АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/2983/2018 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Ткаченко І.В., Дроздовій Ж.В., Гарматюк О.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 січня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову зазначала, що 05.02.2015 року, приблизно о 13.10 годині ОСОБА_4, керуючи автомобілем "Лексус", держ.номер НОМЕР_2, по вул. Борщагівській, 46 в м. Києві не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної дистанції та здійснив зіткнення з належним ОСОБА_2 автомобілем "Мітсубісі Оутлендер" держ. знак НОМЕР_1, порушивши вимоги п.13.1. ПДР, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

19.02.2015 року Постановою Солом'янського райсуду м. Києва ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого вимогами ст.124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Власником автомобіля "Лексус", держ.номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4, є ОСОБА_3

Відповідно до Звіту оцінки транспортного засобу від 20.02.2015 року № 1713/1105678, складеного на замовлення АТ "Просто страхування", вартість матеріальних збитків, спричинених позивачці по справі, становить 18358,70 грн.

Оскільки відповідальність відповідача, згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.05.2014 року застраховано у АТ "Просто страхування", позивачка звернулася за відшкодуванням заподіяної шкоди до Страховика.

На підставі Звіту № 1713/105678 АТ " Просто страхування" провело виплату позивачці страхового відшкодування у розмірі 18 358,70 грн.

Однак, позивачкою було фактично витрачено на відновлювальний ремонт автомобіля кошти в сумі 33 557,18 грн., тому сума внесеної ОСОБА_2 доплати вартості ремонту склала 15 781,00 грн.

Посилаючись на викладене, а також з урахуванням збільшених позовних вимог, позивачка просила стягнути з відповідачів на її користь матеріальну шкоду (збитки) в сумі 15 998,46 грн., заподіяну їй в наслідок пошкодження транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді, що становить різницю між фактичними витратами, необхідними для виконання робіт з повного відновлення транспортного засобу, та страховим відшкодуванням, а також 3% річних від суми збитку - 1 260,00 грн., інфляційне збільшення - 11 001,63 грн., а всього: 28 260,09 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 січня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди -10 611 грн. 58 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 2000 грн.

Стягнуто з відповідачів в рівних частках на користь позивачки судовий збір в сумі 443, 60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, діючий в інтересах позивачки ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивачка та її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечував.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п.8 ч.1 1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

За змістом п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, пояснення представника відповідачки ОСОБА_3, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 05 лютого 2015 року, приблизно о 13.10 год. ОСОБА_4, керуючи автомобілем "Лексус", державний номерний знак НОМЕР_2, по вул. Борщагівській, 46, в м. Києві, в порушення вимог п.13.1. ПДР не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної дистанції та здійснив зіткнення з належним ОСОБА_2 автомобілем "Мітсубісі Оутлендер", державний номерний знак НОМЕР_1, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

Постановою Солом'янського райсуду м. Києва від 19 лютого 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу. У відповідності до вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, що мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Власником автомобіля "Лексус", держ.номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4, є ОСОБА_3

Відповідальність відповідача ОСОБА_3 згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16 травня 2014 року застраховано у АТ "Просто страхування".

20 лютого 2015 року працівником Страхової компанії за участю представника позивачки було оглянуто автомобіль "Мітсубісі Оутлендер", держ. знак НОМЕР_1 та складено відповідний акт огляду (а.с.27-28).

Також з матеріалів справи слідує, що 20 лютого 2015 року на замовлення АТ «Просто-страхування» незалежною експертною організацією був складений Звіт №1713/105678 з оцінки транспортного засобу - автомобіля, належного позивачці, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля внаслідок пошкодження при ДТП, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 18 358 грн. 70 коп.

На підставі вказаного Звіту № 1713/105678АТ АТ "Просто страхування" здійснила виплату позивачці страхового відшкодування у розмірі 18 358,70 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 та стягуючи солідарно з відповідачів матеріальну шкоду в сумі 10 611 грн.58 коп., суд першої інстанції виходив з розміру відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля позивачки в сумі 28 970 грн.28 коп., визначеного оцінювачем у Звіті №1713/105678 з оцінки транспортного засобу від 20.02.2015 р. на замовлення АТ «Просто страхування», та здійсненої страховою компанією виплати позивачці страхового відшкодування в розмірі 18 358 грн. 70 коп.

