пр. № 2/759/3105/18
10 травня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - П'ятничук І.В.,
за участю секретаря - Медвідчук В.В.,
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом
про поділ майна подружжя, -
12.12.2017 р. позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, та тпросив суд постановити рішення, яким поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, наступним чином: визнати в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, визнати в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, шо 25 .08. 1979 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблений актовий запис № 2654. В подальшому, 17.03.1998 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва, яке набрало законної сили 30.03.1998 року, шлюб між сторонами було розірвано. В період шлюбу , а саме у лютому 17.02.1998 року за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу сторонами придбано квартиру АДРЕСА_1. Зазначена квартира складається з двох кімнат, загальною площею 52,50 кв.м. та була зареєстрована Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 04.03.1998 року на ім'я відповідача. В вересні 2017 року позивач звернувся до відповідача з проханням поділити вищевказану квартиру, яка об'єктом права спільної сумісної власності подружжя але пропозиція відповідачем була відхилена. Згоди про добровільний поділ майна між сторонами не досягнуто. Тому користуючись своїм правом яке визначено ст. 71 СК України, позивач змушений звернутись до суду з вимогою про поділ майна яке набуте за час перебування в шлюбі.
Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, а також вказував на те, що факт відмови відповідача від добровільного поділу квартири, яка об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і призвів до порушення права позивача, не визнання відповідачем його права власності на вказану квартиру, як співвласника, виявлений лише у вересні 2017 року, тому строк позовної давності позивачем не пропущено.
Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв клопотань зі сторони відповідача на адресу суду не надходило.
Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 25 серпня 1979 р. зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у Палаці одружень м.Запоріжжя зроблений актовий запис № 2654.
Відповідно до договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, дана квартира придбана 17 лютого 1998 р. на ім'я ОСОБА_3. Вказаний договір зареєстровано 04.03.1998 р.
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано 10 квітня 1998 р. в Відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м.Києва, про що зроблено актовий запис № 374.
Вказаний шлюб розірвано відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва 17 березня 1998 р.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом 2 групи загального захворювання довічно.
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Як роз'яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова) поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України.
У п.п. 23, 24 Постанови роз᾽яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60 , 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України) , відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Відповідно до ст. ст. 22 , 23 , 28 , 29 Кодексу про шлюб та сім'ю України ст.ст. 112 , 118 ЦК Української РСР , що діяли на час купівлі спірної квартири, ст. ст. 368 , 369 , 370 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю і кожен із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, при цьому вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Згідно зі ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.
Як встановлено в судовому засіданні сторони на даний час не досягли згоди щодо поділу майна подружжя, яке придбане за час перебування в шлюбі.
Таким чином, як встановлено в судовому засіданні квартира АДРЕСА_1, придбана 17 лютого 1998 р. на ім'я ОСОБА_3 придбана на час коли остання перебувала в шлюбі з позивачем ОСОБА_2, а тому є спільним майном подружжя та належить по Ѕ частині кожному з подружжя.
Враховуючи наведене суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, оскільки позивач згідно до ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь держави в розмірі 704 грн.80 коп.
Враховуючи вищенаведене та відповідно до ст. 22 , 23 , 28 , 29 Кодексу про шлюб та сім'ю України, 69, 65, 70, 71, 72, 74 Сімейного кодексу України, ст. ст.4, 10, 76, 141, 264-265, 268, 273,280-282, 365 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - задовольнити.
Визнати квартиру АДРЕСА_1, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
В порядку поділу спільного майна подружжя:
Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя І.В.П'ятничук