Провадження № 2/752/696/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.03.2018 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Кравченко В.А.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, суд -

Встановив

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь понесені витрати за сплату комунальних послуг у розмірі 169 976,05 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що він з 05.08.2008 року по 06.04.2016 року був власником 1/4 частини гаражного боксу НОМЕР_3, розташованого в гаражному кооперативі «Барвінок», що знаходиться в м. Києві по вул. Новомостицька, 25, іншим співвласником 1/4 частини зазначеного гаражного боксу є ОСОБА_2 Також їм на праві спільної часткової власності належить гаражний бокс НОМЕР_4 в тому ж самому гаражному кооперативі, в рівних частках. Посилався на те, що рахунки по сплаті комунальних платежів виставлялись кооперативом, за якими в подальшому сплачувались ним особисто. Так, з 2009 року по квітень 2016 року він за свої власні кошти сплатив обов'язкові платежі за електроенергію, водопостачання, охорону, членські внески та земельний податок у загальному розмірі 339 952,10 грн. за 1/2 частину гаражного боксу НОМЕР_3 та гаражний бокс НОМЕР_4, які знаходяться в гаражному кооперативі «Барвінок», що знаходиться за адресою вул. Новомостицька, 25 в м. Києві. Просив стягнути з відповідача половину понесених ним витрат за сплату комунальних послуг у розмірі 169 976,05 грн.

Ухвалою суду від 08.02.2018 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач у встановлений судом строк подала відзив на позовну заяву, зазначивши, що позовні вимоги не визнає, з тих підстав, що для обліку спожитої електричної енергії технічно можливим було встановлення лише одного лічильника, а відповідно до домовленості між нею та позивачем, останній відкрив на себе їх спільний рахунок у ГК «Барвінок» по об'єднаному обліку електроенергії гаражних боксів НОМЕР_3 та НОМЕР_4. Додатково пояснила, що ОСОБА_1, з метою здійснення підприємницької діяльності, 22.12.2009 року зареєструвався як фізична особа-підприємець у ДПІ Шевченківського району м. Києва, та у період 2009-2016 років укладав договори оренди з фізичними особами та підприємцями по здачі в оренду вказаних гаражних боксів. На підтвердження того, що позивач одноособово користувався гаражними боксами, що є в їх спільній частковій власності, а вона не мала змоги вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном, відповідач ОСОБА_2 надала суду, як доказ, копії договорів оренди, які були укладені між позивачем та орендарями щодо спірних гаражних боксів. Також, на підтвердження відсутності предмету спору надала суду довідку, видану гаражним кооперативом «Барвінок», відповідно до якої в неї відсутня заборгованість по сплаті комунальних послуг по утриманню гаражних боксів НОМЕР_3 та НОМЕР_4. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Одночасно подала заяву про застосування строків позовної давності.

Всебічно і повно з'ясувавши обставини справи та дослідивши відповідні докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у рівних частинах, на праві приватної власності належить 1/2 частина гаражного боксу за НОМЕР_3 з підвалом в ГБК «Барвінок», що знаходиться по вулиці Новомостицькій, буд. №25 в місті Києві, що стверджується договором купівлі-продажу 1/2 частини гаражного боксу від 05.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назарчук Н.В., зареєстровано в реєстрі за №3037 (а.с.5-6).

Також, на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві приватної власності у рівних частинах належить гаражний бокс НОМЕР_4 в ГК «Барвінок» по вулиці Новомостицькій, буд. №25, записаному в реєстрову книгу Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за реєстровим №66170 (а.с. 7-8).

Відповідно до договору дарування 1/4 (однієї четвертої) частки гаражного боксу від 06.04.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано в реєстрі за №689, власником 1/4 частки гаражного боксу під НОМЕР_3 в гаражному кооперативі «Барвінок», що знаходиться за адресою м. Київ, Подільський район, вулиця Новомостицька, буд. №25 став ОСОБА_5 (а.с. 9-10).

