РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Трофимчук К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

12 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Свої вимоги мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. 3/8 частини цієї квартири належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, 1/4 частини - на підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 17 липня 2017 року та 3/8 частини - на підставі договору купівлі-продажу частини квартири від 17 липня 2017 року.

Відповідач є колишніми власниками спірної квартири, які продали йому свої частини, що підтверджується зазначеними договорами купівлі-продажу.

Відповідно до п. 8 договорів купівлі-продажу частини квартири відповідачі зобов'язались до 24 липня 2017 року знятись з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1. Проте, зазначену умову договорів відповідачі не виконали, тому він вимушений звернулись до суду.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року відкрито провадження у справі.

Позивач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав клопотання, в якому просить розглядати справу у його відсутність, вимоги позову підтримує в повному обсязі (а.с. 55).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, її представник подав до суду заяву, де зазначив, що ОСОБА_2 позов визнає, просить розглядати справу у її відсутність (а.с. 34).

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, його представник подала до суду заяву, де зазначила, що ОСОБА_3 позов визнає, просить розглядати справу у її відсутність (а.с. 44).

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі таких документів:

- свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 травня 2017 року (а.с. 7) - 3/8 частини спірної квартири;

- договору купівлі-продажу частини квартири від 17 липня 2017 року (а.с. 8-9) - 1/4 частини спірної квартири;

- договору купівлі-продажу частини квартири від 17 липня 2017 року (а.с. 10-11) - 3/8 частини спірної квартири.

Зазначена квартира до цього належала на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3

У спірній квартирі зареєстровані позивач - ОСОБА_1, а також відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до п. 8 договорів купівлі-продажу частини квартири відповідачі зобов'язались до 24 липня 2017 року знятись з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Вимогу п. 8 договорів відповідачі не виконали, з реєстраційного обліку не знялись.

Суд вважає, що такі доводи позивача ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

На підтвердження свого права власності на спірну квартиру, позивач надав суду копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом та копії договорів купівлі-продажу частини квартири від 17 липня 2017 року.

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Наведе свідчить про те, що позивач, як власник житла, має право на реалізацію свого права власності, оскільки колишні власники житла в силу закону втратили право користування житлом.

Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири.

Колишні власники житла ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втратили право власності та право користування жилим приміщенням.

Право користування спірною квартирою у відповідачів є похідним від їх прав як колишніх власників житла.

За таких обставин, відповідачі підлягають визнанню такими, що втратили право користування жилим приміщення.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову та на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає по 640 гривень судового збору з кожного.

Керуючись статтями 321, 334, 383, 391 ЦК України, статтями 109, 156 ЖК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_3) про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилими приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилими приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640 гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 640 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: