Постанова

Іменем України

21 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 347/1921/16

провадження № 61-20983св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - Трацька сільська рада Косівського району Івано-Франківської області,

третя особа - приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області РомовськаОлександра Василівна,

особа, яка подавала апеляційну скаргу - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1, подану представником - ОСОБА_2, на рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області

від 02 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Мелінишин Г. П., Максюти І. О., Пнівчук О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Трацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, третя особа - приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Ромовська О. В., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно.

За життя остання склала на її користь заповітне розпорядження щодо всього спадкового майна. Однак, у зв'язку із втратою документів про право власності на нерухоме майно, вона пропустила термін звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном у два місяці.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області

від 01 листопада 2016 року у складі судді Крилюк М. І. позовОСОБА_1 задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю у два місяці для подання до нотаріуса Косівського районного нотаріального округу Івано-Франківської області заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті матері ОСОБА_5

Рішення районного суду мотивовано тим, що наведені ОСОБА_1 причини пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері - ОСОБА_5, а саме - втрата документів про право власності на нерухоме майно, є поважними. Тому, з урахуванням частини третьої статті 1272 ЦК України, визначив ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 01 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що рішення, ухвалене Косівським районним судом Івано-Франківської області 01 листопада 2016 року, порушує права та законні інтереси ОСОБА_4, яка не була залучена до участі у розгляді справи, оскільки остання є спадкоємцем другої черги за законом після смерті ОСОБА_5 за правом представлення та вважала, що прийняла спадщину, у зв'язку із тим, що станом на день смерті постійно проживала із спадкодавцем.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 в особі представника - ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення суду апеляційної інстанції є незаконним та необґрунтованим з мотивів невідповідності висновків суду обставинам справи. Посилалась на те, що апеляційний суд встановив факти, які стосуються прийняття ОСОБА_4 спадщини, однак позов ОСОБА_4 у справі про встановлення таких фактів перебуває на розгляді суду першої інстанції і не є предметом розгляду цієї справи. Крім того, ОСОБА_4, подавши позов до Косівського районного суду Івано-Франківської області про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на день смерті ОСОБА_5, визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, господарські будівлі, не зазначила її стороною у цій справі, як єдину спадкоємицю за законом та за заповітом.

Відзив на касаційну скаргу сторонами не подано.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_5, внаслідок чого відкрилася спадщина на належне їй майно.

Згідно заповіту, посвідченого 09 серпня 2001 року секретарем виконавчого комітету Трацької сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_5 заповіла все належне їй майно дочці - ОСОБА_1

Встановлено, що, маючи намір прийняти спадщину, ОСОБА_1звернулась до нотаріальної контори. Однак, у прийнятті заяви останній було відмовлено у зв'язку із пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини.

Згідно зі частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відтак, шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 сплив 03 травня 2010 року.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1, не врахував вищевказані норми матеріального права, не перевірив доводів сторін, висновків районного суду щодо поважності причин пропущеного строку для подання заяви про прийняття спадщини та підстав надання додаткового строку через шість років після смерті спадкодавця, у зв'язку із чим дійшов передчасного висновку про те, що рішенням районного суду порушено права та законні інтереси

ОСОБА_4, яка не була залучена до участі у справі, оскільки остання є спадкоємцем другої черги за законом після смерті ОСОБА_5 за правом представлення.

При цьому, дійшовши висновку про порушення ухваленим рішенням прав

ОСОБА_4 не навів обставин про те, що за наявності спадкоємців першої черги за законом та заповіту спадкодавця, остання, яка є спадкоємцем другої черги за законом, має право на спадщину, та прийнявши до розгляду апеляційну скаргу спадкоємця другої черги за законом, не послався на докази про вчинення нею дій на прийняття спадщини у визначений законом строк та порядок.

Отже, апеляційний суд не перевірив законність та обґрунтованість рішення районного суду у межах заявлених вимог та дійшов передчасного висновку про порушення ним законних прав та інтересів інших осіб.

Відповіднодо пункту першого частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам

статті 263 ЦПК України та ухвалене з порушення норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану представником - ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є.В. Синельников

С.Ф. Хопта