Номер справи 220/1177/18
Номер провадження № 2-о/220/244/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Чернякової В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, Великоновосілківський районний Відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

30.05.2018 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, у якій зазначила, що 11 лютого 2018 року в «Центральній міській лікарні №1» м.Сніжне Донецької області вона народила дитину, чоловічої статі. 11.02.2018 року їй було видано медичне свідоцтво про народження №20-19, форми первісної звітності документації № 103/у затверджене наказом Міністерства Охорони Здоров`я Донецької Народної Республіки. При зверненні до Великоновосілківського районного Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області заявнику було відмовлено у реєстрації дитини, оскільки медична довідка про народження видана медичною установою, яка розташована на тимчасово неконтрольованій Україною території, а тому є незаконною та не створює правових наслідків. Встановлення факту народження дитини необхідно заявнику для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини.

Ухвалою від 30.05.2018 року провадження у справі відкрито.

Заявник в судове засідання не зявилася, будучи належним чином оповіщеною про день та час розгляду справи. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Заяву підтримала.

Представник зацікавленої особи - Великоновосілківського районного Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та вирішення справи на розсуд суду.

Суд, дослідивши надані по справі докази, приходить до висновку, що вимоги заявника про встановлення факту народження дитини підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Судом встановлено, що згідно медичного свідоцтва про народження №20-19, виданого «Центральною міською лікарнею №1» м.Сніжне Донецької області, у ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 кв.48,11 лютого 2018 року народилась дитина чоловічої статі.

Як вбачається з копії паспорту ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, серія ВК 343730, виданого 16.02.2007 року Сніжнянським МВ УМВС України в Донецькій області, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

З копії свідоцтва про шлюб серія 1-НО № 077266 вбачається, що ОСОБА_1 з 07 лютого 2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2.

Згідно довідки № НОМЕР_1 від 30.05.2018 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 перемістилася з тимчасово окупованої території в Донецьку область, Великоновосілківський район, с.Ялинське, вул.Блакитна, буд. 55.

Надане заявником медичне свідоцтво про народження, видане «Центральною міською лікарнею №1» м.Сніжне Донецької області, тобто медичним закладом, розташованим на тимчасово неконтрольованій території.

Кабінетом Міністрів України 7 листопада 2014 р. була прийнята постанова № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», пунктом 3 якої встановлено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, місцеві державні адміністрації мають забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно листа Великоновосілківського районного Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області заявнику було відмовлено у реєстрації дитини, оскільки заявником предявлено медичний документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545, а тому є незаконною та не створює правових наслідків.

Враховуючи викладене, надане заявником медичне свідоцтво про народження є незаконним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, оцінюючи досліджені докази, суд враховує висновки, викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Приписами п.7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини.

На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, що надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про народження, видане відповідним державним органом України.

Керуючись ст.ст. 12,81,263-265,273,293,295,299-300,315,317 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини задовольнити.

Встановити факт народження 11 лютого 2018 року в м.Сніжне Донецької області, Україна, громадянкою України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 живонародженої дитини чоловічої статі, третьої за пологами.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя О.М. Якішина