ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3071/18 Справа № 185/3551/18 Суддя у 1-й інстанції - Головін В.О. Доповідач ї - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання втратившим право користування квартирою,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання втратившим право користування квартирою ОСОБА_3

Позов мотивовано тим, що відповідач навмисно позбавив життя його матір ОСОБА_5 та був засуджений 19.04.2017 року до 15 років позбавлення волі і на теперішній час відбуває покарання. Після смерті матері ОСОБА_5 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Позивач отримав дану квартиру у спадок і являється її власником, але реєстрація відповідача порушує його права користування спірною квартирою, а тому позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування цією квартирою.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведена обґрунтованість заявлених вимог про визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням. Матеріали справи свідчать про те, що відповідач відсутній тривалий час, понад один рік, у спірній квартирі з поважних причин, оскільки знаходиться у місцях позбавлення волі, а тому відсутні підстави для визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не є членом його сім'ї, він ніколи не був його родичем. І в нього, як власника житла, по відношенню до відповідача ніяких обов'язків не існувало та не існує.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2018 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_5 (а.с.7).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, про що складено актовий запис №1249 Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.8).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.05.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, спадкова справа №1053/2016 року, зареєстровано в реєстрі за №2-686, ОСОБА_2 отримав у спадщину, після смерті ОСОБА_5, квартиру АДРЕСА_1 (а.с.9).

Право власності на квартиру було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 24.05.2017 року, номер запису про право власності 20574543 (а.с.10).

Крім того, на теперішній час відповідач ОСОБА_3 відбуває покарання у вигляді позбавлення волі в Криворізькій виправній колоній № 80.

Згідно довідки про склад сім'ї, ОСОБА_3 є зареєстрованим в квартирі АДРЕСА_1 (а.с.13).

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивачем не доведена обґрунтованість заявлених вимог про визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням. Матеріали справи свідчать про те, що відповідач відсутній тривалий час, понад один рік, у спірній квартирі з поважних причин, оскільки знаходиться у місцях позбавлення волі, а тому відсутні підстави для визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

А згідно до положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як вбачається з матеріалів справи спірна квартира належить на праві власності позивачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.05.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, виданого після смерті ОСОБА_5

Також встановлено, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2017 року, відповідач ОСОБА_3 був визнаний винним та засуджений до 15 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.

Як вбачається із вказаного вироку ОСОБА_3 засуджений за п.п. 4. 6 ч. 2 ст.115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 194 КК України, тобто за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров'я ОСОБА_5, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, та в умисному вбивстві з корисливих мотивів та особливою жорстокістю матері позивача - ОСОБА_5, а також і в умисному знищенні та пошкодженні чужого майна, вчинене шляхом підпалу, вибуху, яке заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, тобто знищення шляхом підпалу та вибуху квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_5 та пошкодження інших квартир в цьому ж будинку.

Крім того, відповідач не є членом сім'ї власника спірної квартири, у зв'язку з чим на відповідача не розповсюджується п. 7 ч.3 ст. 71 ЖК України, оскільки вказана стаття регулює питання збереження житла комунальної власності за тимчасово відсутнім наймачем чи членом сім'ї наймача.

В даному випадку ж підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України, оскільки позивач набувши право власності та звернувшись до суду правомірно поставив питання про усунення порушення його прав з боку відповідача, який в свою чергу, як зазначалося вище, позбавив життя спадкодавця та в силу ч. 1 ст. 1224 ЦК України не має права на спадкування, а також не є членом сім'ї власника майна.

Проте суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та помилково прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Також встановлено, що до початку судового засідання в суді апеляційної інстанції в відповідачем по справі ОСОБА_6 було надіслано заяву про визнання позову та відповідно до даної заяви відповідач просив визнати його втратившим право користування квартирою АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду (мається на увазі до виходу суду до нарадчої кімнати). Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду не може залишатися в силі скасувати, позов задовольнити та усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2018 року - скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання втратившим право користування квартирою- задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1762 грн. 01 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко