Справа № 450/1792/11 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/783/60/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Ванівського О.М., Шандри М.М.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 липня 2014 року у справі за позовом ПАТ БРОКБІЗНЕСБАНК до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на іпотечне майно,-

в с т а н о в и л а :

ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 липня 2014 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 2-1316/1792/11 за позовом ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» в особі Львівської філії АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на іпотечне майно відмовлено.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі (Т.4 а.с. 3) просить ухвалу скасувати та прийняти нову про ухвалення додаткового рішення. Вважає, що суд безпідставно відмовив йому у прийнятті додаткового рішення з посиланням на вимоги ст. ст. 220, 292 ЦПК України.

В судове засідання, окрім представника відповідача решта учасники справи (їх представники) не зявилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що такі повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, що аналогічні доводам апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 травня 2013 року (Т.1 а.с. 204-207) позов АТ «Брокбізнесбанк» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок у с. Зимна Вода, Пустомтівського району, Львівської області на вул. Нечуя-Левицького, буд. 11, що належить ОСОБА_2, загальною площею 766,5 кв. м. Стягнуто за рахунок реалізації іпотечного майна з ОСОБА_2 на користь АТ «Брокбізнесбанк» суму заборгованості в 2331057,65грн., в тому числі: 1414435,25 грн. заборгованість по кредиту; 729695,40грн. прострочені відсотки; 14144,35 грн. комісія за пролонгацію кредиту; 172782,29грн. пеня. Вирішено питання судових витрат.

4.11.2013 року ОСОБА_2 подано заяву про прийняття додаткового рішення (Т.2 а.с. 244). У заяві просив прийняти додаткове рішення по даній справі вказавши працівникам Пустомитівського районного суду Львівської області на недопустимість надсилання судових рішень рекомендованим листом із позначкою «СУДОВА ПОВІСТКА».

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 липня 2014 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 2-1316/1792/11 за позовом ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» в особі Львівської філії АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на іпотечне майно відмовлено (Т.2 а.с. 309).

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом АТ БРОКБІЗНЕСБАНК до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, суд першої інстанції, посилаючись на ст.ст. 210, 220 ЦПК України, виходив з того, що як вбачається із змісту заяви питання з приводу якого заявник просить постановити [додаткове] рішення, не входить в перелік підстав для постановлення такого (даний перелік є вичерпним), а відтак суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 2-1792/11 за позовом ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» в особі Львівської філії АТ «БРРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на іпотечне майно слід відмовити.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України (в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали), суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення в цивільній справі", додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. У порядку, визначеному статтею 220 ЦПК, може бути ухвалено додаткове рішення й щодо заочного рішення. Оскарження додаткового рішення провадиться на загальних підставах. Якщо на рішення суду подано апеляційну чи касаційну скаргу і разом із цим порушено питання про ухвалення додаткового рішення, суд повинен спочатку ухвалити додаткове рішення, а потім надсилати справу для перегляду до суду вищої інстанції. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Як вбачається із заяви ОСОБА_2 питання порушені ним у заяві не можуть бути вирішені шляхом ухвалення додаткового рішення, оскільки такі не стосуються: якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення та стосовно якої не ухвалено рішення; питання, що суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу чи судових витрат.

Зважаючи на вказане судом першої інстанції правомірно відповідно до чинних норм закону та їх тлумачень судом касаційної інстанції у задоволенні заяви відмовлено.

Тому, доводи апеляційної скарги слід вважати безпідставними та у задоволенні скарги слід відмовити, залишивши оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 липня 2014 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 березня 2018 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: О.М. Ванівський

ОСОБА_5