АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1862/18 Справа № 199/8253/17 Головуючий у 1 й інстанції - Подорець О.Б. Доповідач - Максюта Ж.І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

за участю секретаря - Хоменко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2017 року про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.11.2017 року забезпечено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Вакуленко С. О., приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Грищенко В. І., про визнання заповіту недійсним, визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Заборонено видачу свідоцтва про право власності на спадщину після ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, до розгляду по суті вищевказаної цивільної справи /а.с.10/.

З такою ухвалою не погодилась ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову /а.с.11-13/.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спір стосується нерухомого майна, а відтак невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак з таким висновком погодитись не можна з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_8, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року, посвідчений 10.04.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Грищенко В.І. та визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на:

-1/3 частину квартири АДРЕСА_1;

-1/6 частину транспортного засобу марки Mersedes - Benz 814, реєстраційний номер НОМЕР_1;

-1/6 частину транспортного засобу марки Mersedes - Benz 312D, реєстраційний номер НОМЕР_2;

-1/6 частину транспортного засобу марки Hyundai Veracruz, реєстраційний номер НОМЕР_3;

-1/6 частину транспортного засобу Dodge Caliber, реєстраційний номер НОМЕР_4;

-1/6 частину транспортного засобу Scoda Octavia Tour, реєстраційний номер НОМЕР_5, та інше рухоме те нерухоме майно /а.с.1-3/.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України (в редакції, чинній на день постановлення оскаржуваної ухвали) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

Частина 2 ст.151 ЦПК України (в редакції, чинній на день подання заяви про забезпечення позову) передбачає, що повинно бути зазначено у заяві про забезпечення позову.

В силу ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України (в редакції, чинній на день постановлення оскаржуваної ухвали) про вжиття забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Відповідно до ст.ст.151,153 ЦПК України (в редакції, чинній на день постановлення оскаржуваної ухвали) та роз'яснень Верховного Суду України, викладених в п.1 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник посилалась на те, що 02.12.2017 року, відповідно до ст.ст. 1220, 1270, 1298 ЦК України, закінчується 6-ти місячний строк для прийняття спадщини, а тому відповідач з цього дня може безперешкодно отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, яке входить до складу спадщини, та, у подальшому, розпорядитись ним на користь третіх осіб, що унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову /а.с.6/.

Встановлено, що ухвалою від 24.11.2017 року було відкрито провадження у даній цивільній справі.

Згідно п.3 гл.2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Враховуючи наведене, відсутні правові підстави для забезпечення позову ОСОБА_3 шляхом заборони видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач не позбавлена права звернутись до нотаріальної контори із відповідною заявою про зупинення вчинення нотаріальних дій, долучивши до неї ухвалу про відкриття провадження у справі.

Вказані обставини справи та норми закону залишились поза увагою суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, ухвала від 24.11.2017 року підлягає скасуванню на підставі ст. 376 ЦПК України, з ухваленням постанови про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2017 року - скасувати та у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко