Справа № 350/812/18
Номер провадження 2/350/460/2018
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2018 року смт.Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді Пулика М.В.,
секретаря судового засідання Стадник О.С.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сваричівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, суд-
У своїй позовній заяві позивач просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на домоволодіння, що знаходиться по вул. Коцюбинського,22 в с.Сваричів Рожнятівського району Івано-Франківської області, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_2.
В основу своїх позовних вимог позивач зіслався на те, що 25 лютого 2009 року помер його батько ОСОБА_2, який був власником домоволодіння, що знаходиться по вул. Коцюбинського,22 в с.Сваричів Рожнятівського району Івано-Франківської області. Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказане будинковолодіння. Він згідно заповіту є спадкоємцем всього майна. Бажаючи скористатися своїм правом на спадкування за заповітом, він звернувся в нотаріальну контору, однак нотаріус відмовив йому в оформленні спадщини, мотивуючи тим, що відсутній документ власності на спадкове домоволодіння. Він проживає у вказаному домоволодінні, після смерті батька вступив в фактичне володіння та управління спадковим майном та прийняв спадщину. При таких обставинах, він не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, змушений звернутися в суд за захистом своїх законних прав та інтересів.
Сторони у судове засідання не зявилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, представник відповідача позов визнав у повному обємі, а позивач підтримав.
За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.
Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Право громадян на власність, як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства, закріплено в Конституції України, стаття 41 якої передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Копією свідоцтва про смерть та копією свідоцтва про народження (а.с.7,10) підтверджено, що ОСОБА_2, який доводився батьком позивача помер 25 лютого 2009 року.
Заповітом від 24 лютого 2009 року (а.с.8) підтверджено, що ОСОБА_2, на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження в користь позивача.
Згідно довідки №2283 від 17 лютого 2017 ОСОБА_2, являвся власником домоволодіння, що знаходиться по вул.Коцюбинського,22 в с.Сваричів Рожнятівського району Івано-Франківської області, позивач вступив в управління спадковим майном.
Після смерті ОСОБА_3, відкрилася спадщина і відповідно до ст. 1223 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом, на спадкове майно, що залишилося після його смерті.
Відповідно до п.п.3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Постановою нотаріуса від 24 травня 2017 року № 30/01-16 (а.с.18) підтверджено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу відмовлено, у звязку з відсутністю документа власності на спадкове домоволодіння.
Отже судом встановлено, що ОСОБА_2, яка день смерті був власником домоволодіння, що знаходиться по вул. Коцюбинського,22 в с.Сваричів Рожнятівського району Івано-Франківської області, склав в користь позивача заповіт, позивач фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2, оскільки проживав в даному будинку, а тому за позивачем слід визнати право на спадщину.
На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1218, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на домоволодіння, що знаходиться по вул. Коцюбинського,22 в с.Сваричів Рожнятівського району Івано-Франківської області.
На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд.
Суддя: