Постанова

Іменем України

12 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 759/3065/16-ц

провадження № 61-31857св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЧервинськоїМ. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

позивач - Моторно (транспортне) страхове бюро України,

представник позивача - Чехоєва Наталія Михайлівна,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Святошинського районного суду м. Києва у складі судді Шум Л. М. від 22 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва у складі колегії суддів: Махлай Л. Д., Кравець В. А., Волошиної В. М. від 29 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2016 року Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування в порядку регресу страхового відшкодування.

Позовна заява мотивована тим, що 11 липня 2013 року на проспекті Перемоги в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля Mersedes, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_1, належного ОСОБА_6, внаслідок якої автомобіль Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_1, зазнав механічних пошкоджень. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2013 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП. На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mersedes, державний номерний знак НОМЕР_2, застрахована не була, у зв'язку з чим позивач 05 грудня 2013 року за рахунок коштів фонду захисту потерпілих виплатив власнику автомобіля Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_1,в рахунок відшкодування матеріальних збитків 8 768,40 грн, а також поніс витрати по сплаті витрат аварійному комісару у розмірі 768,40 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 8 768,40 грн сплаченого страхового відшкодування, 1 500 грн витрат на правову допомогу та 723 грн витрат на аварійного комісара.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року позов МТСБУ задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь МТСБУ 8 768,40 грн сплаченого страхового відшкодування, 723 грн витрати за послуги аварійного комісара, 1500 грн витрати на правову допомогу та 1 378 грн судового збору.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що до позивача перейшло право регресної вимоги до ОСОБА_5 як винної в ДТП особи. Встановивши, що позивачем здійснено виплату страхового відшкодування 05 грудня 2013 року, а з позовом до відповідача звернувся у лютому 2016 року, суд дійшов висновку, що позов пред'явлено в межах позовної давності.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

У жовтні 2017 року ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та залишити позовну заяву без розгляду у зв'язку з пропуском позовної давності.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що у позивача право регресної вимоги виникло одразу після укладення договору страхування, а не з моменту виплати страхового відшкодування, яку було проведено лише через півроку після ДТП. Тому, звернувшись до суду з позовом 26 липня 2016 року, позивач пропустив позовну давність. Крім того, при визначені розміру матеріального збитку не враховано фізичний знос автомобіля та необґрунтовано стягнуто витрати на правову допомогу та аварійного комісара.

Відзиву на касаційну скаргу не подано.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

До Верховного Суду надійшла вказана справа.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Суд установив, що 11 липня 2013 року на проспекті Перемоги в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля Mersedes, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_1, належного ОСОБА_6, внаслідок якої автомобіль Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_1, зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 19 липня 2013 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП.

Відповідно до звіту № 240 про оцінку автомобіля, складеного 31 липня 2013 року ФОП ОСОБА_7, матеріальний збиток завданий власникові автомобіля Hyundai Tucson, державний номерний знак НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля становить 10 522,08 грн.

Оскільки автомобіль відповідача не був застрахований за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, 05 грудня 2013 року МТСБУ виплатило потерпілій особі ОСОБА_6 страхове відшкодування у розмірі 8 768,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1/21193 від 05 грудня 2013 року.

Підпунктом 38.2.1. частини 38.2 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з частиною шостою статті 261 ЦК України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Відповідно до роз'яснень, наведених у пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» регресну вимогу може бути пред'явлено протягом трьох років із дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо).

Встановивши, що 05 грудня 2013 року МТСБ України виплатило потерпілій у ДТП особі 8 768,40 грн у рахунок відшкодування матеріальних збитків, заподіяних в результаті пошкодження транспортного засобу потерпілого, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність у позивача права регресної вимоги до відповідача, з якою позивач звернувся у межах трирічного строку з моменту такої виплати.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З урахуванням наведеного висновки судів про задоволення позову ґрунтуються на законі та узгоджуються з матеріалами справи.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило