РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15919/17

пр. № 2/759/2617/18

12 квітня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: П'ятничук І.В.,

за участю секретаря: Медвідчук В.В.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,

Треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смичкова Лілія Борисівна, ОСОБА_5, ОСОБА_6

про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

24.10.2017 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя та просила суд постановити рішення, яким встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2007 р. по ІНФОРМАЦІЯ_3, визнати спільним майном набутим за час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 автомобіль НОМЕР_1, визнати за позивачем право власності на Ѕ частину автомобіля НОМЕР_1.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказувала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 раптово від серцевого нападу помер ОСОБА_9 з яким позивач ОСОБА_1 проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2007 р. Однак, з 1994 р. ОСОБА_9 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, однак в 2007 р. ОСОБА_9 залишив сім'ю і почав проживати разом з нею - ОСОБА_1, вів спільне господарство, бюджет, підтримував стосунки які притаманні подружжю, однак з позовом про розірвання шлюбу не звертався, оскільки з ОСОБА_6 мав неповнолітнього сина якого не хотів травмувати розлученням. В 2012 р. відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 було розірвано. Як вказує позивач за час проживання однією сім'єю з ОСОБА_6 в 2016 р. ними було придбано автомобіль НОМЕР_1. У період спільного проживання однією сім'єю незадовго до смерті ОСОБА_9 було зачато їх спільну з позивачем дитину, яка на час подання вказаного позову ще не народжена. Після смерті ОСОБА_9 позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини після померлого до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Смичкової Л.Б. щодо виділу належної їй частки в спадковому майні яка складається з Ѕ частини автомобіля НОМЕР_1, однак в зв'язку з відсутністю документів які свідчать про спільне проживання позивачу було відмовлено. Враховуючи наведене, позивач вимушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 10 листопада 2017 р. відкрито провадження по справі.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 29 січня 2018 р. до участі в справі залучено в якості третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та вказувала суду на те, що в 2000 р. вона познайомилась з ОСОБА_9 оскільки працювали разом, почали зустрічатись, періодично проживали разом, а з січня 2007 р. проживали постійно разом в с.Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, вели спільне господарство, бюджет, їздили разом відпочивати, шлюб не реєстрували оскільки у ОСОБА_9 був неповнолітній син якого не хотіли травмувати розлученням батьків. В 2012 р. шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 було розірвано. В 2016 р. як вказує позивач спільно з ОСОБА_9 вони придбали автомобіль НОМЕР_1, який було оформлено на ОСОБА_9 А ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 помер. ІНФОРМАЦІЯ_4 вона народила їх спільну дитину.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 вказував що він є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 проти заявлених позовних вимог заперечував в частині часу з якого позивач просила встановити факт спільного проживання позивача та його батька ОСОБА_9 оскільки до січня 2010 р. батько проживав вдома разом з його матір'ю ОСОБА_6 щодо вимог про визнання за позивачем права власності на Ѕ частину транспортного засобу не заперечував.

Відповідач ОСОБА_4 вказувала що є донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9, щодо заявлених вимог не заперечувала, вказувала що знає про те, що батько проживав з позивачем, але оскільки є донькою ОСОБА_9 від першого шлюбу і спілкувалась з батьком мало то з якого часу батько проживав з позивачем їй не відомо.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні вказувала що вона є сестрою померлого ОСОБА_9, знає позивача з 18 років і може підтвердити що брат дуже тривалий час проживав з позивачем однією сім'єю. Стверджувала що з 2007 р. позивач разом з братом проживали в с.Нові Петрівці, бувала у них майже кожен тиждень, знала що вони проживають як родина, не задовго до смерті брат їй повідомив, що позивач чекає на дитину від нього, був задоволений. Заявлені позовні вимоги підтримала.

Третя особа ОСОБА_6 вказувала суду на те, що вона є другою дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 з 1994 р. вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9, від шлюбу мають сина ОСОБА_3 зазначала, що знає і позивача, дійсно позивач проживала з її чоловіком однією сім'єю, однак не з 2007 р. а з 2010 р. тому щодо задоволення вимог в частині заявлених позовних вимог по встановлення факту спільного проживання з 2007 р. заперечувала, вимоги визнала відносно встановлення факту спільного проживання з січня 2010 р. та визнання права власності.

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смичкова Лілія Борисівна, в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розгляду справи в її відсутності, що суд з урахуванням думки учасників судового розгляду вважає за можливе.

З 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вислухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_10, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За умовами п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без шлюбу.