Проте колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК Українимайнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч.ч.2, 5 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Як видно зі справи, ДТП було вчинено відповідачем ОСОБА_4 при керуванні ним транспортним засобом , і саме його було визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху, а тому він, як винна особа, повинен відшкодувати заподіяну позивачці шкоду.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 про солідарне стягнення матеріальної шкоди з обох відповідачів: власника джерела підвищеної небезпеки та винної особи, не ґрунтуються на вимогах матеріального закону, а томув задоволенні позовних вимог до відповідачки ОСОБА_3 слід відмовити. Оскільки дане неправильне застосування норм матеріального права залишилося поза увагою апеляційної скарги представника позивачки, колегія суддів вважає можливим відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України вийти за межі апеляційної скарги.

Окрім того, відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею ст.1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі ( передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі .

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) ( ст. 1194 ЦК України).

Враховуючи викладене, позивачка має право на відшкодування збитків, якими є реальна вартість робіт, виконаних для повного відновлення пошкодженого з вини ОСОБА_4 транспортного засобу.

Як видно зі справи, розмір фактичних витрат по відновленню пошкодженого автомобіля позивачки становить 33 557 грн.18 коп., що підтверджується наряд-замовленням №НН 011585 від 15.05.2015 р., який одночасно є й актом виконаних робіт, складеним ТОВ «НІКО Центр Київ» (а.с.31-34). З урахуванням перерахованої на рахунок ТОВ «НІКО Центр Київ» суми страхового відшкодування позивачкою на підставі приєднаних до матеріалів справи квитанцій сплачено ТОВ «НІКО Центр Київ» повну вартість фактично виконаних робіт: 28.04.2015 р. - 4 987 грн.53 коп. та 15.05.2015 р. - 10 210 грн. 96 грн., а всього: 15 198 грн.48 коп. Дана сума матеріальної шкоди підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що позивачкою було частково оплачено вартість робіт, не пов»язаних з ДТП, тому посилання представника відповідачки ОСОБА_3 на дані обставини не заслуговують на увагу.

Позовні вимоги щодо відшкодування позивачці вартості використаного палива в сумі 799,98 грн. напоїздки до страхової компанії, до суду, на пошту, в ТОВ «НІКО ЦентрКиїв» не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки будь-яких доказів щодо витрат палива саме на поїздки, пов'язані з вирішенням питань щодо відшкодування шкоди, матеріали справи не містять.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги представника позивачки та скасування рішення суду в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення із ОСОБА_4 на користь позивачки матеріальної шкоди в сумі 15 198 грн.48 коп.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду щодо визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню з відповідачаОСОБА_4 на користь позивачки.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна.

На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні суми заподіяної позивачці моральної шкоди, суд першої інстанції правильно врахував конкретні обставини справи, обсяг та тривалість завданих ОСОБА_2 моральних страждань й відповідність заподіяних їй моральних страждань розміру стягнутої на її користь суми на відшкодування моральної шкоди, та з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, обґрунтовано відшкодував на користь позивачки моральну шкоду в сумі 2000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що районний суд безпідставно не стягнув на користь позивачки ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., не можуть бути підставою для скасування рішення суду в цій частині, оскільки позивачкою не доведений розмір спричиненої їй моральної шкоди саме в сумі 20 000 грн.

Не заслуговують на увагу й посилання в апеляційній скарзі на необґрунтовану відмову суду у стягненні з відповідачів інфляційного збільшення збитків та трьох процентів від суми заподіяної шкоди.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно з роз'ясненнями, що містяться в п.п. 4, 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань.

За таких обставин, рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди та в частині відмови у стягненні трьох процентів річних й інфляційних втрат відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним рішення суду в частині солідарного стягнення з відповідачів матеріальної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 15 198 грн.48 коп.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 слід відмовити.

Оскільки в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 належить відмовити, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України із ОСОБА_4 на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 174 грн. 40 коп. (443 грн.60 коп.-за подачу позову +730 грн. 80 коп. - за апеляційну скаргу = 1 174 грн. 40 коп.), тому рішення суду в частині стягнення з обох відповідачів в рівних частинах судового збору підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про стягнення судового збору в сумі 1 174грн. 40 коп. із ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 січня 2018 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди та в частині стягнення судового збору - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 15 198 грн.48 коп.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1 174 грн. 40 коп.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 -відмовити.

В решті дане судове рішення залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 21 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді: