Справа № 323/3118/18
Провадження № 2/323/881/18
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

26.11.2018 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі головуючої судді Фісун Н.В., за участю секретаря Сабліної А.А., розглянувши на підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з позовом в якому вказує, що 07 вересня 1974 року між сторонами по справі було укладено шлюб. Від шлюбу не мають неповнолітніх дітей.

Тривалий час відповідач та позивач разом не проживають, оскільки мають різні погляди на життя та несумісні характери, внаслідок чого втратили один до одного почуття любові та поваги. Позивач впевнена, що їх сімя розпалася остаточно та не може бути відновлена. Збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам.

Тому позивач просить розірвати шлюб, укладений 07 вересня 1974 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстровано Кіровською сільською радою Оріхівського району Запорізькій області, актовий запис №30. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «Распутна».

Позивач, ОСОБА_1, у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, на задоволенні позову наполягає. Після розірвання просить залишити їй прізвище «Распутна».

Відповідач, ОСОБА_2, у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ч. 3 ст.200 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Судом встановлено, що 07 вересня 1974 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб Кіровською сільською радою Оріхівського району Запорізькій області, актовий запис №30, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖС № 320298 від 07 вересня 1974 року /а.с.4/.

Сімейні правовідносини регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, тому шлюб між ними має бути розірваний.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки, позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «Распутна».

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Керуючись ст.ст.12,29 76, 81,82, 200, 245, 265 ЦПК, ст. ст.29, 110, 113,115 Сімейного кодексу України,-

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) про розірвання шлюбу задовольнити у повному обсязі.

Розірвати шлюб, укладений 07 вересня 1974 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований Кіровською сільською радою Оріхівського району Запорізькій області, актовий запис №30, які не мають неповнолітніх дітей.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити набуте у шлюбі прізвище - «Распутна».

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Рішення суду, після набрання ним законної сили, надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області.

Повний текст рішення виготовлений 26 листопада 2018 року.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_3