Справа № 743/72/18 Провадження № 22-ц/795/593/2018 Головуючий у I інстанції - Жовток Є. А. Доповідач - Боброва І. О.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Бобрової І.О.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

при секретарі: Зіньковець О.О.,

Сторони:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

місце ухвалення судом першої інстанції рішення - смт.Ріпки Чернігівська область,

дата складання судом першої інстанції повного тексту рішення - 07.03.2018,

В С Т А Н О В И В:

23 січня 2018 року ОСОБА_2 звернулась з позовною заявою до ОСОБА_3, в якій просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06 березня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/7 части заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 23.01.2018 і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Судові витрати компенсовано за рахунок держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 229 грн 80 коп. щомісяця, починаючи з 23.01.2018 і до досягнення дитиною повноліття, що становить 1/7 частки заробітку (доходу) відповідача, посилаючись на незаконність судового рішення.

Так, апелянт зазначає, що він є інвалідом першої групи, за станом здоров'я потребує постійного стороннього догляду і не здатний до самообслуговування. Розмір його пенсії становить 1608,51 грн, 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку буде становить 804,26 грн, тим самим він опиниться за шкалою жебрака і залишок його пенсії не буде вистачати навіть на постійне, необхідне лікування.

Також зазначає, що позивач має право на допомогу від держави як малозабезпечена сім'я.

Дані обставини судом не враховані, що призвело до ухвалення незаконного рішення суду.

Апелянт погоджується на стягнення з нього аліментів на неповнолітню дитину, але у твердій грошовій сумі у розмірі 229 грн 80 коп., що становить 1/7 частки заробітку (доходу), яку стягнув суд першої інстанції з нього.

Відзив на апеляційну скаргу позивач не подала.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги та стягуючи 1/7 частини заробітку (доходу) відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що у разі стягнення аліментів в заявленому позивачем розмірі, відповідач, як особа, що має інвалідність 1 групи, буде поставлений у вкрай тяжке матеріальне становище, яке позбавить його можливості отримувати медичну допомогу та задовольняти мінімальні побутові потреби.

Такі висновки суду першої інстанції повністю відповідають матеріалам справи, є законними та обґрунтованими.

Судом по справі встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2004 по 21.08.2017 (а.с.5-8).

Від шлюбу сторони мають дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дані про надання відповідачем ОСОБА_3 на утримання своєї дитини ОСОБА_4 добровільної матеріальної допомоги матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України).

При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За матеріалами справи встановлено, що відповідно до довідки Даницької сільської ради Ріпкинського району № 467 від 15.12.2017 позивач ОСОБА_2 проживає без реєстрації разом з дочкою ОСОБА_4, дитина перебуває на її утриманні (а.с.11).

Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_2 працює у ТОВ «Шишкін спа готель» покоївкою, з жовтня 2016 року по вересень 2017 року отримала дохід у розмірі 39003,25 грн; середній заробіток на місяць становить 2665,22 грн (а.с.12).

Відповідач ОСОБА_3 відповідно до Довідки до акта МСЕК є інвалідом першої Б (1Б) групи інвалідності за загальним захворюванням із ураженням опорно-рухового апарату та потребує постійного стороннього догляду (а.с.27, 28).

Згідно із довідкою Ріпкинського ОУПФУ № 88 від 13.02.2018 розмір пенсії ОСОБА_3 становив: січень-березень 2017 року - 1247,00 грн; квітень 2017 року - 1418,91 грн; травень-серпень 2017 року - 1518,30 грн; вересень 2017 року - 1468,30 грн; жовтень-грудень 2017 року 1608,51 грн.

Розглянувши в сукупності всі докази, надані сторонами у справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розмір аліментів, які підлягаю стягненню з відповідача має становити 1/7 частину заробітку (доходу) відповідача.

Доводи апелянта щодо стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 229,8 грн, що становить 1/7 частину його нинішнього доходу не можуть бути прийняті судом, оскільки законом встановлений мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, за змістом ст.184 ч.1 СК України, аліменти судом у твердій грошовій сумі визначаються тільки за заявою одержувача. Таких вимог позивач не заявляла.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 06 березня 2018 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст складений 16.05.2018

Головуючий:Судді: