Провадження №2-з/522/596/18
Провадження № 2-з/522/605/18
Справа № 495/5713/15-ц
УХВАЛА

28 листопада 2018 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні без повідомлення сторін заяву АТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Відкритого акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління ВАТ «Банк «ОСОБА_1 та кредит», приватного нотаріуса ОМНО ОСОБА_5 про зобовязання виконати належним чином умови договору, визнання іпотечних договорів недійсними та за позовом ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі - продажу від 21.09.2015 року нерухомого майна: квартири № 25 по вул. Катерининській та нежитлового приміщення під № 23 по вул. Грецька в м. Одесі, договорів іпотеки недійсними та скасування записів про право власності,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси Тарасова А.В. знаходилась цивільна справа № 495/5713/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Відкритого акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_1 та кредит» в особі філії «Одеське регіональне управління ВАТ «Банк «ОСОБА_1 та кредит», приватного нотаріуса ОМНО ОСОБА_5 про зобовязання виконати належним чином умови договору, визнання іпотечних договорів недійсними та за позовом ПАТ «Банк «ОСОБА_1 та кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі - продажу від 21.09.2015 року нерухомого майна: квартири № 25 по вул. Катерининській та нежитлового приміщення під № 23 по вул. Грецька в м. Одесі, договорів іпотеки недійсними та скасування записів про право власності.

На підставі Рішення Першої Дисциплінарної палата Вищої ради правосуддя № 3943/1дп/15-17 від 07.12.2017 до ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про звільнення з посади або скасування рішення Дисциплінарної палати у відношенні судді Тарасова А.В., відповідно до наказу керівника апарату суду № 219/а від 08.12.2017р., та на підставі службової записки помічника судді Ткаченко О.О., з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі, здійснено потворний авторозподіл справи.

Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В.. Ухвалою суду від 14.02.2018 року справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду в підготовчому засіданні.

До Приморського районного суду м. Одеси 27.11.2018 року надійшла заява про забезпечення позову АТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит», у якій АТ Банк « ОСОБА_1 та Кредит» просив заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчинять будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно наступного майна: нежилі приміщення загальною площею 216,6 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 23 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01)АДРЕСА_1 загальною площею 48, 6 кв.м., житловою площею 288,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 25 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01); заборонити організаторам (операторам, електронним майданчикам) відкритих торгів ( аукціонів), адміністраторам будь-яких електронних систем, а також будь-яким юридичним чи фізичним особам вчиняти будь-які дії, направлені на організацію та/або проведення електронних торгів(аукціону), а також оформлення їх результатів щодо продажу обєктів нерухомого майна, а саме: нежилі приміщення загальною площею 216,6 кв.м., що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 23 ( реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01)АДРЕСА_1 загальною площею 48, 6 кв.м., житловою площею 288,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 25 (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01).

В обґрунтування своєї заяви заявник посилався на той факт, що 09.11.2018 року АТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» стало відомо про наявність рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.09.2018 року по справі № 522/14092/18, а також трьох виконавчих проваджень (№ 57494959, № 57494838, № 57494659), за якими Компанія Фалькор Інвест ЛТД виступає боржником, а ОСОБА_7 стягувачем, у звязку з чим квартира № 16, загальною площею 489, 6 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 25, та нежиле приміщення загальною площею 216,6 кв.м., що знаходиться в м. Одеса, по вул. Грецькій, 23, реалізується на прилюдних електронних торгах «СЕТАМ». Зазначене рішення, і є, на думку заявника, безспірною обставиною того, що невжиття заходів забезпечення позову порушить права та інтереси АТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит».

Аналогічна заява надійшла на електрону пошту суду 28.11.2018 року.

У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши подану заяву суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1-2ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 3 ст.153 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови №9 від 22.12.2006року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що рішення у справі № 522/14092/18 від 10.09.2018 року в інтересах ОСОБА_7 набрало законної сили, у звязку з чим видано виконавчі листи та майно реалізується на прилюдних електронних торгах. Зазначене рішення не оскаржено.

Із заяви АТ «БАНК «ОСОБА_1 та кредит» вбачається, що вимоги зазначені у заяві про забезпечення позову фактично є зупиненням виконання судового рішення у справі № 522/14092/18 від 10.09.2018 року, що набрало законної сили, оскільки ті види забезпечення, які зазначаються заявником є етапами процедури (механізмом) з реалізації майна на прилюдних торгах відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та Наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5 «Про затвердження Порядку реалізації арештованого майна».

Крім того, задовольняючи заяву про забезпечення позову, в рамках розгляду іншої справи, будуть порушені права позивача, а саме стягувача ОСОБА_7 за позовом якого виконується рішення суду у справі № 522/14092/18 від 10.09.2018 року, що набрало законної сили, яке й стало підставою для звернення АТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит».

Згідно вимог п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, обовязковість рішень суду є одною із основних засад судочинства, отже невиконання судового рішення є порушенням норм Конституції України, які є нормами прямої дії.

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Крім того, суд вбачає, що у рамках даної цивільної справи ухвалою суду від 13.04.2017 року за клопотанням представника АТ «ОСОБА_1 та кредит» ОСОБА_8 були вжитті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

- нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, буд. 23, загальною площею 216,6 кв.м., що належить Компанії ФАЛЬКОР ІНВЕСТ ЛТД;

- квартиру № 16, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, буд. 25, складається з десяти кімнат, загальною площею 489,6 кв.м., житловою 288,7 кв.м., що належить Компанії ФАЛЬКОР ІНВЕСТ ЛТД.

Заявник у заяві про забезпечення позову посилаючись на п.2,4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України фактично замінює за своїми наслідками у випадку забезпечення позову п. 5, 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, які не можуть бути застосовані оскільки, по перше, АТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» не подавався позов про визнання права власності на квартиру № 25 по вул. Катерининській та нежитлове приміщення під № 23 по вул. Грецька в м. Одесі, а по-друге, ані рішення Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/14092/18, ані виконавчі листи, видані на підставі зазначеного рішення ніким оскаржені не були.

Таким чином, заявником невірно обрано спосіб захисту та види забезпечення позову, у звязку з чим заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 83, 89, 151-153, 223, 247, 260, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви АТ «Банк «ОСОБА_1 та Кредит» про забезпечення позову по цивільній справі №495/5713/15-ц - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст рішення суду складено 28.11.2018 року.

Суддя Л.В. Домусчі