Справа № 489/5030/18
Номер провадження 2/489/2312/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Тихонової Н.С.,
секретар судового засідання Супрун Т.О.,
представника позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів за минулий час та стягнення аліментів,
В С Т А Н О В И В

13 серпня 2018 року позивач звернулася з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина за минулий час (за останні три роки) у розмірі ј частини від отриманих доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 2000 грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Посилалась на те, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі. Сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини більше трьох років не надає, вона не одноразово зверталася до нього по телефону з проханням допомогти, оскільки дитина росте та йому необхідно належний рівень для життя, проте всі прохання позивача, відповідачем було проігноровано.
Представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.
Відповідно до ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.
З`ясувавши фактичні обставини, дослідивши надані докази, суд при вирішені справи виходить з такого.
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (після розірвання шлюбу позивач вдруге одружилася та змінила своє прізвище на ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.08.2003 року по 31.01.2006 року.
Відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до Довідки ОСББ «Херсонське шосе» вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 та іншими членами родини.
Згідно ч. 2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.
У відповідності до ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).
Суд, вирішуючи спір про стягнення аліментів за минулий час, з урахуванням вимог ст.191 СК України, вважає дані вимоги необґрунтованими, оскільки на підтвердження своїх вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що вона вживала заходи стосовно одержання аліментів від відповідача, будь-яких звернень до нього з цього приводу та ухилення останнього від їх сплати.
Так, під час судового розгляду представник позивача пояснила, що позивач неодноразово зверталася у телефонній розмові до відповідачем та просила матеріальної допомоги на утримання сина, проте отримала відмову. З позовом про стягнення аліментів до суду вона не зверталась, хоча мала такий намір.
Таким чином суд вважає, вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.
Крім того, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття
Відповідно до Довідки, яка видана військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 від 11.07.2018 за № 548, ОСОБА_2 за період з квітня 2018 року по червень 2018 року отримала заробітну плату в розмірі 39 836 грн.51 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона являється багатолітньою мамою, оскільки крім неповнолітнього сина ОСОБА_7 , на її утриманні знаходиться, ще двоє дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому її дуже тяжко самостійно забезпечувати належний рівень життя їх синові.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.
Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.
Визначаючи розмір аліментів, суд керується ст.ст. 181, 183, 184 СК України, тобто аналогічними нормами, які передбачають, що аліменти можуть присуджуватися в частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
За змістом ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Зазначене кореспондується з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
У відповідності з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Суду не надано даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину.
Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Враховуючи вищевикладене, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 9 ст. 10 ЦПК України у порядку, передбаченому ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення".
Оцінюючи надані докази та враховуючи, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, однак підлягають задоволенню частково. А саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1500 грн. 00 коп., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням індексу інфляції.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 4, 19, 141-142, 200, 263-265 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн.00 коп. щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 13.08.2018 року та до досягнення ним повноліття.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів за минулий час - відмовити
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави, в особі Державної судової адміністрації України, судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.
Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , номер та серія паспорта НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , номер та серія паспорта НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2
Повне судове рішення складено 28.11.2018.

Суддя Н.С. Тихонова