Справа № 635/6302/16-ц
Провадження № 2/635/584/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Шинкарчука Я.А.,

секретар судового засідання - Желізова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського районного суду Харківської області в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановив:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є донькою ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_7 остання помирає. Після її смерті залишилась спадщина яка складається з наступного майна: 1) житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, який знаходиться в селі Веселе по вулиці АДРЕСА_1, Харківського району Харківської області; 2) земельна ділянка площею 0,25 га, яка знаходиться в селі Веселе по вулиці АДРЕСА_2 Харківського району Харківської області (державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 від 16 грудня 1996 року); 3) земельна ділянка площею 4, 3983 га (державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5 від 30 квітня 2012 року); 4) земельна ділянка площею 1,3017 га (державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_6). Спадкоємцями першої черги після її смерті є позивач - ОСОБА_1, та її рідні сестри - ОСОБА_2 і ОСОБА_3. Всі вони звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7, та в Першій державній нотаріальній конторі Харківського району Харківської області заведена спадкова справа №927/2015. За життя ОСОБА_4, а саме, 24 вересня 2004 року, склала заповіт, яким житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, який знаходиться в селі Веселе по вулиці АДРЕСА_1, Харківського району Харківської області та земельна ділянка площею 0,25 га, яка знаходиться в селі Веселе по вулиці АДРЕСА_2 Харківського району Харківської області, заповіла ОСОБА_1. Даним заповітом, земельну ділянку площею 4, 3983 га (державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5 від 30 квітня 2012 року), розташовану на землях Веселівської сільської ради, ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_2 і ОСОБА_3, в рівних долях кожній. Однак, звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач 10.03.2016 отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що відсутній документ, який стверджує право власності на нерухоме майно та державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за спадкодавцем. Так, надати документ, який підтверджує державну реєстрацію права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, який знаходиться в селі Веселе по вулиці АДРЕСА_1, Харківського району Харківської області, за спадкодавцем позивач не має змоги. Спірний будинок належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 липня 1990 року. На час отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом діяли норми Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема, таким як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах місцевого типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться у сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарській книзі. Зазначені акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного кодексу України. Домоволодіння в селі Веселе по вулиці АДРЕСА_2 зареєстровано в погосподарській книзі Веселівської сільської ради за №0310-01, власником якого значиться ОСОБА_4. Разом з тим, згідно рішення Веселівської селищної ради Харківського району Харківської області від 15.01.2001 «Про упорядкування назв вулиць та нумерації будинків в населених пунктах ради: с.Веселе, село Нескучне» впорядковано нумерацію будинків та земельних ділянок по вулиці АДРЕСА_2 в селі Веселе Харківського району Харківської області, а саме, номер житлового будинку та земельної ділянки, власником яких є ОСОБА_4, з АДРЕСА_2 змінено на АДРЕСА_2 У відповідності до рішення VІ сесії VІІ скликання Веселівської сільської ради 25 лютого 2018 року змінено зазву вулиці АДРЕСА_2 в селі Веселе Харківського району Харківської області на вулицю АДРЕСА_2.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 серпня 2016 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування та призначено судове засідання.

На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 02 вересня 2016 року витребувано з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області копію спадкової справи № 927/2015, заведеної після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7, яка проживала на день смерті в с. Веселе Харківського району Харківської області, вул.АДРЕСА_1.

28 вересня 2016 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій ОСОБА_2 просила суд визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться в селі Веселе по вулиці АДРЕСА_2, Харківського району Харківської області, що залишився після смерті ОСОБА_4, в порядку спадкування за законом та на 1/6 частину земельної ділянки площею 0,25 га (державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 від 16 грудня 1996 року), що знаходиться в селі Веселе по вулиці АДРЕСА_2

