Справа № 450/3062/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/783/2991/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

розглянувши за відсутності учасників справи у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 лютого 2017 року, ухваленого судом у складі судді Кукси Д.А., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування на ? частку будинковолодіння,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 (ОСОБА_5Г.) та просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на будинковолодіння № 146 у с. Дмитре, Пустомитівського району Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 19.04.1981 року. Свої вимоги мотивувала тим, що до дня смерті матері була зареєстрована та проживала разом з матірю, доглядала за нею допомагала в побуті та по господарству, тобто фактично вступила в управління спадковим майном та вважається такою, що прийняла спадщину. Однак, її матір за життя не виготовила правовстановлюючих документів на спадкове майно, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на 1/2 частку будинковолодіння № 146 у с. Дмитре, Пустомитівського району Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 Свої вимоги мотивувала тим, що вона, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є сестрами. Оскільки її сестра ОСОБА_4 подала заяву про те, що на спадкове майно матері вона не претендує, вважала, що вона та ОСОБА_3 успадкували по 1/2 частці вказаного будинковолодіння, вступивши в управління спадковим майном. Вказувала, що у шестимісячний термін після смерті матері вона приїжджала у с. Дмитре, Пустомитівського району, ночувала там, підтримувала будинок у належному стані та допомагала своїм сестрам. За життя матері вона з своїм чоловіком завжди допомагали їй, провели газ та електрику у будинок. Інших спадкоємців першої черги після смерті матері немає. Також вказувала, що матір за життя не виготовила правовстановлюючих документів на спадкове майно, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.07.2016 року вказані цивільні справи обєднані в одне провадження.

Оскаржуваним рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, як спадкоємцем за законом після смерті її матері ОСОБА_6, право власності на будинковолодіння № 146 у с. Дмитре Пустомитівського району Львівської області, яке рахується за померлою ОСОБА_6 згідно довідки Дмитрівської сільської ради № 1382 від 21.11.2015 року. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування на ? будинковолодіння № 146 у с. Дмитре Пустомитівського району Львівської області відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду є незаконним в частині відмови у задоволенні її позовних вимог. Зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не було взято до уваги те, що вона своєчасно у шестимісячний строк після смерті її матері прийняла спадщину, вступивши в управління спадковим майном та виконавши вимоги ч. 1 ст. 549 ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин. Вважає, що вона як спадкоємиця за законом першої черги після смерті спадкодавця прийняла спадщину і набула право власності на ? частину спірного будинковолодіння. Звертає увагу на те, що судом було безпідставно відмолено у задоволенні клопотання її представника про допит свідків, чим позбавлено її можливості довести свої позовні вимоги. Просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні її позову та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Оскільки в судове засідання не з»явились особи, які беруть участь у справі, за відсутності поважних причин їх неявки, колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України слід проводити без участі останніх та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що предметом спору є житловий житловий будинок № 146 у с. Дмитре, Пустомитівського району Львівської області, збудований у 1933 році, який відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 01.03.2016 року та копій погосподарських книг за 1971-1982 роки, належав колгоспному двору, головою якого на момент смерті була ОСОБА_6, яка померла 19 квітня 1981 року.

ОСОБА_6 (на даний час - ОСОБА_2) ОСОБА_2, ОСОБА_6 (на даний час - ОСОБА_3) ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (на даний час - ОСОБА_4) ОСОБА_4 є дочками ОСОБА_6.

Згідно із записами в погосподарській книзі за 1980 - 1982 роки (а.с.111), які сторонами не оспорюються, станом на 19 квітня 1981 року членами колгоспного двору були: ОСОБА_6 (голова двору) її доньки ОСОБА_7 та ОСОБА_5.

Даними довідки виконавчого комітетету Дмитрівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 01.03.2016 року №251 стверджується, що згідно погосподарських книг Дмитрівської сільської ради господарство в с. Дмитре, яке в даний час являється будинковолодінням № 146 в с. Дмитре, Пустомитівського району Львівської області, рахується за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 19.04.1981 року. Будинок збудований у 1933 році.

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 24.11.2015 року № 1382, ОСОБА_6 до дня смерті була зареєстрована і проживала ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Дмитре. Разом з нею постійно до дня смерті проживали її дочки - ОСОБА_7 та ОСОБА_5.

Згідно з актом опитування жителів села Дмитре, складеного комісією зі складу Дмитрівської сільської ради від 06.05.2016 року, жителі села ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 стверджують, що газ у спірному будинковолодінні проведено за кошти, позичені у сусідів; близько 30 років ОСОБА_2 у село Дмитре не приїжджала; могили покійних батьків доглядає ОСОБА_3 і будинком також займається саме вона.

Відповідно до чинної на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Отже, щодо спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 року, допускається фактичний вступ у володіння нею, а тому за наявності документів, що підтверджують фактичне прийняття спадщини, нотаріусом може бути видане свідоцтво про право на спадщину. При цьому спадкоємець, який фактично вступив у володіння й управління спадщиною до 01.01.2004, не обмежений строком у праві на отримання свідоцтва про право на спадщину. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обовязковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що ОСОБА_3 подала достатньо доказів на підтвердження її вимог, і є єдиним спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину та претендує на спадкове майно, однак не може оформити право власності, оскільки правовстановлюючі документи на майно відсутні, та, що ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження її вступу в управління спадковим майном.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають дослідженим доказам.

Посилання в апеляційній скарзі на пояснення ОСОБА_2 і її представника ОСОБА_12 не можуть прийматись до уваги, оскільки останні не допитувались як свідки у справі.

Також колегією суддів визнається безпідставним твердження в апеляційній скарзі про те, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про допит свідків, оскільки таке твердження не містить правових доводів, і, крім того, в апеляційній скарзі клопотання про допит свідків апеляційним судом не ставилось.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права не знайшли свого підтвердження та не впливають на законність ухваленого рішення.

Суд правильно встановив характер спірних правовідносин, фактичні обставини справи, дав належну оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена відповідно до положень ст.389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 01 червня 2018 року.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_13