ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 688/3637/17
Провадження № 22-ц/4820/225/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю учасників справи: представника відповідача ОСОБА_4, представника АТ КБ «Приватбанк» Москалюк С.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду від 12 лютого 2018 року (суддя Березова І.О.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що 22 листопада 2007 року ОСОБА_6 уклала з ЗАТ КБ «ПриватБанком», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» договір, відповідно до якого отримала кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідачем умови кредитного договору належним чином не виконуються, у зв'язку з чим станом на 30 вересня 2017 року остання має заборгованість перед банком.

У зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_6 заборгованість у розмірі 60447 грн. 40 коп. за кредитним договором № б/н від 22 листопада 2007 року, яка складається з наступного: 4613 грн. 90 коп. - заборгованість за кредитом; 49278 грн. 86 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.- штраф ( фіксована частина), 2854 грн. 64 коп. - штраф (процентна складова).

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 12 лютого 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 22 листопада 2007 року в сумі 60447 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Вважає, що рішення є незаконним, необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, проте з матеріалів справи не вбачається будь-яких письмових додатків, змін чи доповнень до договору кредиту.

ОСОБА_6 зазначає, що після спливу строку кредитування у позивача було відсутнє право нараховувати проценти.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що позивач звернувся до суду після спливу трирічного строку позовної давності.

Вважає рішення суду першої інстанції помилковим, оскільки згідно абз. 2 кредитного договору банк надає позичальнику строковий кредит в розмірі 2511,30 грн. на строк 12 місяців з 22 листопада 2007 року по 22 листопада 2008 року, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1 % на місяць.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст.627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Із положень ст. 1055 ЦК України слідує, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що відповідно до укладеного 22 листопада 2007 року з ЗАТ "ПриватБанком", правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», договору б/н, відповідач отримала кредит в розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а. с. 10).

Клієнт, відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (а. с. 12).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а. с. 10).

В той же день відповідач отримав кредитну картку (а. с. 10).

Відповідно даних виписки АТ КБ «Приватбанк», кредитний ліміт був збільшений до 5000 грн. 5 лютого 2010 року (а. с. 82 звор.).

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» від 25 липня 2018 року № 30.1.0.0/2-20171120/188 ОСОБА_6 згідно кредитного договору б/н від 22 листопада 2007 року отримала картки № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня березня 2016 року (а. с. 87).

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором (а. с. 14).

Згідно п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку (а. с. 14).

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, що відповідає п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг (а. с. 14).

Відповідно до п. 8.6 умов кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а. с. 14 звор.).

Згідно п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право здійснювати зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту, зобов'язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картковому рахунку згідно п. 4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то рахується, що клієнт приймає нові умови. Право змінювати розміри наданого на платіжну карту кредиту, банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку і без попереднього повідомлення клієнту (а. с. 14).

Згідно п. 4.6 «Умов та правил надання банківських послуг» клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку (а. с. 13 звор.).

Згідно п. 5.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором (а. с. 14).

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, відповідачем умови кредитного договору належним чином не виконуються, у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 60447 грн. 40 коп, яка складається з наступного: 4613 грн. 90 коп. - заборгованість за кредитом; 49278 грн. 86 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.- штраф ( фіксована частина), 2854 грн. 64 коп. - штраф (процентна складова).

З таким висновком апеляційний суд частково не погоджується.

З договору б/н, вбачається, що відповідач отримала кредит в розмірі 2511 грн. 30 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а. с. 10).

З виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідачу відкрито рахунок, на який встановлено кредитний ліміт та відповідач користувалася коштами: отримувала їх через банкомат, проводила оплату за придбані товари та надані послуги, здійснювала часткове погашення кредиту (а. с. 82-86).

Відповідно даних виписки АТ КБ «Приватбанк», кредитний ліміт 5 лютого 2010 року був збільшений до 5000 грн. (а. с. 82 звор.).

