КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20листопада 2018 року м. Київ

Справа 381/4827/17

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області ухваленого під головуванням судді Чернишової Є.Ю. 12 квітня 2018 року, повний текст рішення суду складений 20 квітня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради про скасування усиновлення,

В С Т А Н О В И В

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 22 жовтня 2010 року між ним і ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, однак відносини між ними не склалися і рішенням суду від 10 травня 2017 року шлюб був розірваний. Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 04 листопада 2007 року позивачем було усиновлено дочку дружини від першого шлюбу - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі цього рішення було видане повторне свідоцтво про народження із внесенням зміни прізвища із «ОСОБА_4» на «ОСОБА_5». Позивач зазначає, що діти проживають разом із матір'ю, а позивач проживає окремо із новою сім'єю. Також позивач зазначає, що між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_3 склалися вкрай неприязні триваючі відносини, крім того, донька поступово перейняла негативне ставлення до нього та повністю відмовилася називати позивача батьком. Всі намагання позивача, як батька, примиритися виявилися марними, кожний його прихід до дітей закінчується проявом негативу та агресії щодо нього, з боку доньки та колишньої дружини. На підставі викладеного просив скасувати усиновлення дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 усиновителем ОСОБА_2 та внести зміни у свідоцтво про народження ОСОБА_5 шляхом зміни прізвищ із «ОСОБА_5» на «ОСОБА_4», по батькові дитини з «ОСОБА_5» на «ОСОБА_4».

№ апеляційного провадження:22-ц/824/2057/2018
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради про скасування усиновлення - відмовлено.

Не погодився із вказаним судовим рішенням позивач, його представником подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду реальним обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Представник позивача вказує на те, що позивачем суду були надані докази систематичного порушення його прав, як з боку доньки так і з боку відповідача, у зв'язку з чим він змушений був викликати поліцію для розв'язання конфліктів. Однак, суд першої інстанції замість того, щоб встановити причини та характер існуючих суперечок, обмежився лише констатацією фактів звернення до правоохоронних органів, проте не надав оцінку зазначеним обставинам. Судом було зазначено, що припинення спілкування позивача з усиновленою дитиною має місце саме у тому числі через небажання батька, а не виключно поза його волею, однак вказане не відповідає дійсності, оскільки судом не взято до уваги ту обставину, що дитина сама не бажає спілкуватися з батьком та видалила всі його контакти із усіх телефонів та мессенджерів, і заблокувала його. Також вказує на те, що суд зазначивши, що скасування усиновлення буде суперечити інтересам дитини не вказав про які саме інтереси дитини йдеться. Беручи до уваги вищевикладене, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив про задоволення заявлених ними вимог.

Відповідач та представник відповідача адвокат ОСОБА_7 заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважають рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просила залишити його без змін.

Представник Служби у справах дітей та сім'ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення, причини неявки суду не повідомили, тому їх неявка, згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 22 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що зроблений відповідний актовий запис № 311 /а.с.19/.

ОСОБА_3 від попереднього шлюбу має доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Фастівським міськрайонним судом Київської області 04 листопада 2011 року було ухвалено рішення, яким дозволено ОСОБА_2 здійснити усиновлення ОСОБА_9, внесено зміни до актового запису про народження: змінене прізвище «ОСОБА_5», по батькові «ОСОБА_5», а її батьком записаний ОСОБА_2 /а.с.17/.

Фастівським міськрайонним судом Київської області 27 грудня 2011 року було винесено додаткове рішення, яким доповнене рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2011 року, а саме: зобов'язано відділ реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськвиконкому Київської області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, записати її прізвище «ОСОБА_5», по батькові «ОСОБА_5», записати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин Російської Федерації, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, батьком усиновленої дитини /а.с.18/.

Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції Київської області 31 січня 2012 року видане повторне свідоцтво про народження ОСОБА_5 /а.с.20/.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2017 року шлюб між сторонами був розірваний /а.с.16/.

