Провадження № 2/761/1104/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

за участі

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Києві в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частини квартири,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила визнати за громадянкою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, право власності на ? (одну другу) частину квартири АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивує тим, що вона зареєстрована з 02 квітня 1987 року та проживає в двокімнатній квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою № 10/03-3029 від 21.10.2016 року, виданою Центром комунального сервісу №52 Комунального концерну м. Києва. Позивач є власником половини вказаної квартири внаслідок процедури приватизації згідно Закону України від 19.06.1992 р. N 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду». Право власності посвідчено Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Фондом комунального майна Радянського району м. Києва 09 червня 1993 року та зареєстровано Бюро технічної інвентаризації м. Києва 23 червня 1993 року і записано у реєстрову книгу за №102. Згідно вказаного Свідоцтва про право власності на житло квартира належить на праві спільної сумісної власності гр.. ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Загальна площа квартири 45,6 кв. м. Також, згідно Інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації за номером КВ-2016 №14620 від 11.05.2016р., яка додається до цієї заяви, за даними Бюро, АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована на ім'я ОСОБА_5, ОСОБА_6. Крім того, Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 04.08.2011 у справі № 2-552/2011 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про вселення, зобов'язання надати ключі, зобов'язання оформити окремий рахунок для сплати житлово-комунальних послуг та зустрічним позовом ОСОБА_6 про захист прав на особисте життя та визнання недійсною приватизації житла, було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які стали власниками в результаті її приватизації. Друга половина квартири належить на праві приватної власності громадянину ОСОБА_6. Громадянин ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 21.11.2015р. (Додається до цієї заяви). З громадянином ОСОБА_6 позивач перебувала у шлюбі, зареєстрованому 21 лютого 1987 року. 03 травня 1994 року шлюб було розірвано . Позивач зазначає, що згідно довідки № 307/401 від 18.08.2016р., виданої Інститутом української мови НАНУ, прізвище ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (ОСОБА_5) є варіантами перекладу одного і того ж російського прізвища ОСОБА_7. Після розірвання шлюбу позивач залишила прізвище ОСОБА_5. У 2006 році позивач вдруге вийшла заміж та взяла прізвище ОСОБА_1. Після смерті громадянина ОСОБА_6 позивач виявила відсутність оригіналу Свідоцтва на право власності на квартиру АДРЕСА_1 Про втрату правовстановлюючого документу ОСОБА_1 спочатку звернулась до органу внутрішніх справ із відповідною заявою від 05.02.2016р., в якій просила допомогти у відновленні документа. За заявою ОСОБА_1 3-м відділом поліції управління поліції в Шевченківському районі ГУ Нацполіції в м.Києві було проведено перевірку, згідно висновку якої підстав для введення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не встановлено. Згодом, 19.02.2016р., позивач розмістила оголошення про втрату документа у місцевій газеті «Хрещатик», копія якого додається. З метою отримання дубліката правовстановлюючого документа ОСОБА_1 звернулась із відповідною заявою до Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації. Однак, позивачу було відмовлено у видачі дубліката у зв'язку із тим, що квартира належить на праві власності двом особам, і для виготовлення дубліката необхідна заява-згода на оформлення дубліката від усіх співвласників квартири, які брали участь у приватизації. Якщо один із співвласників помер, то необхідний лист з нотаріальної контори із зазначенням номера спадкової справи і спадкоємця з проханням видати дублікат свідоцтва про право власності на житло. Також органом приватизації було роз'яснено, що спір стосовно майнових прав на квартиру може бути вирішений в судовому порядку шляхом подачі позову до відповідного суду. Виходячи з відповіді органу приватизації, позивач звернулась із письмовою заявою від 10.02.2017р. до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори, у якій відкрито спадкову справу №660/2016 щодо майна померлого ОСОБА_6, з проханням направити листа до Шевченківської РДА із зазначенням номера спадкової справи і спадкоємця для видачі дубліката свідоцтва про право власності на житло. На заяву ОСОБА_1 отримала відповідь нотаріальної контори від 24.02.2017р. № 919/02-14, згідно якої вказану заяву залишено без виконання, оскільки позивач не є спадкоємцем по спадковій справі після гр. ОСОБА_6 Таким чином, позивач здійснила всі можливі дії для відновлення правовстановлюючого документа на житло в позасудовому порядку. Оскільки вищеназвані дії не дали результату, то відновити своє право позивач не можу інакше, як через звернення до суду із позовом про визнання права власності у зв'язку із втратою документа на підставі ст. 392 Цивільного кодексу України. При приватизації квартири не були визначені частки кожного власника, тому квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю двох співвласників. Позивач є правомірним набувачем у власність в процесі приватизації житлового фонду ? частини вказаної квартири, це право власності зареєстровано в установленому законом порядку, зареєстрована і проживає у квартирі АДРЕСА_1, несе витрати по утриманню і ремонту квартири, сплачує вартість житлово-комунальних послуг. Вказані обставини підтверджуються Свідоцтвом про право власності на житло від 09 червня 1993 року, Інформаційною довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації за номером КВ-2016 №14620 від 11.05.2016р., Довідкою № 10/03-3029 від 21.10.2016 року, виданою Центром комунального сервісу №52 Комунального концерну м. Києва. Для подальшої реалізації наявного права власності на половину вказаної квартири, зокрема, внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та зважаючи на неможливість відновлення документа у позасудовому порядку, позивач вважаю за необхідне звернутись до суду для визнання права власності на ? частини квартири на підставі ст. 392 ЦК у зв'язку із втратою документа.

