Справа № 466/5163/17 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/783/6595/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_7, третя особа Орган опіки та піклування - Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно неповнолітньої доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнення з відповідача в користь держави судового збору.

Оскаржуваним рішенням у позові ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, відмовлено за безпідставністю. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 640,00 грн. судового збору.

Рішення судув апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що в судовому засіданні відповідач не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав та визнав позов, проте в мотивувальній частині рішення суд першої інстанції зробив протилежний висновок, зазначивши, що ОСОБА_7 хоче забезпечити доньці кращі умови, заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, що свідчить про його бажання брати участь у вихованні доньки. Крім цього, суд зробив узагальнений висновок про те, що відповідач періодично зустрічається з донькою та надає їй допомогу, не з'ясувавши, як часто він зустрічається з донькою, тривалість таких зустрічей. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги висновок органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 13.06.2017 року, у якому зазначено про факт зловживання відповідачем спиртними напоями і те, що в характеристиці, котра видана 17.03.2017 року середньою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 20 м. Львова вказано, що батько вихованням дитини не займається, жодного разу у школі не був.

Апелянт просить врахувати факт періодичного отримання ОСОБА_7 медичної допомоги у Львівській обласній клінічній психіатричній лікарні з перебуванням на стаціонарному лікуванні у періоди з 04.04.1994 року по 06.06.1994 року, з 06.03.1996 року по 10.04.1996 року, у 1999 році і з 06.02.2013 року по 13.02.2013 року, що підтверджує неспроможність відповідача належним чином виконувати свої обов'язки, які передбачені п. 2 ст. 150 СК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2- ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення неповнолітньої ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності достовірних та достатніх даних в підтвердження обставин, які б свідчили про підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Стаття 12 Закону України „Про охорону дитинства" передбачає, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов"язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст.ст.150,180 СК України, якими визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як визначено ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Стаття 164 СК України передбачає перелік підстав позбавлення батьківських прав.

Так, відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей, до виконання батьками обов»язків по відношенню до дітей.

Про ухилення від обов'язків виховувати дитину, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов'язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували у шлюбі, який 21.11.2005 року розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

За час шлюбу у них народилась донька, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1.

Неповнолітня донька проживає разом з бабцею у АДРЕСА_1, що підтверджується долученими до матеріалів справи довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки ЛКП «Тополя-406» від 26.06.2017 року №4318 та актом ЛКП «Тополя 406» від 29.06.2017 р.

Характеристикою за підписом директора та класного керівника загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 20, виданою 17.03.2017 року, підтверджується, що батько дитини, ОСОБА_4, яка навчається у школі з 29.08.2011 року, вихованням дитини не займається, не цікавиться її успіхами у школі, жодного разу у школі не був. Він зловживає алкоголем і жорстоко поводиться з дитиною вдома, дівчинка через це не приходить до школи у знервованому стані, не може зосередитись на навчанні. Поведінка батька негативно впливає на емоційний та психологічний стан дівчинки, яка постійно перебуває у стресовій ситуації через батька, часто хворіє і пропускає школу.

У характеристиці зазначено, що вихованням дитини опікується бабця - ОСОБА_2, яка постійно контролює навчання і поведінку внучки, підтримує тісний зв»язок зі школою, відвідує батьківські збори.

Актом від 29.06.2017 року №91, складеним комісією ЛКП «Тополя-406» підтверджується, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає АДРЕСА_1 зі своєю бабусею ОСОБА_2, яка здійснює догляд та займається її вихованням. Зі слів сусідів батько дитини, ОСОБА_7 участі у вихованні дитини не бере.

Заявою від 14.06.2017 року сімейний лікар ОСОБА_9 підтвердила, що саме бабця ОСОБА_4 - ОСОБА_2 піклується про стан здоров»я своєї внучки.

Письмовими поясненнями свідків, які є сусідами, підтверджується, що батько неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 - ОСОБА_7 не приймає участі у її матеріальному забезпеченні та вихованні, неодноразово у стані алкогольного сп»яніння влаштовував скандали, ображав свою матір та доньку, застосовував фізичну силу, неодноразово дитина в стресовому переляканому стані вибігала з квартири, боячись повертатися додому. Свідки ствердили, що дитиною опікується лише її бабця, ОСОБА_2

Така поведінка відповідача свідчить про свідоме невиконання батьком дитини обов»язків щодо забезпечення дитині відповідних умов безпечного проживання, створення їй належних умов для навчання у школі.

З долученого до матеріалів справи висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 36-2966 від 13.06.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_7 відносно неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з метою захисту прав та інтересів дитини, орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_7 відносно його малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н.

Такий висновок органу опіки та піклування мотивований тим, що батько неповнолітньої дитини, ОСОБА_4, самоусунувся від виконання обов»язків, покладених на нього чинним законодавством, що було встановлено з пояснень бабці, ОСОБА_2, неповнолітньої ОСОБА_4, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, на засідання комісії з питань захисту прав дитини, не з»явився, вмотитиваних пояснень щодо неналежного виконання батьківських обов»язків не надав.