Позивач зазначав, що між ним і дитиною склалися, незалежно від його волі, стосунки, які роблять неможливими їхнє спілкування, проживання і виконання ним, як усиновлювачем, своїх батьківських обов'язків. На підставі викладеного просив скасувати усиновлення дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належними, допустимими та достовірними доказами не доведено того, що між ним, як усиновлювачем і усиновленою дитиною склалися, незалежно від його волі, стосунки, які роблять неможливим їх спільне проживання і виконання ним як усиновлювачем своїх батьківських обов'язків. Відсутність спілкування з усиновленою дитиною у відносинах, які склались між ними залежать виключно від волі усиновлювача, а припинення спілкування позивача з усиновленою дитиною має місце через небажання батька, а не поза його волею. Таким чином, обставини встановлені ст. 238 СК України відсутні, а тому заявлені позовні вимоги не можуть бути задоволеними.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (переглянута) від 27 листопада 2008 року, ратифікованої Верховною Радою України 15 лютого 2011 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом.

Відповідно до статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Відповідно до частини першої статті 238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 роз'яснено, що усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно із пунктом 13 вказаної постанови усиновлення може бути скасоване, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; між усиновлювачем і дитиною незалежно від його волі склалися стосунки, які роблять неможливим виконання ним своїх батьківських обов'язків.

Крім того, вказана постанова наголошує, що основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім'ї усиновлювача та інших обставин, що негативно впливають на емоційний стан дитини.

В суді першої інстанції представник Служби у справах дітей та сім'ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради заперечував щодо скасування усиновлення, оскільки це суперечитиме інтересам дитини.

З наведених вище обставин справи вбачається, що між позивачем і дитиною склалися вкрай напружені відносини. Разом з тим, не можна стверджувати, що вказані обставини виникли поза волею позивача. З матеріалів справи вбачається, що позивач впродовж 2016 - 2017 років притягувався до адміністративної відповідальності за порушення адміністративного законодавства та відносно нього внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001330 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ч.1 ст. 125 КК України за нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3. Тобто, така поведінка позивача також мала вплив на погіршення стосунків з дитиною.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що у позивача з дочкою та відповідачем наявні конфліктні відносини та останні систематичного порушуються його права, у зв'язку з чим він змушений був викликати поліцію для розв'язання конфліктів, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказане свідчать лише про факти звернення позивача до правоохоронних органів з приводу ситуацій, що виникли на ґрунті конфлікту з колишньою дружиною, однак не доводять обставин існування між позивачем та дитиною стосунків, які роблять неможливими виконання позивачем своїх батьківських обов'язків.

Необхідно звернути увагу, що ключовим питанням при вирішенні справ про скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам дитини. Позивач не наводить таких підстав, обмежується виключно порушенням власних прав. Не можна погодитись з доводами апеляційної скарги про відсутність порушення прав дитини у разі скасування усиновлення, оскільки вказане саме по собі завдає моральних страждань дитини, що є особливо небезпечним для дитини підліткового віку.

Та обставина, що дитина уникає спілкування з позивачем, також не є достатньою підставою для скасування усиновлення. У відносинах між батьком і дитиною основна роль у їх побудові покладається саме на батька, так як він вже має певний життєвий досвід, в тому числі, і щодо врегулювання конфліктів. Взявши на себе батьківські обов'язки позивач несе тягар щодо їх виконання, і ухилення від цього не допускається.

На підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 238 СК України, для скасування усиновлення, а розірвання шлюбу між сторонами саме по собі не є підставою для скасування усиновлення дитини. Доказів, які б підтверджували, що між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливим виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків, позивачем суду не надано, що є його процесуальним обов'язком. Не містять таких доказів і матеріали апеляційноїскарги. При цьому судом першої інстанціїправильно враховано думкуСлужби у справах дітей та сім'ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради про недоцільність скасування усиновлення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судупершої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальних частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судущодо їх оцінки.

В порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки заявлені позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, то відсутні підставі для здійснення компенсації позивачеві понесених ним судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст постанови складений 26 листопада 2018 року.