Справа № 357/5231/17 Головуючий у І інстанції Кошель Б. І.
Провадження № 22-ц/780/1083/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 07.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 березня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів: Сушко Л.П., Ігнатченко Н.В. розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 27 січня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідаач умови договору не виконав, загальна сума заборгованості відповідача перед банком з нарахуванням процентів, пені станом на 31.03.2017 року становить 13150 грн. 80 коп.

Просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 13150 грн. 80 коп та судові витрати по справі.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу та просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову,посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідач у справі ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає в повній мірі.

Судом встановлено, що 27.01.2012 р. між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

З розрахунку, наданого ПАТ КБ «Приватбанк», заборгованістьСоломка П.П. перед банком станом на 31 березня 2017 року складає 13150,80 грн., з яких 198,55 грн. - заборгованість за кредитом; 8689,83 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 1102,42 грн. штраф, 3160,00 грн. комісія. (а.с.8-9).

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив із його недоведеності, вважав, що позивачем не надано доказів наявності у відповідача заборгованості.

З вказаним висновком не погоджується колегія суддів виходячи з наступного:

Згідност. 526 ЦК Українизобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять договір про надання банківських послуг (а.с.8).

Відповідач фактично отримав кредит у зазначеній сумі, що підтверджується розрахунком позивача, який не заперечується відповідачем та не викликає сумнівів у суду в частині вимог відносно отримання кредиту.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач не надав належних та допустимих доказів наявності між сторонами договірних відносин щодо нарахування відсотків, комісії за користування кредитом, пені та штрафу.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ КБ «Приватбанк» зазначає, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету.

Однак, такі доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису відповідача на умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк.

Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивач не надав доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги Банку в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом підлягають задоволенню, а їх розмір відповідно до ст. 1048 ЦК України визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Розрахунок відсоткових коштів за несвоєчасне виконання зобовязання ОСОБА_2, на рівні облікової ставки Національного банку України, колегією суддів здійснюється за формулою:

[ Сума боргу]х [ Ставка (%)] /100% / 365 днів х[ Кількість днів ] =[ Сума]

В сумі заборгованість за несвоєчасне виконання зобовязань складає 176,55 грн.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не відповідає матеріалам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального права і відповідно до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про часткове задоволення позовних вимог Банку та стягнення з ОСОБА_2. на його користь заборгованості по кредиту в сумі 198,55 грн. та заборгованості по відсотках в розмірі 176,55 грн., в задоволенні інших позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2017 рокускасувати та ухвалити нове, позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 27 січня 2012 року: заборгованість за кредитом 198,55 грн. ( сто девяносто вісім гривень пятдесят пять копійок ), відсотки за користування кредитом 176,55 грн. ( сто сімдесят шість гривень пятдесят пять копійок).

В задоволені іншої частини позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженю в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: