Справа № 646/7999/17
№ провадження 2/646/427/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2018 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Теслікової І.І.,

За участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

Позивача ОСОБА_2,

Представника третіх осіб ОСОБА_3,

розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові у відкритому судовому засіданні в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Фрунзенського районного суду м. Харкова, Апеляційного суду Харківської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державна судова адміністрація України, Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом, яким, з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд: поновити його порушені права покладанням на відповідачів солідарно (в рівних частинах) обовязку з відшкодування йому шкоди, а саме: майнової шкоди суму еквівалентну 7 389 доларів США 61 цент за курсом НБУ на день розрахунку (202 549, 25 грн. станом на 15.12.017 року), моральної шкоди, спричиненої пошкодженням майна, суму еквівалентну 7 389 доларів США 61 цент за курсом НБУ на день розрахунку (202 549, 25 грн. станом на 15.12.017 року), моральної шкоди, спричиненої його дискримінацією у розгляді справи про адміністративне правопорушення у розмірі 5 029 299, 57 гривень, а всього 5 434 398, 08 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що в подіях 18.11.2014 року було пошкоджено застраховане на такий випадок його майно, обставини зазначеної події, на думку позивача, вибірково розглянуті судом у справі про адміністративне правопорушення №645/10072/14, також позивач вказує, що внаслідок дій посадових осіб судової влади в вільне здійснення ним права власності був двічі притягнутий до адміністративної відповідальності за одну подію, необґрунтовано обвинувачений у недоведений поза межами розумного сумніву спосіб та не отримав судового захисту під час оскарження судового рішення та був підданий покаранню без законну, внаслідок чого зазнав моральних втрат та страждань повязаних із протиправною поведінкою щодо себе, змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя виконуючи одночасно коштовний ремонт та кредитний обовязок за пошкоджене майно. Також позивач зазначає, що через протиправні дії відповідачів не скористався перевагами страхового договору «повне КАСКО», не отримав відшкодування за страховим випадком, поніс судові витрати у справі №645/10072/14 та сплачував комісії банків, але всі ці витрати виявилися марними, вважає, що зазнана ним майнова шкода через здешевлення національної валюти та імпортне походження запчастин і матеріалів пошкодженого майна має бути відшкодована в розрахунку еквіваленті вартості світової резервної валюти доларів США за офіційним курсом НБУ на день документу, що посвідчує обставину та становить 7 389, 61 доларів США. Крім цього позивач заявляє про пряму дискримінацію його особи у розгляді справи 646/10072/14 за ознакою офіційного статусу потерпілої особи від адміністративного правопорушення, оскільки у протоколі від 18.11.2014 року не було зазначеного його як потерпілого та в постановах відповідачів також не було зазначено особи потерпілого, а також відсутністю повної фіксації технічними засобами під час судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, що на його думку є проявом прямої дискримінації, внаслідок чого йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 5 029 299, 57 гривень.

Ухвалою суду від 20.11.2017 року було відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду у попередньому судовому засіданні 22.12.2017 року позивачем надана уточнена позовна заява, а 26.12.2017 доповнення до уточненої позовної заяви.

03.01.2018 року позивачем через канцелярію суду подано заяву про забезпечення позову, а саме шляхом скасування Указу Президента України від 29.12.2017 року за № 449/2017 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів», скасування Указу Президента України від 29.12.2017 № 452/2017 « Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», а також шляхом заборони до розгляду питання про скасування зазначених указів, ДСА України вчиняти дії з виконання рішень про утворення чи припинення (ліквідацію)судів.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.01.2018 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.02.2018 року за клопотанням позивача залучено до участі в розгляді цивільної справи № 646/7999/17 за позовом ОСОБА_2 до Фрунзенського районного суду міста Харкова, Апеляційного суду Харківської області про відшкодування шкоди завданої незаконними діями в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Державну судову адміністрацію України в особі ОСОБА_4 та територіальне управління Державної судової адміністрації України в особі ОСОБА_5.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.02.2018 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Фрунзенського районного суду м. Харкова, Апеляційного суду Харківської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державна судова адміністрація України, Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди до судового розгляду по суті на 23.02.2018 року о 11.30 год.

У судовому засідання позивач позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник третіх осіб у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Представники відповідачів у призначене судове засідання не зявились, просили розглядати справу за їх відсутністю.

Суд вислухавши думку позивача та представника третіх осіб, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Постановою Верховної Ради України від 01.12.1994 року №267/94-ВР введено в дію ОСОБА_4 України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", який містить виключний перелік протиправних діянь, за наявності яких настає відповідальність, передбачена цим Законом.

Згідно ст. 1 вказаного закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачени законами України "Про оперативно-розшукову діяльність" , "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до положень ч.1, ч.2, п.п. 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій задано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

За умовами п.4 ст. 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ст.ст. 4,13 вищевказаного Закону, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Судом встановлено, що 12 березня 2015 року суддею Фрунзенського районного суду міста Харкова було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП стосовно ОСОБА_2 (справа №645/10072/14-п, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення заст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_2 закрито, у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення. Також в мотивувальній частині зазначеної постанови судом встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Постаною Апеляційного суду Харківської області від 26.05.2015 року постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.03.2015 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП стосовно ОСОБА_2 у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Вказані постанови судів від 12.03.2015 року та 26.05.2015 року набрали законної сили, скасовані чи змінені не були.

Зміст права на справедливий суд, в силу п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, полягає у праві кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

На думку суду, таке право особи не було порушено. Позивач мав можливість і скористався встановленими законом процедурами доведення своєї позиції при розгляді справи про адміністративне правопорушення. У результаті розгляду адміністративної справи винесено постанову, якою провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Ніякі заходи примусу зі сторони держави до особи не застосовувались.

Позивачем не подано суду жодного належного і допустимого доказу на обґрунтування того, що внаслідок розгляду справи про адміністративне правопорушення йому було спричинено матеріальну шкоду та, загалом, завдало певної моральної шкоди.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено суду порушення його прав та завдання йому органами державної влади України матеріальної чи моральної шкоди.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати за рахунок держави, так як позивач, якому відмовлено в задоволенні позову, був звільнений від сплати судового збору при подачі позову, в порядку визначеному Законом України «Про судовий збір».

Керуючись, ст.ст. 12, 19, 77-81, 89, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України,16, 22 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 07.02.2018 року.

Суддя І.І. Теслікова