В судовому засіданні ОСОБА_1, її представник ОСОБА_2 підтримали вимоги, просили задовольнити. Не заперечували щодо розгляду справи у загальному позовному провадженні.

Також просили в разі задоволення позову покласти судові витрати на ОСОБА_1

Для виконання завдання підготовчого провадження у кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання, відповідно до ст. 196 ЦПК України.

Так в межах проведення підготовчого засідання було задоволено клопотання представника позивача про виключення неналежних відповідачів із участі в справі, а саме: Шевченківську районну у м. Києві державну адміністрацію та ОСОБА_4, про що постановлено відповідну ухвалу.

Від представника відповідача адвоката ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача ОСОБА_3, відкликання клопотань поданих представником третьої особи (згодом відповідача) та щодо відсутності заперечень ОСОБА_3 про задоволення позову.

В заяві представник відповідача зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.10.2017 р. у справі № 761/5085/17, яке набрало законної сили 12.12.2017 р. частково задоволено позов ОСОБА_3 та визнано за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 Під час розгляду справи № 761/5085/17 представниками ОСОБА_3 було подано, судом задоволено ряд клопотань щодо встановлення дійсної належності ОСОБА_1 іншої половини даної квартири, щодо її приватизації, щодо особи ОСОБА_1 та інші суттєві обставини для ОСОБА_3 За наслідками цього було дійсно встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на даний час належить ОСОБА_1 (1/2) і ОСОБА_3 (1/2). При цьому право власності ОСОБА_3 оформлено належним чином - рішенням суду, яке є підставою для державної реєстрації права власності, а у ОСОБА_1 є потреба в отриманні такого документа. На частку ? у даній квартирі ОСОБА_1 - відповідач не претендує, рішення у справі оскаржуватись не буде, як і ОСОБА_1 не претендує на частку у даній кварирі, яка належить ОСОБА_3 Більш того, за таких обставин для відповідача важливо, щоб право власності ОСОБА_1 на половину квартири було оформлено правовстановлюючим документом (у даному випадку рішенням суду) для можливості реєстрації свого права та в подальшому, спільно із ОСОБА_3 вирішувати подальшу долю квартири. Отже, ОСОБА_3 не заперечує проти задоволення даного позову і вважає, що треба визнати право власності на ? квартири АДРЕСА_1. Подані клопотання про витребування доказів відкликаються , клопотання про зупинення провадження відкликається.

Зважаючи на наявну заяву представника відповідача, раніше заявлені останнім клопотання в судовому засіданні не розглядалися.

В судовому засіданні 30.01.2018 р., зважаючи на положення ст.ст. 19, 274 ЦПК України, було вирішено питання про розгляд справи в загальному позовному провадженні та проведення підготовчого засідання.

Для виконання завдання підготовчого провадження у кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання, відповідно до ст. 196 ЦПК України.

За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Провівши підготовче судове засідання в порядку ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити за його результатами рішення, зважаючи на визнання ОСОБА_3 позовних вимог в повному обсязі.

Встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована з 02 квітня 1987 року та проживає в двокімнатній квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою № 10/03-3029 від 21.10.2016 року, виданою Центром комунального сервісу №52 Комунального концерну м. Києва.

Також як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 з 21.02.1987 р. та після його укладання отримала прізвище чоловіка - ОСОБА_7.

Шлюб було розірвано 03.05.1994 р., про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено актовий запис № 261.

21.01.2006 р. позивач уклала шлюб з ОСОБА_9, актовий запис № 61, про що свідчить свідоцтво про шлюб, та отримала прізвище ОСОБА_9.