Відповідно до ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать послуги з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

З наведеної норми вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у чому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов'язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов'язку, особа, яка зазнала втрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п.8 ч.2 ст.16 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач у період з лютого 2010 року по квітень 2016 року сплачував щомісячні платежі на оплату комунальних послуг гаражних боксів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 у гаражному кооперативі «Барвінок», що стверджується квитанціями до прибуткового касового ордера (а.с. 25-49).

Відповідно до довідки за № б/н від 12.12.2016, виданої гаражним кооперативом «Барвінок», ОСОБА_1 сплатив пайові, членські внески, податок на землю, за використану електроенергію, водопостачання та охорону в повному обсязі і заборгованості перед кооперативом не має (а.с. 50).

Згідно довідок № 10 від 03.03.2016 року та № 10 від 26.05.2016 року виданих гаражним кооперативом «Барвінок», ОСОБА_2 сплатила пайові та членські внески в повному обсязі і заборгованості перед кооперативом не має.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, а також запереченнях щодо відповіді на відзив, зазначила, що спірним гаражним приміщеннями не користувалась, оскільки вони здавались позивачем в оренду, на підтвердження чого надала копії договорів оренди, а тому вона не повинна нести витрати по сплаті спожитих комунальних послуг. Також, посилається на те, що кошти на оплату комунальних послуг вносились нею особисто, однак в квитанціях вказано ім'я позивача, на підтвердження чого надала копії з журналу обліку за 2016 і 2017 роки. Одночасно нею заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Сторонами не заперечується, що у гаражні бокси НОМЕР_3 та НОМЕР_4 належать їм на праві спільної часткової власності.

Так, відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем комунальних послуг є фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому КМУ.

Відповідачем ОСОБА_2 не надано доказів, що вона має право на несплату вартості комунальних послуг, оформлене в установленому порядку, у зв'язку з неможливістю користування гаражними боксами, частка яких належить на праві приватної власності.

Доводи відповідача про те, що гаражні бокси НОМЕР_3, НОМЕР_4 в гаражному кооперативі «Барвінок» по вул. Новомостицькій, 25 в м. Києві здавались в оренду позивачем не заслуговують на увагу з тих підстав, що в зазначених договорах оренди не зазначено, що в тимчасове платне користування було передано гаражні бокси НОМЕР_3, НОМЕР_4 в гаражному кооперативі «Барвінок» (а.с. 67-77).

Відповідно до пп. 10 п. 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 29.12.2017 № 148 касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси.

Згідно ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, суд не може прийняти до уваги, як доказ, посилання відповідача на журнал обліку гаражного кооперативу «Барвінок» щодо сплати нею пайових та членських внесків, земельного податку, комунальних послуг, оскільки зазначений журнал не відповідає вимогам законодавства про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Разом з тим, суд приймає до уваги доводи відповідача щодо спливу строку позовної давності на частину платежів понесених з утримання гаражних боксів.

За правилами ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Оскільки сплата комунальних послуг здійснюється щомісячними платежами, то початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Так, позивач звернувся до суду з позовом 22.12.2016 року, що стверджується вхідним штампом суду, а тому у нього виникло право вимоги на платежі, які були плачені з 22.12.2013 року по 22.12.2016 року.

Судом було встановлено та підтверджено відповідними квитанціями, що позивач з 22.12.2013 року по 22.12.2016 року поніс витрати по утриманню гаражних боксів НОМЕР_3, НОМЕР_4 у розмірі 173 744,96 коп. (а.с. 40-49).

За таких обставин, суд приходить до висновку часткове задоволення позовних вимог, та необхідності стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину сплачених ним коштів за сплачені послуги за спожиту електричну енергію за період з січня 2014 року по квітень 2016 року в сумі 86 872,48 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 868,84 грн. В решті частини позовних вимог належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 28-29, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2) 1/2 частину сплачених ним коштів за спожиту електричну енергію за період з січня 2014 року по квітень 2016 року у розмірі 86 872 (вісімдесят шість тисяч вісімсот сімдесят дві) гривні 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (адреса проживання АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2)судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 868 (вісімсот шістдесят вісім) гривень 84 коп.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва. До утворення апеляційних судів в апеляційних округах апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до вимог, встановлених ст. 353-356 ЦПК України.

Суддя