В обґрунтування вимог зустрічного позову ОСОБА_2 вказала, що у Першій державній нотаріальній конторі Харківського району Харківської області перебуває спадкова справа № 58079951 (номер у нотаріуса 927/20150), що заведена 19.10.2015 після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7. ОСОБА_2 є спадкоємцем померлої ОСОБА_4, спадщину прийняла вчасно. Окрім неї спадкоємцями є ОСОБА_3 та ОСОБА_1. Під час отримання спадщини виникли складнощі у зв'язку з відсутністю, на думку нотаріуса, правовстановлюючих документів на спадкове майно: жилий будинок АДРЕСА_2 у с. Веселе Харківського району Харківської області (в подальшому нумерацію будинку змінено на АДРЕСА_2). Померла ОСОБА_4 отримала спадщину за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.07.1990. Одним із об'єктів спадщини є жилий будинок АДРЕСА_2 у с. Веселе Харківського району Харківської області. На той час документом, що підтверджував право власності померлого ОСОБА_5 на вищезгаданий будинок була довідка з сільської ради про наявність у погосподарській книзі запису про право власності ОСОБА_5 на будинок. На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 і оформлення спадкових прав діяли норми Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963. В силу норм п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (чинна до 13 грудня 1995 року) і п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мін'Юст від 22.02.2012 №296/5, виникнення права власності на будинок у ОСОБА_4 не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного кодексу України від 16.01.2003 та Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відтак, у зустрічному позові ОСОБА_2 наполягає, що правовстановлюючим документом слід вважати запис у погосподарській книзі, який підтверджував право власності ОСОБА_5 на спадкове майно. Щодо вимог зустрічного позову ОСОБА_2 вказала, що вона відповідно ст. 1241 ЦПК України має право на обов'язкову частку у спадщині, адже на день смерті ОСОБА_4 досягла пенсійного віку, а з огляду на роз'яснення рішення Конституційного Суду України від 11.02.2014 (справа № 1-1/2014) та статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування», вважалась непрацездатною. Таким чином, у зустрічному позові просила визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться в селі Веселе по вул. АДРЕСА_2, Харківського району Харківської області, після смерті ОСОБА_4, в порядку спадкування за законом та 1/6 частину земельної ділянки площею 0, 25 га (державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_11 від 16 грудня 1996 року), що знаходиться в селі Веселе по вул. АДРЕСА_2 АДРЕСА_2 Харківського району Харківської області.

Також, 28 вересня 2016 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій ОСОБА_3 просила суд визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться в селі Веселе по вулиці АДРЕСА_2, Харківського району Харківської області, що залишився після смерті ОСОБА_4, в порядку спадкування за законом та на 1/6 частину земельної ділянки площею 0,25 га (державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 від 16 грудня 1996 року), що знаходиться в селі Веселе по вулиці АДРЕСА_2

В обґрунтування вимог зустрічного позову ОСОБА_3 вказала, що у Першій державній нотаріальній конторі Харківського району Харківської області перебуває спадкова справа № 58079951 (номер у нотаріуса 927/20150), що заведена 19.10.2015 після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7. ОСОБА_3 є спадкоємцем померлої ОСОБА_4, спадщину прийняла вчасно. Окрім неї спадкоємцями є ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Під час отримання спадщини виникли складнощі у зв'язку з відсутністю, на думку нотаріуса, правовстановлюючих документів на спадкове майно: жилий будинок АДРЕСА_2 у с. Веселе Харківського району Харківської області (в подальшому нумерацію будинку змінено на АДРЕСА_2). Померла ОСОБА_4 отримала спадщину за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.07.1990. Одним із об'єктів спадщини є жилий будинок АДРЕСА_2 у с. Веселе Харківського району Харківської області. На той час документом, що підтверджував право власності померлого ОСОБА_5 на вищезгаданий будинок була довідка з сільської ради про наявність у погосподарській книзі запису про право власності ОСОБА_5 на будинок. На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 і оформлення спадкових прав діяли норми Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963. В силу норм п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (чинна до 13 грудня 1995 року) і п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мін'Юст від 22.02.2012 №296/5, виникнення права власності на будинок у ОСОБА_4 не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного кодексу України від 16.01.2003 та Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відтак, у зустрічному позові ОСОБА_3 наполягає, що правовстановлюючим документом слід вважати запис у погосподарській книзі, який підтверджував право власності ОСОБА_5 на спадкове майно. Щодо вимог зустрічного позову ОСОБА_3 вказала, що вона відповідно ст. 1241 ЦПК України має право на обов'язкову частку у спадщині, адже на день смерті ОСОБА_4 досягла пенсійного віку, а з огляду на роз'яснення рішення Конституційного Суду України від 11.02.2014 (справа№ 1-1/2014) та статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування», вважалась непрацездатною. Таким чином, у зустрічному позові просила визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами, що знаходиться в селі Веселе по вул. АДРЕСА_2, Харківського району Харківської області, після смерті ОСОБА_4, в порядку спадкування за законом та 1/6 частину земельної ділянки площею 0, 25 га ( державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_11 від 16 грудня 1996 року), що знаходиться в селі Веселе по вул. АДРЕСА_2 АДРЕСА_2 Харківського району Харківської області.

28 вересня 2016 року в судовому засіданні зустрічні позови ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 лютого 2017 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом в частині визнання права власності на земельну ділянку площею 0, 25 га, що розташована за адресою: с. Веселе, Харківського району Харківської області, вул. АДРЕСА_2

Також ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 квітня 2017 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_3 за зустрічним позовом в частині визнання права власності на земельну ділянку площею 0,25 га, що розташована за адресою: с. Веселе, Харківського району Харківськоїобласті, вул. АДРЕСА_2

На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 03 травня 2017 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 за первісним позовом - ОСОБА_6 та представника позивача ОСОБА_2 за зустрічним позовом - ОСОБА_7 у даній цивільній справі призначено проведення оціночно-земельної та будівельно-технічної експертиз, на вирішення якої були поставлені запитання для визначення ринкової вартості майна, яке входить до спадкової маси за заповітом у даній справі. Даною ухвалою провадження у справі зупинено до проведення експертизи.

14 червня 2017 року за наслідками повторного автоматичного розподілу справ автоматизованої системи документообігу, який було здійснено у зв'язку із закінченням повноважень судді Харківського районного суду Харківської області Березовської І.В. та відповідно до розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_8 від 14.06.2017 за №01-04/38, на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.06.2017, зазначена справа була передана в провадження судді Шинкарчука Я.А.

12 вересня 2017 року з Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса надійшло повідомлення про неможливість надання висновку експертизи №6306 у цивільній справі №635/6302/16-ц, у зв'язку з тим, що в установлений термін в розпорядження експерта не надійшли додаткові матеріали для проведення судової експертизи та не проведена оплата за експертизу в розмірі 1/2 частини від вартості експертизи.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 вересня 2017 року відновлено провадження у даній цивільній справі.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) згідно Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до пункту 9 статті 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

07 червня 2018 року позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 надано відзив на зустрічні позовні заяви у даній справі, в якому викладено, що вона заперечує проти зустрічних вимог, адже якщо спадкоємцю, який має право на обов'язкову частку, в майні спадкодавця припадає частка, рівна обов'язковій або більша, то правила статті 1241 Цивільного кодексу України, не застосовуються. Так, за наданими до суду доказами, в грошовому еквіваленті належна частка за заповітом позивачам за зустрічними позовами, перевищує в грошовому еквіваленті обов'язкову частку у спадщині при спадкування спірного житлового будинку. Відтак, з огляду на вказане, позивач за первісним позовом просить відмовити в задоволенні зустрічних позовів в повному обсязі.

В судове засідання позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічними позовами - ОСОБА_1 повідомлена про час, дату та місце розгляду справи не з'явилась. Від її представника - ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності від 30.07.2016, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шуть О.Г. та зареєстрованої в реєстрі за №5523, до суду надійшла заява, в якій вказано, що представник просить суд розглядати справу у її відсутність та відсутність ОСОБА_1, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, а проти зустрічних позовів заперечує з підстав викладених у відзиві. Прицьому, представник ОСОБА_1 в заяві зазначила, що на проведенні судово-технічної експертизи по справі не наполягає.

Відповідач з первісним позовом та позивач (відповідач) за зустрічними позовами - ОСОБА_2 повідомлена про час, дату та місце розгляду справи не з'явилась. Від її представника - ОСОБА_7, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 07.12.2016 р., до суду надійшла заява, в якій вказано, що представник просить суд розглядати справу у її відсутність та відсутність ОСОБА_2, позовні вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, а відповідно первісний позов просить задовольнити частково. Між тим, в заяві представник вказала, що заяву про проведення будівельно-технічної експертизи у даній справі ОСОБА_2 більше не підтримує.

Відповідач з первісним позовом та позивач (відповідач) за зустрічними позовами - ОСОБА_3 повідомлена про час, дату та місце розгляду справи не з'явилась. Від її представника - ОСОБА_7, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 07.12.2016 р., до суду надійшла заява, в якій вказано, що представник просить суд розглядати справу у їївідсутність та відсутність ОСОБА_3, позовні вимоги ОСОБА_3 за зустрічним позовом підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, а відповідно первісний позов просить задовольнити частково. Між тим, в заяві представник вказала, що заяву про проведення будівельно-технічної експертизи у даній справі ОСОБА_3 більше не підтримує.

Враховуючи, що в судове засідання не з'явилися всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є доньками ОСОБА_4, що підтверджується такими документами: копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_12 від 10 жовтня 1951 року (а.с.4, Т.1) та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_14 від 20 серпня 1975 року (а.с.5, Т.1); копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_13 від 10 жовтня 1951 року (а.с.43, Т.1), копією свідоцтва про укладення шлюбу від 26 липня 1975 року (а.с.48, Т.1) та копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_16, виданого 18 листопада 1997 року Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області (а.с.44-46, Т.1); копією свідоцтва про народження НОМЕР_15 від 11 травня 1961 року (а.с. 57, Т.1) та копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_17 виданого 28 грудня 1999 року Липецьким відділом УМВС України в Харківській області (а.с.58-61, Т.1).

24 вересня 2004 року ОСОБА_4 склала заповіт (а.с.80 Т.1), яким заповіла:

1)ОСОБА_1 житловий будинок з господарськими і побутовими спорудами, який знаходиться в селі Веселе по вулиці АДРЕСА_1 Харківського району Харківської області, та земельну ділянку площею 0,25 га (державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_11 від 16 грудня 1996 року), яка знаходиться в селі Веселе по вулиці АДРЕСА_1 Харківського району Харківської області;

2)ОСОБА_3 та ОСОБА_2 земельну ділянку площею 4,3983 га (державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_8 від 30 квітня 2012 року), розташовану на землях Веселівської сільської ради, в рівних долях кожній.

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 помирає, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серіНОМЕР_7, виданого 15.08.2015 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с.78 Т.1).

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається зі всього належного померлій на день смерті майна, а саме:

1) житловий будинок з господарськими і побутовими спорудами, який знаходиться в селі Веселе по вулиці АДРЕСА_1 Харківського району Харківської області та належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.07.1990, виданого державним нотаріусом Першої Харківського району державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №1-1389 (а.с.7, Т.1). За даними погосподарської книги Веселівської сільської ради, власником домоволодіння є померла (а.с.20, Т.1);

2) земельна ділянка площею 0,25 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в селі Веселе по вулиці АДРЕСА_1 Харківського району Харківської області, та належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_11, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №231 від 16 грудня 1996 року (а.с.9, Т.1);

3) земельна ділянка площею 4,3983 га, кадастровий номер НОМЕР_9, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на землях Веселівської сільської ради КСП «Липці», що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_8, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №239 від 30 квітня 2002 року (а.с.8, Т.1);

4) земельна ділянка 1,3017 га, кадастровий номер НОМЕР_10, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на землях Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області (поза межами населеного пункту), що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №08146 від 11 жовтня 2012 року (а.с.10, Т.1);

Згідно з інформацією Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області від 01.04.2016 №394, рішенням Веселівської сільської ради ХVІІ сесії ХХІІІ скликання від 15.01.2001 «Про упорядкування назв вулиць та нумерацію будинків в населених пунктах ради: с.Веселе, село Нескучне», номер житлового будинку та земельної ділянки, власником яких є ОСОБА_4, з АДРЕСА_2 змінено на АДРЕСА_2 в с.Веселе Харківського району Харківської області. А згідно рішення ІV сесії VІІ скликання Веселівської сільської ради від 25.02.2016 - змінено назву вулиці АДРЕСА_2 в селі Веселе Харківського району Харківської області на вулицю АДРЕСА_2 (а.с.21, Т.1).

Відтак, як вбачається з вище викладеного, окрім земельної ділянки 1,3017 га, кадастровий номер НОМЕР_10, все інше майно, належне спадкодавцю на день смерті та яке відповідно входить до складу спадщини, охоплено заповітом та розподіллено між сторонами у справі.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частини перша, друга статті 1220 ЦК України).

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно частини п'ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

За змістом статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Так, як встановлено з копії спадкової справи №927/2015, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4, яка на час смерті проживала в АДРЕСА_3, заведеної в Першій державній нотаріальній конторі Харківського району Харківської області (а.с.74-84, Т.1), до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця звернулись із заявами про прийняття спадщини діти спадкодавця - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Разом з тим, остання (ОСОБА_2) повідомила нотаріуса, що вона є пенсіонером і просить це врахувати згідно статті 1241 ЦК України при видачі свідоцтв про право на спадщину.

Відтак, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, з огляду на приведене вище, мають право на спадкування після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7, як за заповітом, так і за законом.

Згідно статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Однак, у оформленні спадкових прав ОСОБА_1 на нерухоме майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Веселе Харківського району Харківської області, вул.АДРЕСА_1, було відмовлено державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Богуновою Н.В., у зв'язку з відсутністю документа, який стверджує право власності на нерухоме майно та державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за спадкодавцем.

В зв'язку з тим, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості оформити спадщину у встановленому законом в позасудовому порядку, вона була змушена звернутися в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п.45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії», згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Підставою звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом є неможливість оформлення нею права на спадщину у нотаріуса з причин відсутності на спірний житловий будинок правовстановлюючого документа та відповідної державної реєстрації прав власності за спадкодавцем.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За даними технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, АДРЕСА_2, виготовленого Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 16.06.2016 (а.с.13-16, Т.1), та інформацією Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за вих.№ч-256 від 11.07.2016, спірний житловий будинок збудовано в 1956 році.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Реєстрація права власності житлових будинків, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, спрощена.

Так, статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV, встановлені особливості державної реєстрації прав на об'єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку.

Згідно з цією статтею для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні)житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що побудовані до 05 серпня 1992 року, і щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із по господарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений-сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки і прибудови до них, що були збудовані до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, технічна інвентаризація є необов'язковою.

Отже, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок може бути підтверджено випискою із по господарської книги, наданої виконавчим органом сільської ради, селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.07.1990, виданого державним нотаріусом Першої Харківського району державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №1-1389 (а.с.7, Т.1), ОСОБА_4 отримала у власність після смерті ОСОБА_5 жилий будинок з надвірними побудовами в селі Веселе Харківського району Харківської області, вул.АДРЕСА_1.

Згідно інформації Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області за вих.№99 від 29.01.2016 (а.с.20, Т.1), в селі Веселе по АДРЕСА_2 зареєстровано в погосподарській книзі Веселівської сільської ради домоволодіння за №0310-01, власником якого є ОСОБА_4.

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що згідно запису в погосподарській книзі Веселівської сільської ради власником домоволодіння за адресою: с. Веселе Харківського району Харківської області, АДРЕСА_2, за №0310-01, є ОСОБА_4, зазначений житловий будинок став об'єктом права власності.

Таким чином, з приведеного вище вбачається, що ОСОБА_4 набула права власності на житловий будинок за адресою: с. Веселе Харківського району Харківської області, АДРЕСА_2, хоча і державної реєстрації її прав на нерухоме майно відсутня. Даний будинок, ще у 2004 році спадкодавець заповіла в повному обсязі одній зі своїх дочок - ОСОБА_1.

