АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/49/18Головуючий по 1 інстанції Пересунько Я.В.
Категорія: 59 Доповідач в апеляційній інстанції Карпенко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючої Карпенко О.В.

суддів Бабенка В.М., Нерушак Л.В.

при секретарі Наконечній М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 вересня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Пересунька Я.В. о 15 год. 20 хвилин в залі засідань Соснівського районного суду м. Черкаси у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виконання цивільно-правового зобов'язання.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів ,-:

в с т а н о в и л а :

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виконання цивільно-правового зобов'язання.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були учасниками спільного проекту з будівництва торгівельно-офісного центру «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, в якому позивач був одним з інвесторів будівництва, а ОСОБА_5 займався юридичним супроводженням будівництва та вирішенням адміністративних питань. Позивач вказує, що відповідно до домовленостей, що існували між інвесторами та ОСОБА_5, винагородою за послуги останнього була частина приміщень вказаного центру.

Крім того, зазначає позивач, він також був одним із інвесторів будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 у м. Черкаси, який складається з трьох окремих повноцінних частин. Організацією цього будівництва також займався ОСОБА_5

Після закінчення цього будівництва, вказує ОСОБА_3, за ОСОБА_5 на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 грудня 2008 року було визнано право власності, після чого дві з трьох частин було ним відчужено третім особам, а 1/33 частину було залишено у власності ОСОБА_5 відповідно до усної домовленості з інвесторами.

10 червня 2012 року, зазначає позивач, ОСОБА_5 склав письмову розписку, в якій зобов'язався розрахуватись із ним за будинок по АДРЕСА_2 у м. Черкаси - квадратними метрами в офісно-торгівельному центрі «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Будівництво торгівельно-офісного центру «ІНФОРМАЦІЯ_1» було завершено та введено в експлуатацію, але ОСОБА_5 так і не передав позивачу належну йому частину приміщень на підставі розписки.

Також ОСОБА_3 вказує, що на підставі нотаріально-посвідченого договору від 27 жовтня 2015 року про припинення права на аліменти на дитину у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно, право власності на 1/33 частину будинку по АДРЕСА_2 у м. Черкаси перейшло до ОСОБА_6 та дочки - ОСОБА_7

Правочин щодо набуття будинку у власність укладено ОСОБА_5 в інтересах сім'ї, тому, на думку позивача, створює обов'язки і для відповідачки ОСОБА_6

З метою захисту своїх порушених прав, ОСОБА_3 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із зазначеним позовом та просив суд постановити рішення, яким стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - 3 258 570,00 грн. в якості компенсації завданих йому збитків за невиконане цивільно-правове зобов'язання. Також просив стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на його користь суму сплаченого судового збору.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 вересня 2017 року в позові - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права, при невідповідності висновків суду обставинам справи, а також при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення виниклого між сторонами спору по суті, просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 вересня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги задовольнити і стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь позивача 3 258 570,00 грн. в якості відшкодування завданих збитків за невиконане цивільно-правове зобов'язання. Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 судові витрати, а саме суму судового збору за подання позовної заяви та подання апеляційної скарги.

П. 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційне провадження у вказаній справі відкрито до набрання чинності редакції ЦПК України (15 грудня 2017 року), а тому розгляд скарги, у відповідності до п. 9 Перехідних положень ЦПК України, продовжується за правилами, що діють після набрання чинності нової редакції ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга, подана представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на те, що позивачем ОСОБА_3 не було надано на адресу суду об'єктивних доказів існування між сторонами договірних відносин із будівництва будь-якого об'єкту нерухомості, як і наявності між ними договору у формі, передбаченій законом для договорів такого виду, невиконання умов якого надавала підставу для покладення на відповідачів обов'язку щодо його належного виконання, або, при неможливості такого, для стягнення в солідарному порядку із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь позивача 3 258 570,00 грн. в якості компенсації завданих ОСОБА_3 збитків за невиконане цивільно - правове зобов'язання.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, 10 червня 2012 року ОСОБА_5 була видана позивачеві розписка, згідно даних якої ОСОБА_5 зобов'язувався провести розрахунок із позивачем ОСОБА_3 за будинок по АДРЕСА_2 в м. Черкаси в сумі 125 246 доларів США квадратними метрами в «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Згідно вимог статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити вимогам цього Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, має вчинятися у формі, встановленій законом і має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

При укладенні договору сторони повинні досягти згоди по всім його істотним умовам.

Зі змісту виданої 10.06.2012 року розписки не вбачається, при настанні яких передумов на ОСОБА_5 покладається обов'язок передати ОСОБА_3 квадратні метри в офісно-торгівельному центрі «ІНФОРМАЦІЯ_1», не зазначено, яка кількість квадратних метрів повинна бути передана позивачеві, за якою ціною за квадратний метр, яким чином повинна бути оформлена передача прав на майно, яке підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, за яких обставин відповідачі повинні відшкодувати позивачеві грошову компенсацію за заподіяні збитки в разі їх ухилення від виконання зобов'язань по розписці від 10.06.2012 року, тощо.

Також ОСОБА_3 не надано доказів того, що саме ОСОБА_5 є власником приміщень офісно-торгівельного центру «ІНФОРМАЦІЯ_1» і вказаній особі належить право здійснення повноважень власника цього майна, в тому числі, і право розпорядження ним.

Крім того, пред'явивши позов до іншого співвідповідача - ОСОБА_6, ОСОБА_3 не обґрунтував, які його охоронювані законом права чи інтереси були порушені цим відповідачем, оскільки в розписці від 10.06.2012 року ОСОБА_6 не фігурує і зі змісту розписки не вбачається, що у вказаної особи виникли будь-які зобов'язання перед позивачем.

В порушення вимог статті 81 ЦПК України, яка покладає обов'язок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони ОСОБА_3. на адресу суду не було надано належних, допустимих, переконливих доказів, які б підтверджували факт виникнення між сторонами правовідносин з будівництва об'єкту нерухомості та після введення об'єкту в експлуатацію, подальшого розрахунку за таке майно, у зв'язку із чим суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_3

Інші доводи апеляційної скарги, наведені представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виконання цивільно-правового зобов'язання - залишити без задоволення, а зазначене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у звязку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча Карпенко О.В.

Судді Бабенко В.М.

Нерушак Л.В.