УХВАЛА

30 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 757/47557/16-ц

провадження № 61-4035св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом - ОСОБА_4,

відповідачі за первісним позовом: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Печерська районна в м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_5 про відмову від касаційної скарги на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28 вересня 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Печерська районна в м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування, про визнання договору дарування недійсним і витребування майна та за зустрічним позовом ОСОБА_5 доОСОБА_4, ОСОБА_6 і неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_6, в інтересах яких діє їх батько ОСОБА_6, про визнання договору дарування недійсним і визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В. А., Печерська районна в м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування, про визнання договору дарування недійсним і витребування майна.

У січні 2017 року ОСОБА_5 звернулася з зустрічним позовом доОСОБА_4, ОСОБА_6 і неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_6, в інтересах яких діє їх батько ОСОБА_6, про визнання договору дарування недійсним і визнання права власності.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року, ухваленим у складі судді Батрин О. В., позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Витребувано у ОСОБА_6 та у ОСОБА_5 по 1/2 частці квартири АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_4 і неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_6 кожному по 1/3 частці цієї квартири.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28 вересня 2017 року, постановленою колегією у складі суддів: Чобіток А. П., Немировської О. В., Соколової В. В., апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року залишено без змін.

У жовтні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28 вересня 2017 року, скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29 жовтня 2018 року до Верховного Суду від ОСОБА_5 надійшла заява про відмову від касаційної скарги на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28 вересня 2017 року, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуцевич О. О. Заявник вказує, що з наслідками відмови від касаційної скарги, передбаченими статтею 398 ЦПК України, вона ознайомлена; просить закрити касаційне провадження у справі.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви про відмову від касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною четвертою статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.

У разі закриття касаційного провадження у зв'язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається (частина п'ята статті 398 ЦПК України).

Відповідно до частини шостої статті 398 ЦПК України суд касаційної інстанції має право не приймати відмову від скарги або її відкликання з підстав, визначених у частині п'ятій статті 206 цього Кодексу.

Згідно з частиною п'ятою статті 206 ЦПК України суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження особа, яка подала касаційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги. Про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу (стаття 396 ЦПК України).

З урахуванням відсутності осіб, які приєдналися до касаційної скарги, та за відсутності підстав для неприйняття відмови від неї, касаційний суд приймає відмову від касаційної скарги та закриває касаційне провадження; про наслідки таких процесуальних дій заявник обізнана.

Керуючись статтями 396, 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_5 про відмову від касаційної скарги на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28 вересня 2017 року, задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_5 від касаційної скарги на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 березня 2017 року, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28 вересня 2017 року.

Касаційне провадження у справі закрити.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов В. А. Стрільчук