У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

У судові засідання 26.10.2018 року та 27.11.2018 року позивач не з?явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Представник відповідача у судовому засіданні просив продовжити розгляд справи по суті, а також подав клопотання про обґрунтування витрат на правничу допомогу.

Відповідач у судовому засіданні підтримала позицію представника, просила продовжити розгляд справи по суті.

Вислухавши думку відповідача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 5 статті 223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 двічі не з'явився у судові засідання, а саме 26.10.2018 року та 27.11.2018 року, про дату, час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, що підтверджується відповідними поштовими розписками, про причини неявки не повідомив, заяву про можливість розгляду справи в його відсутність не подав.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з?явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез"явлення не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вимоги діючого законодавства, повторну неявку позивача у судові засідання, неповідомлення про причини неявки, відсутність будь-яких заяв про можливість розгляду справи в його відсутність, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_3 повинна бути залишена без розгляду.

Що стосується заяви представника відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 3 статті 257 ЦПК України визначено, що в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Статтею 137 ЦПК України передбачено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, між адвокатом ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Договір № 11-06/18 про надання правової (правничої) допомоги від 11.06.2018 року.

11.06.2018 року сторонами був підписаний Додаток до Договору від 11.06.2018 року, відповідно до якого визначено перелік послуг, що надається відповідачу адвокатом.

Обсяг виконаних робіт адвокатом визначено у Детальному описі робіт (наданих послуг) у справі від 27.11.2018 року.

Сплата відповідачем гонорару адвокату проведена шляхом перерахування коштів на його рахунок у загальному розмірі 7200, 00 грн., що підтверджується відповідними меморіальними ордерами.

Під час розгляду справи стороною позивача не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Зважаючи на вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 7200, 00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 137, 141, 223, 257 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 7200, 00 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п?ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 27.11.2018 року.

Головуючий: