Справа № 496/4796/18
провадження 2/496/2024/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2018 р. суддя Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом.

23 листопада 2018 року позивач надала заяву про забезпечення позову в якій просить забезпечити позовну заяву шляхом заборони нотаріусам Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області видавати свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 (спадкова справа №249/2018), померлого 06.04.2018 р. до вирішення справи по суті.

Вказана заява була передана з канцелярії судді Галич О.П., 27 листопада 2018 року.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України суд розглянув заяву про забезпечення позову без виклику осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов'язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Запропонований заявником вид забезпечення позову відповідає меті забезпечення саме цього позову, а саме заборонити видавати свідоцтво про право на спадщину та така заборона повязана з предметом позову, співрозмірна позовній вимозі та спроможна фактично реалізувати мету його вжиття.

Таким чином, з урахуванням предмету позову, суд вважає за необхідне вимоги заявника про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити, заборонити нотаріусам Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області видавати свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 (спадкова справа №249/2018), померлого 06.04.2018 р. до вирішення справи по суті, оскільки вбачає ймовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у випадку повної відмови у задоволенні судом заяви позивача.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 13, 149, 151-153 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу та визнання права власності задовольнити.

Заборони нотаріусам Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області видавати свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 (спадкова справа №249/2018), померлого 06.04.2018 р. до вирішення справи по суті.

Копію ухвали направити для негайного виконання до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, а також сторонам по справі для відома.

Ухвала підлягає негайному виконання. Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Суддя О.П. Галич