Враховуючи вищевказане, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач отримала кредитні кошти, користувалась ними, однак не виконала грошового зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість по кредитному договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В суді першої інстанції ОСОБА_6 подала заяву про застосування позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, представником ПАТ КБ «Приватбанк» подано позовну заяву до суду 30 листопада 2017 року.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Як передбачено ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала, порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Із положень ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України слідує, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

В силу ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Якщо умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недоотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

У такому випадку, позовна давність за вимогами позивача про стягнення коштів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо повернення коштів у повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного виконання зобов'язання.

За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платіжні погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постановах від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13), від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), від 17 вересня 2014 року (справа № 6-95цс14), від 19 листопада 2014 року (справа № 6-160цс14).

Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_6 вносила кошти на часткове погашення заборгованості по кредитному договору, а саме, останній платіж був здійснений 23 лютого 2015 року (а. с. 20).

Тобто відповідач вчиняла дії, що свідчать про визнання нею свого боргу, у зв'язку з чим перебіг позовної давності переривався, а тому стягненню підлягає заборгованість по кредиту та відсоткам за період з листопада 2007 року по вересень 2017 року. Однак, заборгованість по неустойці підлягає стягненню в межах річного строку позовної давності.

У зв'язку з цим, посилання апелянта про застосування строків позовної давності, не заслуговують на увагу.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ПАТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_6 по кредиту становить 4613 грн. 90 коп.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги розрахунок заборгованості, наданий банком в частині визначення заборгованості по відсоткам у сумі 49278 грн. 86 коп., оскільки даний розрахунок не відповідає умовам кредитного договору, також суд не бере до уваги розрахунок, наданий апелянтом.

Згідно з розрахунком заборгованості ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 30 вересня 2017 року кількість прострочених днів неповернення кредитних коштів з 7 вересня 2009 року по 31 березня 2016 року складає 2449 днів (а. с. 17-20).

За умовами кредитного договору відповідач мала сплачувати за користування кредитними коштами проценти у розмірі 2,5% в місяць по кредитним, тобто 30% на рік.

Із розрахунку вбачається, що ОСОБА_6 протягом 2449 днів прострочки частково погашала заборгованість, всього на суму 41468 грн.

Отже, загальна заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами становить 9416 грн. 20 коп. = 30:360*2449*4613,9:100.

Станом на 30 вересня 2017 року ОСОБА_6 за кредитним договором нараховано заборгованість по пені - 3200 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) - 2854 грн. 64 коп.

Вирішуючи питання про стягнення неустойки (пені, штрафу), колегія суддів виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості.

Одночасно, передбачено сплату позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення термінів платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, тобто несвоєчасне повернення кредиту та процентів за користування кредитом.

Так, у випадку порушення ОСОБА_6 строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, відповідач зобов'язана сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми позову згідно п. 8.6 Умов (а. с. 14 звор.).

Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором не допускається.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. №6-2003цс15.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача АТ КБ «Приватбанк» пені за період з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року в сумі 1300 грн. (а. с. 20, 20 звор.).

Враховуючи вищевикладене, з ОСОБА_6 на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 4613,9 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 9416, 9 грн., заборгованість за пенею та комісією - 1300 грн., разом - 15330, 8 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач просив стягнути з відповідача кошти у сумі 60447,4 грн. Позовні вимоги задоволено частково: на користь позивача з відповідача стягнуто кошти у сумі 15330,8 грн., що становить 25,36% від заявлених вимог (15330,8*100/60447,4). Позивачем сплачено 1600 грн. документально за подачу позовної заяви. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1600-25,36%=405,76 грн. Апелянт просила суд рішення скасувати повністю. За подачу апеляційної скарги сплатила 2400 грн. ЇЇ скарга задоволена на 74,63 % (60447,4-15330,8=45116,6), (45116,6*100/60447,4). Отже, з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_6 підлягає стягнення судовий збір в розмірі 1791,12 грн. (2400-74,63%).

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд, відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Тому, з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_6 слід стягнути судовий збір в розмірі 1385 грн. 36 коп.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду від 12 лютого 2018 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитом в розмірі 4613,9 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 9416, 9 грн., заборгованість за пенею та комісією - 1300 грн., разом - 15330, 8 грн.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 1385 грн. 36 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне судове рішення складено 26 листопада 2018 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О.Янчук

О.І. Ярмолюк