Відтак, ОСОБА_1 звернувсь до суду з позовом про визнання за нею права власності на вказаний вище житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7, вказавши відповідачами інших спадкоємців першої черги спадкування за законом та за заповітом, а саме, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Останніми до суду подано зустрічні позови, які обґрунтовані тим, що вони мають право на обов'язкову частку у спадщині, а саме, на частку у житловому будинку в селі Веселе по АДРЕСА_2, оскільки на момент смерті спадкодавця обидві досягли пенсійного віку, тобто були непрацездатними. Отже, на них поширюються правила статті 1241 ЦК України.

Так, відповідно до частини першої статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

У рішенні Конституційного Суду України від 11 лютого 2014 року (справа № 1-1/2014) розкривається зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в абзаці першому частини першої статті 1241 Кодексу щодо права на обов'язкову частку у спадщині, ґрунтується на положеннях частини третьої статті 75 Сімейного кодексу України, який відносить до категорії «непрацездатні» інвалідів I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції на день відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7) непрацездатними громадянами є - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, померла ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4, окрім ОСОБА_1, заповіла належне померлій на день смерті майно також ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Зокрема, останні отримали за заповітом в рівних долях кожна земельну ділянку площею 4,3983 га, що розташована на землях Веселівської сільської ради.

Згідно вимог статті 1241 ЦК України до обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз'яснено судам, що при визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховується, зокрема, увесь склад спадщини.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Стосовно доведення вартості об'єктів нерухомого майна, що входить до спадкової маси, ОСОБА_1 до суду надано наступні документи, а саме:

-висновок про вартість нерухомого майна від 23.11.2016, виконаного ТОВ «РІЕЛТІ-БРОКЕРІДЖ», згідно якого ринкова вартість житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 50,90 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га за адресою: АДРЕСА_2 станом на дату оцінки - становить 237700,00 гривень;

-висновок про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 24.03.2017, виконаного ТОВ «РІЕЛТІ-БРОКЕРІДЖ», згідно якого ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_10, площею 1,3017 га, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, Веселівська сільська рада (за межами населеного пункту) станом на дату оцінки - становить 131490,00 гривень;

-висновок про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 24.03.2017, виконаного ТОВ «РІЕЛТІ-БРОКЕРІДЖ», згідно якого ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_18, площею 4,3983 га, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, Веселівська сільська рада, КСП «Липці» станом на дату оцінки - становить 472060,00 гривень.

Отже, з приведених вище документів вбачається, що загальна вартість майна, яке входить до спадкової маси, що залишились після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_8, становить: 237700,00 грн + 131490,00 грн + 472060,00 грн = 841250,00 гривень. Виходячи з приведених вище норм, вартість обов'язкової частки у спадщині (841250,00 грн./ 6) на кожного спадкоємця складає близько 140208,33 гривень, тоді як вартість спадщини, що припадає лише на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ((472060,00 грн / 2) + (131490,00 грн / 3) = 236030,00 грн (за заповітом) + 43830,00 грн (за законом)) складає 279860,00 гривень, що є більше ніж підрахована вартість обов'язкової частки у спадщині (140208,33 гривень).

Приведена вище оцінка вартості майна, що входить до спадкової маси надана ОСОБА_1, позивачами за зустрічними позовами - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечувалась, а на противагу якої було надано наступні документи, а саме:

-висновком про вартість майна від 11.04.2017, виконаного ФОП ОСОБА_12, згідно якого ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_4 - становить 226000,00 гривень;

-висновком про вартість майна від 11.04.2017, виконаного ТОВ «Північно-східна консалтингова група», згідно якого ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_4 - становить 175000,00 гривень;

-розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки приватної власності (ріллі-паю) сільськогосподарського призначення, приведена в технічній документації на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_18, площею 4,3983 га, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, Веселівська сільська рада, КСП «Липці», згідно якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2017 (враховуючи індексацію) складає 149 990,65 гривень.