Вищенаведеними доказами підтверджується байдуже ставлення батька до доньки, його безвідповідальне ставлення до виконання баткьтівських обов»язків по вихованню дитини, по створенню належних умов проживання, навчання, її розвитку.

Будь - яких об»єктивних, незалежних особисто від відповідача, причин такого ставлення до доньки, до її виховання, причин, які б виправдовували таку поведінку відповідача, таке ставлення до дитини та її виховання, судом апеляційної інстанції, не встановлено.

На думку колегії суддів, відповідач самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обов»язків по вихованню дитини, він свідомо нехтує своїми батьківськими обов»язками.

Ні судом першої, ні судом апеляційної інстанції не встановлено жодних обставин, які б унеможливлювали виконання ОСОБА_7 обов»язків по вихованню дитини.

Поведінка ОСОБА_7, який, як встановлено судом апеляційної інстанції, не піклується про дитину, стан її здоров»я, про їх фізичний та духовний розвиток, не цікавиться її навчанням, не створив дитині належних умов проживання, умов для навчання свідчить про свідоме нехтування ОСОБА_7 своїми батьківськими обов»язками, які ним з його ж вини не виконуються, про свідоме ухилення відповідача від виконання ним батьківських обов»язків.

Незважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 слід позбавити батьківських прав щодо неповнолітньої доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки прийшла до переконання, що позбавлення ОСОБА_7 батьківських прав відповідатиме інтересам дитини.

Донька відповідача, ОСОБА_4, в суді апеляційної інстанції наполягала на позбавленні ОСОБА_7 батьківських прав, ствердила про те, що батько зловживає алкоголем, будучи у нетверезому стані влаштовує бійки, застосовує фізичну силу до бабці і до неї, погрожує їй ножем, через що змушена втікати з квартири, боїться повертатися додому, змушена проживати у гуртожитку.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17.04.2015 року задоволено позов ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 щодо малолітньої доньки, ОСОБА_4, в задоволенні позову ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_7 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги те, що даному позову передувало звернення ОСОБА_2 до ОСОБА_7 з такими ж позовними вимогами, однак з часу ухвалення 17.04.2015 року Шевченківським районним судом м. Львова, ставлення відповідача до виконання ним батьківських обов»язків, його ставлення до дитини не змінилося, його поведінка у зв»язку зі зловживанням алкоголем стала більш агресивною, неадекватною по відношенню до дитини.

Відповідач ОСОБА_7 до суду апеляційної інстанції не з»явився, не надав доказів на спростування тверджень позивачки про ухилення його від виконання своїх обов»язків по вихованню доньки, доказів на підтвердження того, що він змінив своє ставлення до дитини, займається її вихованням, піклується про неї.

На думку колегії суддів, неявка відповідача у судове засідання до суду апеляційної інстанції свідчить про його байдуже ставлення до вирішення питання про позбавлення його батьківських прав щодо доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, неповно, невсебічно, необ»єктивно з»ясував обставини справи, не взяв до уваги те, що належними та допустимими доказами підтверджено свідоме ухилення відповідача від виконання батьківських обов»язків, який свідомо нехтує своїми обов»язками по вихованню дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться станом її здоров»я, її успіхами у навчанні, зловживає алкоголем, влаштовує сварки, бійки, застосовує фізичну силу, створює неможливість спільного проживання, у зв»язку з чим донька змушена втікати з квартири, що негативно впливає на її психологічний стан, а неможливість спільного проживання з батьком призвела до того, що вона змушена проживати у гуртожитку, суд першої інстанції не врахував, в першу чергу, інтереси дитини, а тому безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_7 щодо неповнолітньої доньки, ОСОБА_4

Позбавляючи ОСОБА_7 батьківських прав щодо неповнолітньої доньки, ОСОБА_4, колегія суддів враховує в першу чергу інтереси дитини, яка не повинна страждати від агресивної, неадекватної поведінки відповідача, який зловживає алкоголем, влаштовує сварки, бійки, застосовує фізичну силу, чим створює неможливість спільного проживання, і що негативно впливає на її психологічний стан, на її розвиток.

Не можна погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що неспроможність відповідача забезпечити дитині кращі умови, пояснюється тим, що відповідач сам опинився у складних життєвих обставинах, при яких неможливо забезпечити повноцінний догляд дитини, оскільки це не виправдовує його ставлення до дитини, байдуже ставлення до виконання ним батьківських обов»язків, агресивної, неадекватної поведінки щодо дитини, і дитина не повинна страждати від того, що батько зловживає алкоголем.

За встановлених судом апеляційної інстанції обставин, колегія суддів вважає виправданим позбавлення ОСОБА_7 батьківських прав щодо неповнолітньої доньки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки позбавлення ОСОБА_7 батьківських прав повністю відповідає інтересам дитини, ОСОБА_4.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з»ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З врахуванням вищенаведеного, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає, що рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2017 року слід скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_5 ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2017 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Побавити ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав щодо неповнолітньої доньки, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 21.05.2018 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.