Справа № 567/302/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Власюк І.В.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 40536 грн. 41 коп. звернулось ПАТ КБ "ПриватБанк".

В обґрунтування позову ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що 02.08.2011 року між ним та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку №603779 Універсальна 55 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки 10/2015.

Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним та банком договір.

При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Зазначає, що відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Вказує, що відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, останній зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Зазначаючи про те, що відповідач порушив умови договору по поверненню коштів та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, позивач просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором станом на 31.01.2017 року на суму 40536 грн. 41 коп., яка складається: 3554 грн. 04 коп. заборгованість за кредитом; 31386 грн. 01 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3189 грн. 86 коп. заборгованість за пенею, а також 500 грн штраф (фіксована частина) та 1906 грн. 50 коп. штраф (процентна складова).

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначив, що 02.08.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку №603779 Універсальна 55 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення.

Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним та банком договір.

Зазначає, що відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який може збільшити або зменшити його в будь-який момент.

Водночас, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг та ч.1,2 ст.549 ЦК України, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів останній зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та в розмірі 5% від суми позову.

Зазначив, що п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин договору, тому базова відсоткова ставка по кредитній картці Універсальна 55 днів змінювалася: з 01.09.2014 року 2,9%, з 01.04.2015 року 3,6%.

Пояснив, що пеня складає 0,24% від суми заборгованості, що нараховується за кожен день прострочки та 50 грн. при кожному виникненні прострочки по кредиту чи відсоткам на суму від 100 грн. або 100 грн. при кожному виникненні прострочки другий місяць підряд і більше.

Одночасно, представник позивача зазначив, що відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом дванадцять місяців з моменту його підписання, однак, якщо протягом вказаного строку жодна із сторін не повідомляє про його розірвання, договір автоматично вважається пролонгованим на такий самий строк. Пояснив, що відповідач ОСОБА_3 не звертався до ПАТ КБ ПриватБанк з приводу розірвання кредитного договору між сторонами.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що ПАТ КБ ПриватБанк було запропоновано для відповідача проведення реструктуризації із заборгованості в розмірі 40536 грн. 41 коп. на суму 8715 грн., однак останній не погодився із запропонованими умовами, тому вирішити спір в позасудовому порядку виявилося не можливим.

Посилаючись на те, що відповідач порушив умови договору по поверненню коштів та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, позивач просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором станом на 31.01.2017 року на суму 40536 грн. 41 коп., яка складається: 3554 грн. 04 коп. заборгованість за кредитом; 31386 грн. 01 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3189 грн. 86 коп. заборгованість за пенею, а також 500 грн штраф (фіксована частина) та 1906 грн. 50 коп. штраф (процентна складова).

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що 02.08.2011 року між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем ОСОБА_3 дійсно було укладено кредитний договір, однак, позивач підтверджуючих доказів суду не надає, оскільки на поданих банківських документах відсутні підписи відповідача.

Зазначив, що зі слів відповідача, йому відомо, що останній при укладенні договору з ПАТ КБ ПриватБанк ніяких документів не підписував.

Одночасно, пояснив, що ОСОБА_3 позивачем на виконання кредитного договору було надано грошові кошти в сумі 5000 грн., заборгованість по яких відповідач сплатив на загальну суму 12000 грн.

Зазначив, що сума, яку позивач просить стягнути з відповідача, а саме 40536 грн. 41 коп. є непропорційною до предмету договору.

Пояснив, що йому не відомо чи вносив відповідач ОСОБА_3, в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, грошові кошти в зазначені в розрахунку заборгованості періоди та зазначеними сумами. Одночасно, представник відповідача зазначив, що розрахунок заборгованості доданий позивачем до позовної заяви є недетальним та не може бути доказом по справі.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що йому не відомо, чи подавав ОСОБА_3 анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 02.08.2011 році до ПАТ КБ ПриватБанк.

Зазначив, що банком невірно визначено розмір нарахованої пені, оскільки відповідно до норм ЦК України, пеня нараховується на кожен день прострочки.

Пояснив, що кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем, за неналежне виконання зобовязань, передбачалася можливість стягнення штрафу в розмірі 500 грн. (фіксована частина), однак процентна складова штрафу сторнами не визначалася.

Зазначив, що відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, а відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів, несправедлими умовами договору є встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором та просив застосувати дані норми законодавства при вирішенні спору між сторонами. Одночасно, просив врахувати, що дружина відповідача ОСОБА_4 має інвалідність II групи, а його син ОСОБА_5 є інвалідом III групи загального захворювання, що є підставою для зменшення розміру неустойки.

Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 02.08.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку в розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік (2,5% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом, а ОСОБА_3 взяв на себе зобов`язання погашати зазначений кредит та проценти по ньому щомісячно в розмірі 7% від сум заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, а з 01.04.2014 - 5% від суми заборгованості, але не менше 100 грн. і не більше залишку заборгованості в строк до 25 числа місяця, наступного за звітним (ОСОБА_5 з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна, 55 днів пільгового періоду").

