АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 629/2205/17 Головуючий суддя І інстанції Каращук Т. О.
Провадження № 22-ц/790/437/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів страхування
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.

суддів: Котелевець А.В., Швецової Л.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 629/2205/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Залізничні шляхи» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, з апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Залізничні шляхи» на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 жовтня 2017 року (суддя Каращук Т.О.), -

встановив:

У червні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Залізничні шляхи» (ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи») звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 02 грудня 2016 року в м. Лозова Харківської області сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер С8504ХА під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить товариству з обмеженою відповідальністю «Гутянський елеватор» (ТОВ «Гутянський елеватор»). Посилаючись на те, що постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 грудня 2016 року винним у ДТП визнано ОСОБА_1, а на підставі укладеного 16 червня 2016 року з ТОВ «Гутянський елеватор» договору добровільного страхування, останньому було виплачено ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи» стразове відшкодування у розмірі 79750 грн. 12 коп., позивач просив стягнути вказану суму з ОСОБА_1

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи», посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, просило рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування скарги зазначило, що на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану страхувальнику шкоду, а тому висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову є необґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 02 грудня 2016 року на вул. Павлоградській в місті Лозова Харківської області сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобілів «ВАЗ 21063», державний реєстраційний номер С8504ХА, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ТОВ «Гутянський елеватор».

Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 грудня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

16 червня 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи» та ТОВ «Гутянський елеватор» було укладено договір добровільного страхування автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ТОВ «Гутянський елеватор»..

У зв'язку з пошкодженням вказаного транспортного засобу ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи» було виплачено ТОВ «Гутянський елеватор» страхове відшкодування у розмірі 79 750 грн. 12 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 412 від 14 березня 2017 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що перехід від страхувальника до страховика права вимоги до винної у ДТП особи є суброгацією, позивач в обґрунтування своїх вимог посилався на норми матеріального права, які регулюють правовідносини, що виникають з регресу, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Проте погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Вказані інститути мають різний режим правового регулювання. Так, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (ст. 1191 ЦК України), а суброгація - ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

За суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. При регресі одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

Позов як цивільно-процесуальний засіб, яким забезпечується реалізація права на звернення до суду, це вимога заінтересованої особи до суду про захист порушеного або оспорюваного права.

Складовими частинами позову є предмет позову і його підстава.

Предметом позову в розумінні ЦПК України є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої він просить ухвалити рішення.

Підставою зазначеного позову є обставини, якими позивачі обґрунтовували свої вимоги та надані ними докази.

Отже, підставу позову складають не норми матеріального права, які підлягають застосуванню до правовідносин сторін (правова підстава позову), а зазначення фактичних обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, тобто юридичних фактів матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини (їх виникнення, зміну, припинення), та докази, на підтвердження зазначених позивачем обставин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не врахував обставин, якими позивач обґрунтовував позовні вимоги, а тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення позову.

На підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Залізничні шляхи» підлягають стягненню судові витрати,повязані зі сплатою судового збору, у розмірі 3360 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Залізничні шляхи» задовольнити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду м. Харкова від 05 жовтня 2017 року скасувати.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Залізничні шляхи» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Залізничні шляхи» 79750 грн. 12 коп. страхового відшкодування, а також 3360 грн. судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 березня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

ОСОБА_2