Справа №: 164/210/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,

при секретарі Оліферчук І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтував тим, що житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, належать йому на праві приватної власності. У вказаному будинку зареєстрована відповідач, однак за цією адресою з 2013 року не проживає. В добровільному порядку ОСОБА_2 з будинку, що належить позивачу, не виписалася і не збирається цього робити. Факт непроживання відповідача в будинку, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, понад один рік без поважних причин підтверджується актами обстеження умов проживання від 3.08.2015 року, 18.05.2017 року та від 17.07.2017 року. Вважає, що ОСОБА_2 втратила право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 в зв'язку з відсутністю в ньому без поважних причин понад один рік і повинна бути виписаною з даного помешкання. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком по АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зʼявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зʼявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровʼя, в якому вона проживає.

Згідно ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1, належать ОСОБА_1 на праві приватної власності. У вказаному будинку зареєстрована відповідач, однак за цією адресою з травня 2013 року не проживає. В добровільному порядку ОСОБА_2 з будинку, що належить позивачу, не виписалася і не збирається цього робити. Факт непроживання відповідача в будинку, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, понад один рік без поважних причин підтверджується актами обстеження умов проживання від 3.08.2015 року, 18.05.2017 року та від 17.07.2017 року. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом довідки Маневицької селищної ради Волинської області № 818 від 30.01.2018 року про склад сім'ї, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 43831441 від 15.09.2015 року, будинкової книги для прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_1, рішення Маневицького районного суду Волинської області від 5.06.2014 року, актів обстеження умов проживання від 3.08.2015 року, 18.05.2017 року та від 17.07.2017 року.

Проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що оскільки ОСОБА_2 відсутня в будинку по АДРЕСА_1, що належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, з травня 2013 року, тобто більше одного року, без поважних причин, вона втратила право користування вказаним житловим будинком, а тому позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком по АДРЕСА_1, підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 704 гривень 80 копійок судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-284, 289, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 29, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 150, 156, 163, 167 ЖК України, Законом України „Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні" від 11.12.2003 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженку та жительку смт. Маневичі, вул. Спортивна, б. 50 Волинської області, зареєстровану в АДРЕСА_1, такою, що втратила право користування житловим будинком по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) гривень 80 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя районного суду О.В. Невар