Справа № 569/4599/18
У Х В А Л А

21 травня 2018 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідачів ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності на частину земельної ділянки, припинення права спільної сумісної власності на земельну ділянку та її поділ,

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2018 року до Рівненського міського суду Рівненської області звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності на частину земельної ділянки, припинення права спільної сумісної власності на земельну ділянку та її поділ.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 05 квітня 2018 року за вказаним позовом було відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні позивач та його представник подали заяву про забезпечення позову, в якій просили забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 2030 кв.м., яка перебуває у спільній сумісній власності власників будинку 31-А по вул. С. Бандери в м. Рівне та заборонити усім співвласниками квартир в будинку 31-А по вул. С. Бандери в м. Рівне вчиняти будь-які дії по виконанню будівельних чи земельно-опоряджувальних робіт, що несуть істотну зміну ландшафту земельної ділянки, загальною площею 2030 кв.м., яка перебуває у спільній сумісній власності співвласників квартир цього будинку. Дану заяву мотивували тим, що на вказаній земельній ділянці ОСОБА_4 розпочав будівельні та земельно-опоряджувальні роботи, що ведуть до зміни ландшафту цієї земельної ділянки, а тому такі дії можуть призвести у майбутньому до істотного ускладнення чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заперечили проти задоволення даної заяви, однак відповідач ОСОБА_4 вказав, що на даний час будь-яких будівельних та земельно-опоряджувальних робіт, що ведуть до зміни ландшафту спірної земельної ділянки не проводить.

Представник відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання заперечив з підстав його необґрунтованості.

Суд, заслухавши учасників справи, розглянувши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Положеннями ч.1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як убачається з роз'яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не доведено учасниками даного судового процесу.

Разом з тим, в заяві про забезпечення позову та в судовому засіданні позивачем та його представником не наведено жодного доводу стосовно того, як невжиття в даному випадку визначених позивачем заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду за його вимогами.

Таким чином, оскільки подана заява не є підставною для забезпечення позову та відсутні факти, які б вказували на існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 153, 260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності на частину земельної ділянки, припинення права спільної сумісної власності на земельну ділянку та її поділ - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення через Рівненський міський суд Рівненської області в Апеляційний суд Рівненської області.

Суддя О.О. Першко