Справа № 502/1891/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про

розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач 22.10.2018 року звернулася до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. З позовної заяви вбачається, що 14.12.2004 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Дмитрівської сільської ради Кілійського району, актовий запис № 14. Мешкали разом до квітня 2017 року. Від цього шлюбу є дитина ОСОБА_3, 01.01.2005 року. спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки різні погляди на життя та відсутні спільні інтереси. Подальше проживання і збереження шлюбу неможливе.

Позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судовому засіданні не була присутня, до канцелярії суду надійшла її заява про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судовому засіданні не був присутній, однак від нього до канцелярії суду надійшла заява про те, що він просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

На підставі заяв позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог судом достовірно встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

14.12.2004 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації актів про одруження 14.12.2004 року зроблено запис№ 14. Прізвище дружини після одруження ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про укладання одруження серії І-ЖД № 133916 від 14.12.2004 року.

01.01.2005 року народився ОСОБА_3, про що в книзі записів актів громадського стану про народження 26.01.2005 року зроблено відповідний актовий запис № 03, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 229420, видане виконкомом Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області 26.01.2005 року.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім'ї рівні права та обов'язки. За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем .

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сім'ї, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, внаслідок чого шлюб сторін підлягає розірванню.

Керуючись ст.ст. 12,13,18,81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 110-114 СК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 (НОМЕР_2, виданий Кілійським РС ГУДМС України в Одеській області 19.08.2016 року, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3 (НОМЕР_4, виданий Кілійським РС ГУДМС України в Одеській області 01.03.2014 року, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4), зареєстрований 14.12.2004 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Кілійського району, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 14.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача не змінювати.

Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Одеської області.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_6