Справа № 336/3367/18
Провадження № 2/336/2083/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Марко Я.Р., за участю секретаря судового засідання Палубінської К.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства ОСОБА_1 банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 49 968, 68 грн. за кредитним договором № б/н від 28.02.2011 року, а також понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1762, 00 грн.

В обґрунтування позову вказує на те, що ОСОБА_2 28.02.2011 року подала анкету - заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, що разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на сайті Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк», складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

За твердженням позивача, на виконання умов вказаного договору відповідач отримала кредит у розмірі 2 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У відповідності до пунктів 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов'язань зі сплати кредиту та процентів за користування кредитними коштами, внаслідок чого у відповідача, станом на 30.04.2018 року, виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 49 968, 68 грн., у тому числі:

- 1 967, 97 грн. заборгованість за кредитом;

- 41 231, 97 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- пеня та комісія у розмірі 3 913, 09 грн.;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. штраф (фіксована частина);

- 2 355, 65 грн. (процентна складова).

Відповідно до частини 4 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою судді від 01.08.2018 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзиву не подавала, будь-яких заяв до суду не подавала, а тому на підставі статей 280 282 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи без участі відповідача за письмовою згодою позивача.

За таких обставин, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до норм статті 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

При укладанні договору, сторони керувались частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що на підставі заяви відповідача від 28.02.2011 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку остання погодилась із Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були їй надані для ознайомлення в письмовому вигляді.

Зміст заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг свідчить про те, що вони містять всі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачені главою 71 Цивільного кодексу України.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит. Відповідач не надала суду заперечень проти зазначених обставин і не оспорила договір або отримання суми кредиту на вказаних умовах і в указаному розмірі.

Відповідач (позичальник) свої зобов'язання за договором кредиту не виконала належним чином, допустила прострочення в платежах і заборгованість у вказаній в розрахунку сумі - в тому числі заборгованість за кредитом, за відсотками. Відповідач не оспорила дані розрахунки, не подала доказів на їх спростування повне або часткове. Дані розрахунки виконані у відповідності до умов договору, і оскільки вони не оспорюються відповідачем, то приймаються судом як достовірні.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення Цивільного кодексу України про Договір позики, якщо інше не встановлено законодавством і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором.

Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором .

Згідно з пунктом 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг відповідач зобов'язалась погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування кредитом, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем доказів сплати коштів на користь позивача суду не надано, документів які б підтверджували наявність розбіжностей у сумі взаєморозрахунків, а також таких, які б спростовували здійснений позивачем розрахунок суми боргу, відповідачем суду також не надано, а тому, суд приходить до висновку, що факт наявності заборгованості за Договором від 28.02.2011 року по кредиту в розмірі 1 967, 97 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 41 231, 97 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем, в порядку статей 12 та 81 Цивільного процесуального кодексу України не спростований.

Згідно з частиною статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, які передбачені договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій.

Позивачем в якості наслідків порушення зобовязання у відповідності до умов договору від 28.02.2011 року було нараховано штраф в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 2 355, 65 грн. (процентна складова).

Дії відповідача є порушенням вимог договору від 28.02.2011 року, що є підставою для застосування відповідальності за умовами Цивільного кодексу України та Умов та правил надання банківських послуг.

В позовній заяві Акціонерне товариство ОСОБА_1 банк "Приватбанк" просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, в тому числі пеню та комісію у розмірі 3 913, 09 грн. До позовної заяви долучено розрахунок заборгованості за договором № б/н від 28.02.2011 року, укладеного між сторонами, станом на 30.04.2018 року, згідно якого комісія за користування кредитом нараховується в колонці «Сума комісії та пені». Окрім того, в розрахунку заборгованості після періодичної розбивки нарахувань у колонках «Сума комісії та пені», «Сума комісії та пені (накопичувальним підсумком)» в підсумковій частині подано висновок про нарахування комісії у розмірі 3 913, 09 грн.

Пеня та комісія не є тотожними поняттями, це різні види нарахувань, які мають бути обґрунтовані і доведені позивачем.

Таким чином, позивачем не доведено підстав нарахування заборгованості за платежами комісії та пені, належними та допустимими доказами та не наданого відповідного розрахунку, відтак в цій частині позову слід відмовити.

Відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 1, 5 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приватбанк» є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства ОСОБА_1 банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серія ЕТ 095038, виданий Желєзнодорожним РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України АР Крим 04.09.2007 року, остання відома адреса: АДРЕСА_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат) МФО 305299) заборгованість за кредитним договором б/н від 28.02.2011 року у сумі 46 055, 59 грн. що складається із заборгованості за кредитом у сумі 1 967, 97 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 41 231, 97 грн., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 2 355, 65 грн.

У позові в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» заборгованості за пенею та комісією у сумі 3 913, 09 грн. - відмовити.

Стягнути зОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серія ЕТ 095038, виданий Желєзнодорожним РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України АР Крим 04.09.2007 року, остання відома адреса: АДРЕСА_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570, рах. № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат) МФО 305299) понесені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1 624 грн. 02 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне рішення суду складено 27.11.2018 року.

Суддя: Я.Р.Марко