Враховуючи, що встановлення факту проживання позивача та померлого ОСОБА_9 однією сім'єю без реєстрації шлюбу стосується вирішення спору щодо визнання права власності на спірний автомобіль, то встановлення даного факту підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Позивач, визначаючи зміст позовних вимог, просить, зокрема встановити факт проживання позивача та ОСОБА_9 який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу за період з 01 січня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Як вбачається з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Нові Петрівці Вишгородського району Київської області помер ОСОБА_9 ( а.с. 3).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 02.02.2016 р. автомобіль НОМЕР_1, зареєстровано на ім'я ОСОБА_9 ( а.с. 5).

Відповідно до листа Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Смичкової Лілії Борисівни від 10.08.2017 р. ОСОБА_1 в видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_9 оскільки ОСОБА_1 не надано документів на підтвердження факту перебування у шлюбних відносинах з померлим. ( а.с. 6).

Відповідно до копії спадкової справи відкритої Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смичковою Л.Б. щодо майна померлого ОСОБА_9 який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 з заявами про прийняття спадщини після померлого звернулись 10.08.207 р. позивач, 07.07.2017 р. донька померлого ОСОБА_4, 12.12.2017 р. син померлого ОСОБА_3, 03.01.2018 р. сестра померлого ОСОБА_5, також вбачається що друга дружина покійного ОСОБА_6 21.12.2017 р. звернулась до Святошинського районного суду м.Києва з позовом щодо розподілу спільного майна подружжя. ( а.с. 17-70).

З оглянутих судом в судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 2608/13980/12 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про розірвання шлюбу вбачається, що ОСОБА_6 22.08.2012 р. звернулась до суду з вказаним позов, відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 19 жовтня 2012 р. шлюб між даними особами розірвано.

З рішення Святошинського районного суду м.Києва від 19 жовтня 2012 р. вбачається, що судом встановлено, що з 2010 р. сторони не підтримують шлюбних стосунків, а відповідно до протоколу судового засідання ОСОБА_9 зазначав що з 2010 р. він з ОСОБА_6 не веде спільного господарства.

Положеннями ст. 74 СК України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

При цьому, згідно рекомендацій п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11 роз'яснено, що при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

До того ж Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї») визначено таку обов'язкову ознаку члена сім'ї, як ведення спільного господарства.

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_10 вказувала суду на те, що вона товаришувала з ОСОБА_9 з 1986 р., мала дуже довірительні стосунки, про те, що ОСОБА_9 мав відносини з позивачем взнала ще двадцять років тому, в 2006 р. на хрестинах її доньки ОСОБА_9 був ще з дружиною ОСОБА_6, а в подальшому з позивачкою. Стверджувала що дійсно позивач проживала разом з ОСОБА_9 в с.Нові Петрівці, жили однією родиною, мали спільні кошти, проблеми і успіхи в бізнесі, любили один одного з 2007 р.

З досліджених в судовому засіданні доказів, наданих сторонами та співставлених судом таких обов'язкових елементів сім'ї як взаємопов'язаність спільним побутом та його ведення, наявність у них усталених взаємних прав та обов'язків, що притаманні подружжю за період з 01.01.2007 р. позивачем доведено не було, тоді як факт спільного проживання з січня 2010 р. визнано відповідачами в судовому засіданні, а тому суд вважає за необхідне встановити факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивача з ОСОБА_9 з 01 січня 2010 р. по ІНФОРМАЦІЯ_3

Щодо вимог в яких позивач просить визнати спільним майном набутим за час проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 автомобіль НОМЕР_1, визнати за позивачем право власності на Ѕ частину автомобіля НОМЕР_1 слід зазначити наступне.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи те, що в судовому засіданні достовірно встановлено факт того, що позивач з 01 січня 2010 р. проживала однією сім'єю з ОСОБА_9 який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 а також те, що відповідачами визнано факт придбання позивача спільно з ОСОБА_9 автомобіля НОМЕР_1 в 2016 р. суд вважає вимоги позивача про виділ з спадкового майна Ѕ частини вказаного автомобіля та визнання за позивачем права власності на Ѕ частину вказаного автомобіля обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 63 Сімейного Кодексу України, ст..ст.3-5,12-13, 76-92, 95, 141, 258-259, 268, 264-265, 272-273, 352, 354-355, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку у спільному майні подружжя,- задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 починаючи з 01 січня 2010 р. та до ІНФОРМАЦІЯ_3

Визнати автомобіль НОМЕР_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_9 та ОСОБА_1.

Виділити з спадкового майна яке залишилось після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 Ѕ частину набутого під час проживання однією сім»єю з ОСОБА_1 автомобіля НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_3 право власності на виділену Ѕ частину автомобіля НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення через Святошинський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В.П'ятничук