ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1742/18
Провадження №2/477/790/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні під час підготовчого провадження в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 01 листопада 2017 року, право власності на спадкове майно у виді земельної ділянки, площею 4,63 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

В обґрунтування своїх вимог вказувала що після смерті ОСОБА_3 вона не може оформити спадщину на своє ім'я, так як пропустила строк для прийняття спадщини, а також через наявність іншого спадкоємця.

Посилаючись на те, що вона пропустила строк з незначним терміном та через свою юридичну необізнаність, а інший спадкоємець - який є її батьком, не заперечує проти залучення її до спадкування, тому просили це зробити суд і задовольнити позов визнавши за нею право власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом.

В подальшому також збільшила свої вимоги і просила надати їй додатковий строк для прийняття спадщини.

В судове засідання позивачка не зявилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, від неї надійшли заява з проханням розглянути справу за її відсутності, а також в своїй заяві просила позов задовольнити.

Відповідач до суду також не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, надав заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення з оформленням спадщини на земельну ділянку за позивачкою.

В заяві також зазначив, що не претендує на спадщину в порядку ст. 1241 ЦК України.

Суд, вважаючи за можливе відповідно до положень ст. 200 ЦПК України здійснити розгляд справи за відсутності сторін в підготовчому судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

01 листопада 2017 року померла ОСОБА_3 і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельної ділянки, площею 4,63 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Шевченківської сільської ради Вітовського району (раніше Котляревської сільської ради Жовтневого району) Миколаївської області.

Земельна ділянка, площею 4,63 га, належала їй на праві приватної власності відповідно до державного акту серії МК № 030512, виданого їй 07 липня 2004 року Жовтневою (тепер -Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області.

02 вересня 2016 року після об'єднання територіальних громад Котляревська сільська рада увійшла до складу Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

Крім того, згідно з Постановою Верховної ради України № 1377-VIII від 19 травня 2016 року Про перейменування окремих населених пунктів та районів Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження особи на випадок своєї смерті.

За свого життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 22 листопада 2016 року секретарем виконавчого комітету Котляревської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, яким заповіла на випадок своєї смерті належну їй земельну ділянку, площею 4,63 га, ОСОБА_1, тобто позивачці в справі.

Відповідно до довідки Шевченківської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 18 липня 2018 року на час смерті з ОСОБА_3 проживав її чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

В той же час, звернувшись до нотаріус за оформленням спадщини після смерті матері вона отримала роз'яснення нотаріуса, відповідно до якого оформлення нею спадщини на земельну ділянку в цілому в нотаріальному порядку не можливо через пропуск строку для прийняття спадщини, а також наявність іншого спадкоємця чоловіка померлої, який прийняв спадщину і має право на обов'язкову частку при спадкуванні за заповітом відповідно до ст. 12141 ЦК України.

На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Виходячи з того, що пропуск строку відбувся через юридичну необізнаність спадкодавиці щодо порядку прийняття спадщини, і цей пропущений строк є незначним, а відповідач позов визнає і не заперечує проти залучення до спадкування за заповітом спадкоємиці ОСОБА_1, то суд вважає, що можливо визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини строком у три місяці.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка за життя належала ОСОБА_3 і входить до складу спадщини після її смерті, тому в порядку спадкування, з врахуванням поновлення строку для прийняття спадщини та відмови відповідача від обов'язкової частки в спадщині, має відійти позивачці як спадкоємиці за заповітом.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за заповітом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Надати ОСОБА_1 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, померлої 01 листопада 2017 року, терміном у три місяця з дня набрання законної сили цього рішення суду.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 01 листопада 2017 року, на земельну ділянку, площею 4,63 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Шевченківської сільської ради Вітовського району (раніше Котляревської сільської ради Жовтневого

району) Миколаївської області, яка належала їй на праві власності відповідно до державного акту серії МК № 030512, виданого їй 07 липня 2004 року Жовтневою (тепер -Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко