печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2018 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Москаленко К.О.,

за участю секретаря судового засідання - Березовської К.А.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу №757/50991/17-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 4» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

за участю представника позивача - Ліус О.Г.

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Керуючись ч.6 ст.259, ст.265, ст.ст.352, 354, 355, п.15.5) Перехідних положень ЦПК України, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 4» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Рада 4») звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач 1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що ОСОБА_2, проживаючи у квартирі АДРЕСА_1, яка належить їй на праві приватної власності, за період з лютого місяця 2014 року по лютий місяць 2016 року не оплачує за комунальні послуги та послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, в зв'язку з чим за цей період у неї утворилась заборгованість у розмірі 48 022,08 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача 1.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.03.2016 у справі відкрито провадження.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13.07.2016 позовні вимоги ТОВ «Рада 4» до ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 48 022 грн. 08 коп.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.01.2017 заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 13.07.2016 скасовано.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2017, занесеною до журналу судового засідання, до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_3(далі по тексту - відповідач 2, ОСОБА_3.).

У судовому засіданні 28.03.2018 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 20.02.2018, поданої через канцелярію Печерського районного суду м. Києва 21.02.2018 в порядку ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), відповідно до якої просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку 4 153 грн. 63 коп.

Представник відповідача 1 - ОСОБА_3 у судовому засіданні 28.03.2018 заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити в повному обсязі.

Відповідач 2 в судовому засіданні 28.03.2018 заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача 1 та відповідача 2, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру від 09.08.2001 Серія НОМЕР_3, відповідач 1 є власником квартири АДРЕСА_1 загальною площею 144,6 кв.м. (а.с. 14)

12.07.2001 між відповідачем 1 та ТОВ «Рада» Корпорації «Позняки-жил-буд» було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, предметом якого є забезпечення підприємством обслуговування та поточного ремонту житлового будинку та прибудинкової території за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 11-12)

Відповідно до пунктів 2.1.1., 2.1.2, 2.1.6. Договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, сторони погодили, що підприємство зобов'язано забезпечити виконання всього комплексу робіт по утриманню будинку, прибудинкової території та створення необхідних умов мешкання в будинку, в тому числі співвласнику та мешкаючим з ним особам, згідно з вимогами «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій»; надання співвласнику комунальних та інших послуг згідно діючим розцінкам і тарифам та ведення особистого рахунку співвласника; надання додаткових послуг для забезпечення безпечного та комфортного мешкання співвласника та мешкаючим з ним особам за додаткову плату.

За пунктом 2.2.4. Договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, відповідач 1 взяла на себе зобов'язання не пізніше 7-го числа наступного місяця вносити плату на рахунок підприємства пропорційно його частині власності в будинку і в розмірах, визначених чинним законодавством, за надані послуги, перелік яких сторони погодили у даному пункті.

Також, для поліпшення комфортного мешкання та проведення комплексу відновних робіт по будинку та з метою відновлення його конструкцій та систем інженерного обладнання, а також підтримання експлуатаційних якостей, не пов'язаних зі зміною основних техніко-економічних показників, відповідач зобов'язалася сплачувати за ці додаткові послуги за квадратний метр загальної площі квартири на рахунок підприємства 0,5 гривні щомісяця (пункт 2.2.12 Договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 14.02.2018 у відповідачів наявна заборгованість з жовтня 2014 року по грудень 2017 року, загальний розмір якої становить 4 153 грн. 63 коп., з яких:

2 001 грн. 25 коп. - сума основного боргу;

290 грн. 46 коп. - сума інфляційних нарахувань;

72 грн. 95 коп. - сума 3% річних;

1 788 грн. 97 гкоп. - сума пені.

Відповідно до ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком виконавця - є надання таких послуг вчасно та відповідної якості.

За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

У відповідності до вимог ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Управитель має право: 1) здійснювати управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд та забезпечувати їх належну експлуатацію; 2) укладати договори з виробниками, виконавцями, споживачами в порядку, встановленому законом; 3) контролювати виконання умов договорів на надання житлово-комунальних послуг; 4) отримувати плату за виконання власних функцій; 5) доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів тощо в порядку, визначеному законом і договором; 6) звертатися до органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та до суду в межах повноважень, визначених законом та договором, для забезпечення належного виконання умов договору виробниками, виконавцями та споживачами (ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що управитель зобов'язаний вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.

Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Також, відповідно до п. 2.2.5. Договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, співвласник зобов'язується при несвоєчасному внесенні платні сплачувати пеню із розрахунку 1% від несплаченої суми за кожний день прострочки.

Окрім того, суд враховує те, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2016 у справі №757/7198/14-ц, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача 1 заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з лютого 2011 року по 14 жовтня 2014 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, у судовому засіданні встановлено, що відповідачі не сплачують грошові кошти за надані житлово-комунальні послуги та у них утворилась заборгованість за період з жовтня 2014 року по грудень 2017 року, загальний розмір якої становить 4 153 грн. 63 коп.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «Рада 4» заборгованості за житлово-комунальні послуги є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, вбачає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 762 грн. 00 коп., стягнувши цю суму з відповідачів в рівних частинах.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 10, 24, 179 ЖК України, з урахуванням норм Закону України "Про житлово-комунальні послуги", та на підставі ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 4» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_2), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 4» (, юридична адреса: 02068, м. Київ, вул. А. Ахматової, буд. 3) заборгованість за житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 4 153 (чотири тисячі сто п'ятдесят три) грн. 63 коп., яка складається: з основного боргу у розмірі 2 001 грн. 25 коп., з інфляційних нарахувань у розмірі 290 грн. 46 коп., з 3% річних у розмірі 72 грн. 95 коп., з пені у розмірі 1 788 грн. 97 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2) та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, адреса реєстрації: АДРЕСА_2), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 4» (, юридична адреса: 02068, м. Київ, вул. А. Ахматової, буд. 3) суму судового збору у розмірі 1 762 (одна тисяча шістсот шістдесят дві) грн. 00 коп., в рівних частинах.

Повне рішення суду буде складено 10.04.2018.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд міста Києва.

Суддя Печерського

районного суду м. Києва К.О. Москаленко