ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року м. Суми

Справа №592/7957/17

Номер провадження 22-ц/788/596/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

у присутності представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 січня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Костенка В.Г. у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

в с т а н о в и в :

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402 VIII «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПАТ «СМНВО», який уточнив в ході судового розгляду справи і остаточно свої вимоги мотивував тим, що 24 січня 2017 року він був звільнений з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. В той же час, остаточний розрахунок при звільненні з ним було проведено лише 22 листопада 2017 року. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з пятиденного робочого тижня у розмірі 65 323 грн. 12 коп. та компенсацію у розмірі 249 грн. 24 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 січня 2018 року на задоволення вказаного позову постановлено стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 65 572 грн. 36 коп. без відрахувань податків і зборів.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, зменшивши розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 47 738 грн 60 коп. При цьому зазначає, що суд першої інстанції невірно визначив розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки не врахував, що в товаристві встановлений режим неповного робочого тижня.

Позивач ОСОБА_1 у письмовій формі відзив на апеляційну скаргу не подав.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, думку представника позивача, який заперечив проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Так, з матеріалів справи убачається, що по 24 січня 2017 року позивач працював на посаді електрозварника ручного зварювання четвертого розряду цеху №24 у ПАТ «Сумське НВО» та мав середньоденну заробітну плату у розмірі 391 грн 30 коп. та середньомісячну у сумі 8608 грн. 69 коп. без відрахувань податків і зборів (а. с. 8-11, 32).

При звільненні відповідач не провів повний розрахунок з позивачем. Сума заборгованості відповідача становила 44 134 грн 46 коп., з яких 25 826 грн 06 коп. без відрахувань податків і зборів. Повний розрахунок з позивачем був проведений 22 листопада 2017 року (а. с. 31-33).

Наказом від 21 березня 2014 року № 75 з 26 травня 2014 року для усіх працівників підприємства встановлено неповний робочий тиждень з наступним режимом роботи: триденний неповний робочий тиждень - робочі дні: понеділок, вівторок, середа, період неповного робочого тижня 24 години. Керівникам самостійних структурних підрозділів ПАТ по узгодженню з функціональними директорами особовими наказами, при наявності згоди працівників, можуть встановлювати робочі дні, відмінні від вказаних в п.1 цього наказу із збереженням тривалого неповного робочого тижня 24 години; пятиденний робочий тиждень з неповним робочим днем, із збереженням загального тривалого тижня 24 години. Оплата праці робітникам ПАТ проводити пропорційно відпрацьованому часу (а. с. 33).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні виходив з того, що позивач працював на умовах пятиденного робочого тижня.

Утім в повній мірі погодитися з таким висновком не можна з наступних підстав.

Відповідно до статтей 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з пунктами 1-4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, з відповідними змінами (далі Порядок), цей Порядок застосовується, зокрема, у випадку, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати.

Пунктом другим Порядку передбачено, що у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Згідно з пунктом, 3 та 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата: доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші.

При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Пунктом 8 Порядку унормовано, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом останніх двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного число робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Такий порядок обчислення середнього заробітку застосовується незалежно від форми власності підприємства.

У даному ж випадку, як зазначено вище, на підприємстві діє неповний трьохденний робочий тиждень, установлений наказом від 26 травня 2014 року № 75.

В той же час, як вбачається з табелю обліку робочого часу за січень 2017 року по підрозділу № 024 (цех № 24), де працював позивач на час звільнення, було встановлено чотирьохденний робочий тиждень (а. с.51), що узгоджується з п.2 вищезазначеного наказу, а тому, для обрахування загальної суми середнього заробітку, що підлягає виплаті позивачу, у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, за січень 2017 року необхідно враховувати 4 робочі дні, а не 3, як наполягає апелянт у апеляційній скарзі.

Що ж стосується кількості робочих днів, які повинні обраховуватися при визначенні суми середнього заробітку, що підлягає виплаті позивачу, у звязку із затримкою розрахунку при звільненні за період з 01.02.2017 року і по день звільнення 22.11.2017 року, то колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про врахування загального графіку роботи Товариства встановленого наказом № 75 від 21.03.2014 року (триденний робочий тиждень), оскільки відсутні підстави для обрахунку середньої заробітної плати за період, коли позивач вже не працював у Товаристві, виходячи з пятиденного робочого тижня. Залучаючи деяких працівників до роботи в неробочі дня, за згодою таких працівників. Товариство, за вищезазначений період не змінювало загальний графік роботи підприємства з триденного на пятиденний.

Отже, ураховуючи, що середньоденна заробітна плата позивача становила 391 грн. 30 коп., розмір його середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 25 січня 2017 року по 22 листопада 2017 року, виходячи із 123 робочих днів, становить 48129 грн. 90 коп. (391 грн. 30 коп.*123 дні).

За таких умов, оскаржене рішення суду першої інстанції на підставі п. п. 1, 4 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні шляхом зменшення присудженого до стягнення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунки при звільненні з 65 572 грн 36 коп. до 48129 грн. 90 коп.

Беручи до уваги викладене, підлягає зміні і проведений судом розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені відповідачем витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 983 грн 58 коп. необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 375, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 січня 2018 року змінити, зменшивши присуджений до стягнення з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 65 572 грн. 36 коп. до 48129 грн. 90 коп., з утриманням з даної суми податків та інших обовязкових платежів.

Компенсувати Публічному акціонерному товариству «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» за рахунок держави сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 983 грн. 58 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення виготовлене 21 травня 2018 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді : С. Г. Хвостик

ОСОБА_3