Справа №333/1261/18
Провадження №6/333/60/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Круглікової А.В.,

при секретарі Іщенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя подання державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1, яке погоджене з начальником Комунарського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_2, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_1 звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу. Заявлене подання обґрунтовано тим, що на виконанні у Комунарського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження №49984630 за виконавчим листом №333/720/15-ц, виданого 10.06.2015 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ОСОБА_5 Аваль» заборгованості у розмірі 145 317,82 грн., яка складається з 52 167,86 грн. - заборгованості за сумою кредиту, 20 491,05 грн. заборгованості за відсотками, 72 658,91 грн. суми пені за кредитом за відсотками. Оскільки боржником рішення суд на даний час не виконано, державний виконавець просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до моменту виконання зобовязань.

В судове засідання державний виконавець Лаврова К.А. не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Роглянувши матеріали подання та додані до нього документи, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

Статтею 441 ЦПК України визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення (ч. 1). Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею (ч. 2). Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення (ч. 3). Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження (ч. 4). Згідно з ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлені законом. Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Статтею 2 «Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї» та статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну та визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України». Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених зазначеним законом, та вїхати в Україну. Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, зокрема, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань. Таким чином, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним судовим рішенням та її намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення. Судом встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2015 року у цивільній справі №333/720/15-ц вимоги ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_7 суми боргу задоволено, стягнуто з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 145 317,82 грн., яка складається з 52 167,86 грн. - заборгованості за сумою кредиту, 20491,05 грн. заборгованості за відсотками, 72658,91 грн. суми пені за кредитом за відсотками. 10.06.2015 року на підставі зазначеного рішення Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист №333/720/15-ц (а.с.4). 28.01.2016 року ПАТ «ОСОБА_6 Аваль» звернувся до Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області з заявою про примусове виконання рішення (а.с. 5). Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 01.02.2016 року на підставі виконавчого листа від 10.06.2015 року №333/720/15-ц відкрито виконавче провадження №49984630 (а.с. 7). Вказану постанову державним виконавцем направлено на адресу стягувача та боржника, що підтверджується супровідним листом від 02.02.2016 року вих. №2067/13 (а.с.6). Однак, в матеріалах виконавчого провадження, які долучено державним виконавцем до подання, відсутні будь-які докази на підтвердження направлення наведеної вище постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника та її отримання останнім. Отже, відсутні докази на підтвердження того, що боржнику ОСОБА_3 відомо про існування виконавчого провадження та вона свідомо ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї рішенням суду. Вбачається, що з метою забезпечення виконання рішення суду, державним виконавцем ВДВС Запорізького районного управління юстиції винесено постанови про арешт нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.04.2012 року №12367622. Вказана обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.11.2017 року №102233308 (а.с. 9-10). Як слідує із доданих державним виконавцем до матеріалів подання документів, інформації щодо боржника ОСОБА_3, як такої, що отримує пенсії, та перебуває на обліку в органах Державної фіскальної служби України як платник податків - не знайдено (а.с. 12, 14). Проте, відповідно до довідки від 01.11.2017 року №, наданої Пенсійним фондом України, ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1) офіційно працевлаштована в прокуратурі Запорізької області (а.с. 13) та отримує дохід, що підтверджується відповіддю Державної фіскальної служби України від 02.11.2017 року № (а.с.15). Як вбачається з матеріалів справи, з метою забезпечення виконання рішення суду, державним виконавцем Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області 01.03.2018 року винесено постанови про розшук та накладення арешту на рухоме майно, а саме: транспортний засіб марки «HYUNDAI TUCSON», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить боржнику (а.с. 16-19), а також постанову від 12.03.2018 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.22). Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що боржник ОСОБА_3 має намір виїхати за межі України з метою невиконання рішення суду та ухилення від сплати заборгованості. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не доведено в ході розгляду подання факту злісного ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх боргових зобовязань та зловживання останньою своїми процесуальними правами. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення подання державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України. У звязку з чим, у задоволенні наведеного вище подання судом відмовляється через недоведеність. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 441 ЦПК України суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу відмовити.

Копію ухвали надіслати начальнику Комунарського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області для відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя А.В.Круглікова