Під час перебування в шлюбі з ОСОБА_7, як свідчать матеріали справи, Фондом комунального майна Радянського району видано розпорядження № 2470 від 09.06.1993 р. про передачу права власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Як свідчить довідка Київського міського бюро технічної інвентаризації від 11.05.2016 р. № 14620, згідно з даними Бюро, АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована на ім»я: ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна Радянського району м. Києва 09.06.1993 р., зареєстрованого в Бюро 23.06.1993 р. за реєстровим № 102.

Також в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про право власності на житло, видане 09.06.1993 р. Фондом комунального майна Радянського району м. Києва на підставі розпорядження від 08.06.1993 р. № 2470, яке свідчить про належність на праві приватної спільної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 спірної квартири

Також встановлено, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2. помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві 21.11.2015 р., актовий запис № 17436.

ОСОБА_1, її представник вказали про те, що після смерті громадянина ОСОБА_6 позивач виявила відсутність оригіналу Свідоцтва на право власності на квартиру АДРЕСА_1

Як вбачається з зібраних по справі доказів, ОСОБА_1 звернулась до органу внутрішніх справ із відповідною заявою від 05.02.2016р., в якій просила допомогти у відновленні документа.

За заявою ОСОБА_1 3-м відділом поліції управління поліції в Шевченківському районі ГУ Нацполіції в м. Києві було проведено перевірку, згідно висновку якої підстав для введення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не встановлено.

Згодом, а саме 19.02.2016р., позивач розмістила оголошення про втрату документа у місцевій газеті «Хрещатик» (копія оголошення наявна в матеріалах справи).

З метою отримання дубліката правовстановлюючого документа ОСОБА_1 звернулась із відповідною заявою до Відділу (органу) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації.

Позивачу було відмовлено у видачі дубліката у зв'язку із тим, що квартира належить на праві власності двом особам, і для виготовлення дубліката необхідна заява-згода на оформлення дубліката від усіх співвласників квартири, які брали участь у приватизації. Якщо один із співвласників помер, то необхідний лист з нотаріальної контори із зазначенням номера спадкової справи і спадкоємця з проханням видати дублікат свідоцтва про право власності на житло. Також органом приватизації було роз'яснено, що спір стосовно майнових прав на квартиру може бути вирішений в судовому порядку шляхом подачі позову до відповідного суду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.10.2017 р. частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про визнання права власності та витребування майна.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не заперечувалась учасниками справи та обставина, що рішення суду надрало законної сили.

Приписами ч. ч. 4,5 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що надрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особи щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з рішення суду від 02.10.2017 р. було встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до П»ятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 і є єдиним спадкоємцем померлого із посиланням на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.01.2017 р., яке набрало законної сили, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки ОСОБА_4, який звернувся до П»ятнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6, використав підроблені документи , що підтверджують його родинний зв»язок з померлим ОСОБА_6

Крім того, судом було відмовлено у задоволенні вимог в частині визнання права власності на другу ? частину квартири АДРЕСА_1 за набувальною давністю та її витребування. Зазначено, що 09.06.1993 р. Фондом комунального майна Радянського району видано ОСОБА_6 та ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на житло та матеріалами справи не підтверджено, що померлий ОСОБА_6, як фактичний володілець спірного майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю - ? частиною квартири, навпаки матеріалами справи підтверджується, що в період набуття відповідачем - 1 (ОСОБА_1) спірного майна, з померлим вони перебували в зареєстрованому шлюбі. .

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Положення ст. 328 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або спільної сумісної власності.

Як свідчать матеріали справи, позивачем вчинялись дії на відновлення свого права в позасудовому порядку.

Відповідно до ст. 12 Закону від 19 червня 1992 р. N 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» власник приватизованого майна має право розпоряджатися квартирою на свій власний розсуд: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, укласти інші угоди, не заборонені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону N 2482-XII передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), у тому числі тих, що тимчасово відсутні й за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Оскільки зазначеним нормативно-правовим актом не визначено умов, за яких один із членів сім'ї матиме більшу або меншу частку в приватизованому житлі, суд погоджуєтья з доводами сторони позивача, що частка кожного є рівною.

В силу вимог ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги ту обставину, що відповідачем визнаються позовні вимоги, зважаючи на неможливість іншим чином захистити порушене право у зв»язку із відсутністю оригінала правовстановлюючого документу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Розподіляючи судові витрати, суд вважає за можливе задовольнити прохання сторони позивача щодо покладення останніх на ОСОБА_1

Під час розгляду справи не було встановлено та не отримано відповідні докази про здійснення інших витрат, визначених ст. 131 ЦПК України (в редакції від 30.10.2017 р.).

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 2-5,11-13,141,279,352,354,430 ЦПК України, ст.ст. 317,321,328,392 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, в порядку ст.ст. 353-357 ЦПК України з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Повний текст рішення складено 02.02.2018 року.

Суддя: