Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/1012/17

Провадження №2/377/32/18

06 березня 2018 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., при секретарі судового засідання Маряхіній І.В., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

У С Т А Н О В И В:

13 грудня 2017 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб з відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 253. Спільне життя сторін не склалося в звязку з втратою почуття взаємної поваги та любові. Шлюб носить формальний характер та його збереження суперечить інтересам позивача. Оскільки заяву до органів державної реєстрації актів цивільного стану про розірвання шлюбу мають право подати подружжя, яке немає дітей, а місце перебування ОСОБА_2 позивачу невідомо, на листи пропозиції вона не відповідає, раніше заявляла, що не надасть згоди на розірвання шлюбу, то це унеможливлює розірвання шлюбу, в порядку, передбаченому ст.106 СК України, що змусило позивача звернутися до суду з відповідним позовом.

Позивач в призначене судове засідання не зявився, в поданій позовній заяві просив проводити судовий розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи за правилами ст. 128-130 ЦПК України була повідомлена двічі, клопотання про відкладення розгляду справи та заяви про розгляд справи за її відсутністю до суду не надала, причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не надіслала.

За наявності умов, передбачених ст. ст. 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 06 березня 2018 року суд ухвалив заочне рішення у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, підстави позовних вимог вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого 27 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, копія якого долучена до справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 27 лютого 2015 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 253. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_1, дружині Павлова.

Від шлюбу в них дітей немає.

Як вбачається із змісту позовної заяви, шлюбні відносини у позивача та відповідача не склалися в звязку з втратою почуття взаємної поваги та любові. Різні погляди на ведення домашнього господарства, виникнення безпідставних сварок та непорозумінь призвели до фактичного припинення шлюбних відносин з лютого 2016 року. Всі спроби розірвати шлюбу шляхом подачі заяв до органів РАЦС виявилися марними, оскільки направлені позивачем листи-пропозиції залишилися без відповіді. В подальшому було встановлено, що відповідач за місцем своєї реєстрації фактично не проживає, про що були складені відповідні акти. Місце перебування відповідача не відоме.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно ч. 2 ст. 18, п. 3 ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сімї неможливо.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 263-265, 280 - 281 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 27 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 253.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 640 гривень.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається через Славутицький міський суд Київської області до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н. Ф. Теремецька