Справа №: 398/2453/16-ц
провадження №: 2/398/83/18
"03" березня 2018 р.
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
судді Нероди Л.М.,
за участі секретаря Борозни Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку в спільному майні,
Позивач звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку в спільному майні.
Позов мотивує тим, що 16.04.2013 року померла ОСОБА_3, яка є матірю позивачу та відповідачу. За життя ОСОБА_3 належала 1 / 2 частка квартири №38 у будинку №139 «а» по вул. 6-го Грудня у місті Олександрія Кіровоградської області. Інша частка зазначеної квартири належить позивачу. Після смерті ОСОБА_3 позивач та відповідач успадкували по 1 / 4 частки квартири №38 у будинку №139 «а» по вул. 6-го Грудня у місті Олександрія Кіровоградської області. загальна вартість квартири складає 242 132 грн. 00 коп., а 1 / 4 частки квартири становить 60 533 грн. 00 коп. Сумісне використання квартири позивачем та відповідачем неможливо, та наявні неприязні стосунки. Позивач передала 5 000 доларів США 00 центів відповідачу та остання їх не повернула, тому позивач просить припинити право власності ОСОБА_2 на 1 / 4 частину квартири №38 у будинку №139 «а» по вул. 6-го Грудня у місті Олександрія Кіровоградської області; визнати за ОСОБА_1 право на 1 / 4 частину квартири №38 у будинку №139 «а» по вул. 6-го Грудня у місті Олександрія Кіровоградської області; зарахувати повністю зустрічні вимоги пучкової ОСОБА_4 до ОСОБА_2 за розпискою від 29.07.2013 року про отримані грошові кошти за 1 / 4 частину квартири №38 у будинку №139 «а» по вул. 6-го Грудня у місті Олександрія Кіровоградської області, припинивши зобовязання ОСОБА_2.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
ОСОБА_3 померла 16.04.2013 року, згідно свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №171712, актовий запис №398 та після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно.
За життя ОСОБА_3 належала 1 / 2 частина квартири №38, що з знаходиться у будинку №139 по вул. 6-го Грудня у місті Олександрії Кіровоградської області, відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.10.2007 року. Право власності за ОСОБА_3 було зареєстровано 26.10.2007 році в Олександрійському міжміському бюро технічної інвентаризації, №9642/73 с.529.
Матеріали спадкової справи №17-2013 року до майна померлої 16.04.2013 року ОСОБА_3 містять інформацію про двох спадкоємців: ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які є рідними доньками померлої.
18.11.2016 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з письмовою заявою в якій просила зупинити вчинення нотаріальної дії, видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 / 4 частину квартири №38у буд. 139 «А» по вул. 6-го Грудня у м. Олександрії Кіровоградської області, після смерті матері ОСОБА_3, що померла 16.04.2013 року, номер спадкової справи у Спадковому реєстрі 55017024 до вирішення Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області цивільної справи №398/2453/16ц.
Загальне визначення поняття права спільної власності передбачено у статті 355 ЦК України, де вказано, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Відповідно ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Субєктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
П. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року вказує, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (обєкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на обєкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року.
У звязку з тим, що ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з письмовою заявою в якій просила зупинити вчинення нотаріальної дії, зокрема, видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2, та остання не отримала свідоцтво про право на спадщину, також не звернулася із заявою про державну реєстрацію переходу права власності, тому не набула права власності на 1 / 4 частину квартири №38 у будинку №139 «а» по вул. 6-го Грудня у місті Олександрія Кіровоградської області та не стала співвласником спірної квартири з підстав визначених Законодавством України.
Згідно ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.
Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Не заслуговує на увагу твердження позивача про те, що вона при зверненні до суду сплатила особисто ОСОБА_2 кошти у розмірі 5 000 доларів США 00 центів за 1 / 4 частину квартири №38, що з знаходиться у будинку №139 по вул. 6-го Грудня у місті Олександрії Кіровоградської області, оскільки позивачем в порушення ч. 2 ст. 365 ЦК України сплачено кошти особисто відповідачу, а не внесено на депозитний рахунок суду.
За таких обставин, суд, розглядаючи позов у межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як відповідач не є власником 1 / 4 частини кв. 38 у буд. 139 «а» по вул. 6-го Грудня у місті Олександрія Кіровоградської області, тому неможливо припинити ОСОБА_6 право на частку у спільному майні.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 258, 264, 265, 273, 280 ЦПК України, ст. ст. 355, 356, 365 ЦК України, суд, -
Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти днів.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА