Справа № 541/2698/17
Провадження № 4-с/541/1/2018
У Х В А Л А

28 лютого 2018 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої, судді Куцин В.М.,

з участю секретаря судового засідання Євдокимової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді справу за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 про скасування постанови про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10 лютого 2004 року, що винесена державним виконавцем ВДВС Миргородського МРУЮ Полтавської області та зняття арешту з усього нерухомого майна, що належало ОСОБА_3.

Обґрунтовуючи скаргу зазначав, що 10 лютого 2004 року Миргородська виконавча служби винесла постанову, якою наклала арешт на все нерухоме майно батька скаржника ОСОБА_3, який помер 15 листопада 2016 року. Зокрема, було накладено арешт на квартиру №1, яка знаходиться в будинку № 156 по вулиці Гоголя в місті Миргород Полтавської області. Після смерті батька ОСОБА_1 не зміг отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в звязку з арештом всього нерухомого майна померлого.

При зверненні до Миргородського МР ВДВС ГТУЮ в Полтавській області скаржнику відмовлено у знятті арешту, оскільки станом на 08.12.2017 року виконавчі провадження що перебували на виконанні у відділі про стягнення боргу з ОСОБА_3 закінчені та знищені. ОСОБА_1 особисто не може вирішити питання зняття арешту з майна, а також нотаріус не може видати відповідне свідоцтво та зареєструвати майно на імя скаржника. В звязку з бездіяльністю керівника Миргородського МР ВДВС ГТУЮ в Полтавській області яка полягає в тому, що при закритті і знищенні виконавчих проваджень не було одночасно знято арешт з нерухомого майна, порушені права скаржника і він вимушений звертатись до суду зі скаргою.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 свою скаргу підтримав, просив її задовольнити з викладених у ній підстав, пояснив, що він не може оформити спадщину після смерті батька оскільки все майно арештоване, тому просив скасувати арешт і задовольнити заяву.

Начальник Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд скарги у його відсутність та заперечення на подану скаргу. В запереченнях зазначав, що оскільки дії державного виконавця щодо його бездіяльності стосуються рішення, яке прийнято до вступу в дію ЦПК України від 18.03.2004 вони не підлягають розгляду в порядку визначеному розділом VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень». Окрім того якщо заявник ОСОБА_1, який не являється стороною виконавчого провадження, бажає зняти арешт з нерухомого майна належного його померлому батьку ОСОБА_3, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, він має право звернутися до суду із позовною заявою про зняття арешту з майна в порядку адміністративного судочинства (а.с.14-15).

Судом встановлено, що рішенням Миргородського міського суду Полтавської області від 01 жовтня 2003 року по справі за позовом ВФТГ «Миргородтеплоенерго» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за користування тепловою енергією стягнуто борг з відповідача на користь позивача в сумі 506 грн. 16 коп. та держане мито на користь держави в сумі 51 грн. (а.с. 25).

В порядку виконання рішення суду про стягнення боргу з ОСОБА_3 постановою державного виконавця Миргородської виконавчої служби від 10.02.2004 року був накладений арешт на нерухоме майно боржника (а.с. 4).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта фізичної особи ОСОБА_3 № 104885695 від 23.11.2017 виданої приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_4 наявні чинні архівні записи про арешт майна №1708476 від 23.02.2005 згідно постанови Миргородської виконавчої служби б/н від 10.02.2004 та №1708492 від 23.02.2005 згідно постанови Миргородської виконавчої служби було накладено арешт на квартиру №1, яка знаходиться в будинку №156 по вул. Гоголя, 156 в місті Миргород (а.с. 3).

ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою, оскільки має намір успадкувати майно після смерті батька ОСОБА_3, який помер 15 листопада 2016 року (а.с. 5) на майно якого було накладено арешт, та просив скасувати арешт.

За змістом ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно пункту 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника. На підставі статті 8 Закону про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 185 ЦПК. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 187 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 42, 43, 56 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 128 - 131 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 6 ЦПК - про судовий розгляд; глави 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» суд встановив, в порядку цивільного судочинства розглядаються скарги на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, яке прийнято після 1 вересня 2005 року за правилами ЦПК 2004 року. Що ж до скарг на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби під час виконання судових рішень, прийнятих відповідно до ЦПК 1963 року, то такі скарги повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Також справами адміністративної юрисдикції є справи за позовами осіб, які не є учасниками виконавчого провадження та не є особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, про оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу державної виконавчої служби, якими порушено їх права чи свободи.

В звязку з вищевикладеним, оскільки ОСОБА_1, який не є стягувачем звернувся до суду із скаргою на дії (бездіяльність) начальника Миргородського ВДВС ГТУЮ в Полтавській області ОСОБА_2 в порядку цивільного судочинства під час виконання судового рішення прийнятого відповідно до ЦПК 1963 року, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України необхідно закрити провадження по справі, оскільки справа підлягає розгляду за правилами КАС України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 254.,352-354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника Миргородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 про скасування постанови про арешт майна закрити, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_5