Однак, відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про оцінку земель» експертна грошова оцінка земельних ділянок - результат визначення вартості земельної ділянки та пов'язаних з нею прав оцінювачем (експертом з питань оцінки земельної ділянки) із застосуванням сукупності підходів, методів та оціночних процедур, що забезпечують збір та аналіз даних, проведення розрахунків і оформлення результатів у вигляді звіту. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами. При цьому, грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель. Експертна грошова оцінка земельних ділянок та прав на них проводиться з метою визначення вартості об'єкта оцінки. Експертна грошова оцінка земельних ділянок використовується при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок та прав на них, крім випадків, визначених цим Законом, а також іншими законами.

Отже, для визначення розміру обов'язкової частки у спадщині необхідно встановити вартість спадкового майна, для чого проводиться відповідна експертна оцінка, тоді як нормативна грошова оцінка застосовується у випадку визначення розміру державного мита при спадкуванні.

Відтак, надана позивачами за зустрічним позовом - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 4,3983 га, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, Веселівська сільська рада, КСП «Липці», при розрахунку вартості спадкової маси судом не приймається до уваги.

Так, з огляду на надані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 документи щодо оцінки майна спадкової маси, враховуючи, що на частину майна відсутня оцінка, а відтак взявши оцінку такого майна наданої ОСОБА_1 судом підраховано вартість спадкової маси, що залишились після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_8, яка становить (226000,00 грн + 175000,00 грн + 472060,00 грн + 131490,00 грн) 1 004 550,00 гривень. Відповідно вартість обов'язкової частки у спадщині на кожного спадкоємця складає близько 167 425,00 гривень, тоді як вартість спадщини, що припадає лише на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ((472060,00 грн / 2) + (131490,00 грн / 3) = 236030,00 грн (за заповітом) + 43830,00 грн (за законом)) складає 279860,00 гривень, що є більше ніж підрахована вартість обов'язкової частки у спадщині (167 425,00 гривень).

Разом з тим, суд зазначає, що сторони у справі відмовилися від проведення судової оціночно-земельної та будівельно-технічної експертиз.

Під час розгляду справи, ані ОСОБА_2, ані ОСОБА_3 не довели ту обставину, що вартість майна, на яке кожна з них має право в порядку спадкування за законом та заповітом, є меншою, ніж підрахований згідно з наданими висновками, розмір обов'язкової частки у спірному житловому будинку. Більш того, підрахована вартість майна, яке відповідні особи можуть отримати в порядку спадкування за законом та за заповітом, у кожному з приведених вище випадків, є значно вищою від розміру розрахованої обов'язкової частки у спадщині, а отже, вони отримують обов'язкову частку у спадщині за рахунок частини спадщини за заповітом та законом.

Між тим, виходячи з доказів, які маються в матеріалах справи ОСОБА_3 -позивач за одним із зустрічних позовів, не надала суду безумних доказів, що вона на момент смерті спадкодавця була непрацездатною, а саме, досягла пенсійного віку чи була особою з інвалідністю.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що зустрічні позови ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є не обґрунтованими, а відповідно в задоволенні слід відмовити.

При цьому, враховуючи викладене, суд вважає ОСОБА_1 такою, що набула право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_8, житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішуючи виходячи з положень статті 141 ЦПК України.

Керуючись статями 12, 81, 141, 200, 247, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_5 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_7.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у загальному розмірі 1540 (тисяча п'ятсот сорока) гривень 98 (дев'яносто восьми копійок), а з кожної по 770 (сімсот сімдесят) гривень 49 (сорок дев'ять) копійок.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити повністю.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічними позовами) - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: АДРЕСА_6; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1;

Відповідач за первісним позовом (позивач та відповідач за зустрічними позовами) - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: АДРЕСА_7 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2;

Відповідач за первісним позовом (позивач та відповідач за зустрічними позовами) - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: АДРЕСА_8; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3.

Повне рішення складено 26 листопада 2018 року.

Суддя - Я.А. Шинкарчук

.