Відповідно до п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який може збільшити або зменшити його в будь-який момент.

З анкети-заяви ОСОБА_3 від 02.08.2011 року вбачається, що він був ознайомлений та згідний з умовами надання банківських послуг і тарифами банку.

Вказаний договір відповідає вимогам ст.634 ЦК України.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором. Оскільки кредитним договором було передбачено повернення коштів щомісячними платежами, а ОСОБА_3 дані умови порушив, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України з нього слід стягнути заборгованість по кредиту в розмірі 3554 грн. 04 коп.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Кредитним договором визначено, що ОСОБА_3 отримав кредит зі сплатою 2,5 відсотків на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Пунктом 1.1.3.2.3 умов і правил надання банківських послуг визначено, що банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків та при цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта в виписці по картрахунку і якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. Водночас, зазначеним пунктом визначено, що право зміни розміру наданого на платіжну картку кредитного ліміту банк залишає за собою в односторонньому порядку, по власному рішенню та без попереднього повідомлення клієнта.

В судовому засіданні з розрахунку заборгованості за кредитним договором встановлено, що банком було змінено розмір відсоткової ставки за кредитним договором з 30% до 34,8% на рік та з 34,8% до 43,2% на рік.

Оскільки, така зміна відсоткової ставки відповідає умовам договору і станом на 31.01.2017 року борг по процентам за користування кредитом становив 31386 грн. 01 коп. і на даний час він не сплачений, то в цій частині позовні вимоги слід задоволити.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до довідки про умови кредитування, у разі виникнення прострочених зобовязань, клієнт сплачує банку пеню, яка є сумою базової процентної ставки за договором, розділеної на 30 і нараховується за кожен день прострочення кредиту та 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць і нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму 50 грн. та більше.

Оскільки ОСОБА_3 зобов'язання перед банком порушив, то відповідно до довідки про умови кредитування та вимог ст.549 ЦК України з нього на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню пеня в розмірі 3189 грн. 86 коп.

Положенням ч.3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що нарахований розмір пені по зазначеному договору становить 3189 грн. 86 коп., що значно перевищує розмір кредитного ліміту, який було отримано відповідачем під час укладення кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, дружина відповідача ОСОБА_4 має інвалідність II групи, а для його сина ОСОБА_5 призначено III групу інвалідності. З врахуванням зазначених обставин та матерального стану відповідача, суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру заборгованості за пенею, що підлягає стягненню з відповідача, з 3189 грн. 86 коп. до 1594 грн. 93 коп.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів, несправедлими умовами договору є встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором.

Вирішуючи спір в цій частині, суд виходить з того, що під час укладення кредитного договору між сторонами було досягнуто домовленості з приводу того, що у разі виникнення прострочених зобовязань, клієнт сплачує банку пеню, яка є сумою базової процентної ставки за договором, розділеної на 30 і нараховується за кожен день прострочення кредиту та 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць і нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму 50 грн. та більше.

Суд вважає, що оскільки виникнення пені і її збільшення пов'язано з діями ОСОБА_3, який зобов'язання перед банком порушив і у зв'язку з неповерненням кредиту із-за його дій пеня стала збільшуватись з дня останнього платежу (червня 2014 року), то підстав для застосування до спірних правовідносин п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України Про захист прав споживачів немає.

При укладенні кредитного договору від 02.08.2011 року сторони домовились, що за порушення взятих зобов'язань по поверненню коштів більш ніж на 30 днів ОСОБА_3 зобов'язався сплатити на користь банку штраф в фіксованій частині в розмірі 500 грн. та в розмірі 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій (п.2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг).

Водночас суд вважає, що вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення із ОСОБА_3, окрім неустойки, ще і штрафів, задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

Водночас, згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порядку й строків погашення кредиту свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині стягнення штрафів в фіксованій частині в розмірі 500 грн. та в розмірі 1906 грн. 50 коп. (процентна складова) задоволенню не підлягають.

При вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги і те, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень та при цьому суд враховує, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором суду не подав.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 1600 грн. судового збору, а тому за правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1600 грн. витрат на сплату судового збору.

З врахуванням наведеного, сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідача, становить 36534 грн. 98 коп., з яких 3554 грн. 04 коп. заборгованість за кредитом, 31386 грн. 01 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом, 1594 грн. 93 коп. заборгованість за пенею та 1600 грн. витрат на сплату судового збору.

На підставі ст. 549, 1048, 1054 ЦК України, керуючись ст. 10, 57, 62, 88, 212, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 36534 грн. 98 коп. заборгованості за кредитним договором, з яких: 3554 грн. 04 коп. заборгованість за кредитом, 31386 грн. 01 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом, 1594 грн. 93 коп. заборгованості за пенею та 1600 грн. витрат на сплату судового збору.

В іншій частині в задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 березня 2018 року.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_6