13.

На підставі вищевикладеного представник відповідача просить відмовити в позові в повному обсязі.

Отже, з підстав вищевикладеного суд виходить з наступного.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_7, який вказав що він збудував гараж, а ОСОБА_4 віддав 2000 грн. за гараж.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що будинок був куплений за гроші ОСОБА_4, які він отримав за будинок котрий придбав в с. Пекурівка, Городнянського району Чернігівської області. Так як він ремонтував автомобілі, то з цих коштів був придбаний будинок.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що будинок був придбаний за кошти відповідача, які були ним отримані за будинок в с. Пекурівка, Городнянського району Чернігівської області та продаж автомобіля.

У зв'язку з вищевикладеним, на підставі повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, через їх безпідставність та необґрунтованість.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмета спору ТОВ « Лісопильна Городня» про поділ майна спільної сумісної власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.С. Чигвінцев