Справа № 450/3209/17 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/783/7652/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Іванова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_2 про вселення та визначення порядку користування квартирою ,-

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_2 про вселення та визначення порядку користування квартирою. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що її батьку ОСОБА_2 належить будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1. В даному будинку зареєстрована вона, відповідач та їх брат ОСОБА_4 Між нею та відповідачем виникають постійні сварки, а тому в серпні 2017 року вона змушена була покиути будинок та орендувати інше житло. За цей час відповідач змінив у будинку замки у зв'язку з чим вона не може потрапити до будинку. Просить ухвалити рішення, яким вселити її в будинок та встановити порядок користування ним, виділивши їй в користування одну житлову кімнату, а допоміжні приміщення залишити у спільному користуванні.

Оскаржуваною ухвалою відкрито провадження у справі.

Ухвалу оскаржив відповідач ОСОБА_2 В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала постановлена з порушенням процесуального права, а саме правил підсудності. Стверджує, що в даний час він проживає за адресою АДРЕСА_2, а тому відповідно до вимог ст.109 ЦПК України справа підсудна Галицькому районному суду м.Львова. Просить ухвалу скасувати та скерувати справу на розгляд до Галицького районного суду м.Львова.

Сторони у справі в судове засідання не з'явились, хоч були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Частиною 2 ст.372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень якого, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

При розгляді справи в суді першої інстанції суд керувався приписами ЦПК України в редакції 2004 року, на відповідність яким перевіряється судом апеляційної інстанції оскаржувана ухвала.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 звернулась до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_2 про вселення та визначення порядку користування квартирою (а.с.2-3).

Відкриваючи провадження у справі суд виходив з того, що справа підсудна Пустомитівському районному суду Львівської області.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, враховуючи такі вимоги чинного законодавства.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

За загальним правилом встановленим у частині 1 ст.109 ЦПК України ( в редакції чинній на час постановлення ухвали) позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Однак, частиною 1 ст.114 ЦПК України (в редакції чинній на час постановлення ухвали) встановлено виключну підсудність справ, згідно з якою, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна не можуть застосовуватися правила загальної та альтернативної підсудності.

У пункті 42 Постанови Пленуму ВССУ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як вбачається з вимог позовної заяви, предметом даного спору є вселення та визначення порядку користування будинком, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а відтак справа підсудна Пустомитівському районному суду Львівської області.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підсудність справи Пустомитівському районному суду Львівської області.

Доводи апеляційної скарги про те, що провадження у справі відкрито з порушенням правил підсудності, спростовуються наведеним та не дають підстав для скасування узвали, яка відповідає вимогам процесуального права.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1,375, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задволення .

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 травня 2018 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т.І.Приколота