Справа № 592/2738/18
Провадження № 4-с/592/12/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Косолап М.М.,

за участю секретаря Павлович Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3, заінтересована особа ОСОБА_4 про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в :

Боржник свою скаргу мотивує тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.10.2010 р. з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 у розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення повноліття. Виконавчий лист перебуває на виконанні у Голосіївському районному відділі державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві за місцем його роботи. Заборгованості по аліментам не має, сплачує їх щомісяця у добровільному порядку. Державний виконавець не перевірив добровільне виконання рішення суду, постанову про звернення на заробітну плату за місцем роботи не направлено, проте винесено постанову про арешт майна боржника від 26.02.2018 р., яку він отримав 14.03.2018 р. Просив визнати дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 по винесенню постанови про арешт майна боржника ВП 51825141 від 26.02.2018 р. протиправними, скасувати постанову про арешт майна боржника ВП 51825141 від 26.02.2018 р. як незаконну; зобовязати державного виконавця вирішити питання по зняттю арешту з майна, що належить на праві власності, накладеного постановою; встановити судовий контроль за виконанням винесеної ухвали.

14.05.2018 р. боржник ОСОБА_1 надав заяву згідно якої скаргу підтримав у повному обсязі просив розглядати справу без його участі.

14.05.2018 р. стягувач ОСОБА_4 надала заяву згідно якої просила справу розглядати без її участі, не заперечувала поти задоволення скарги.

Державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 у судове засідання повторно не прибув, відзив на скаргу не надав, що згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, дослідивши надані докази дійшов наступних висновків.

Постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 від 26.02.2018 р. у виконавчому провадженні ВП 51825141 з примусового виконання виконавчого листа № 2-8985, виданого 25.10.2010 р. Ковпаківським районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття починаючи стягнення з 27.08.2010 року на користь ОСОБА_4 у розмірі 1000 грн. накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1, яка мотивована тим, що рішення не виконано (а.с. 4 - 5).

15.03.2018 р. стягувач ОСОБА_4 звернулася з заявою на імя державного виконавця у якій повідомила, що ОСОБА_1 у добровільному порядку на її користь сплачує аліменти на утримання дитини, доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно виконавчого листа № 2-8985 виданого 25.10.2010 р. Ковпаківським районним судом м. Суми, заборгованість станом на 15.03.2018 р. відсутня (а.с. 3).

Відповідно до п. 1 ст. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно ст. 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника. Частиною 3 статті 56 Закону передбачено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Закону за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Згідно положень п.п. 7, 8 ч. 4 і ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Судом встановлено, що боржник сплачує аліменти стягувачу щомісяця і заборгованість зі сплати аліментів відсутня, тому постанова про накладення арешту на все майно боржника винесена 26.02.2018 р. державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 у виконавчому провадженні ВП 51825141 за відсутності правових підстав, а тому його дії є неправомірними та з метою поновлення порушеного права заявника оскаржувану постанову слід скасувати.

Частиною 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відтак підстави для зобовязання державного виконавця вирішити питання по зняттю арешту з майна боржника є необґрунтованими.

Крім того, встановлення судового контролю за виконанням ухвали суду Цивільним процесуальним кодексом не передбачено, тому в цій частині доводи скарги є необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 447 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна боржника від 26.02.2018 р. у виконавчому провадженні ВП 51825141 визнати неправомірною та скасувати.

Зняти арешт на майно ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), накладений постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна боржника від 26.02.2018 р. у виконавчому провадженні ВП 51825141.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя М.М. Косолап