Ухвала

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 400/1175/14-ц

провадження № 61-1624зп18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Штелик С. П. (судді-доповідача), Лесько А.О., Мартєва С.Ю.,

розглянув заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 липня 2017 року в справі за скаргою ОСОБА_4 на відмову вчинити нотаріальну дію, заінтересована особа - завідувач Петрівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Коліушко О.Ю.,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеною скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію, заінтересована особа - завідувач Петрівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Коліушко О.Ю, в обґрунтування якої указував на те, що він звертався до Петрівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області з заявою, у якій просив визнати нікчемним заповіт, складений від імені його батька, померлого 25 березня 2005 року, так як він підписаний іншою особою, однак йому було відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії, тому він звернувся до суду із вказаною скаргою.

На обґрунтування скарги ОСОБА_4 посилався на те, що завідуючим Петрівської районної державної нотаріальної контори Каліушко О.Ю. йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме - нотаріус не визнала нікчемним заповіт та у листі від 05 серпня 2014 року вказала, що нікчемність заповіту визнається судом. Вказував, що така відмова нотаріуса є безпідставною, тому просив визнати, що заповіт складений від імені батька скаржника, ОСОБА_7 і підписаний іншою особою 25 березня 2005 року є нікчемним та одночасно застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2014 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2014 року, скаргу ОСОБА_4, заінтересована особа завідувач Петрівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області, Каліушко О.Ю., про відмову вчинити нотаріальну дію залишено без розгляду на підставі ч. 6 ст. 235 ЦПК України та роз'яснено ОСОБА_4 право на подання позову на загальних підставах.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 11 листопада 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У лютому 2016 року справу було передано до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області на підставі ухвали від 09 грудня 2015 року, у зв'язку з задоволенням заяви про відвід головуючого судді та неможливістю утворення нового складу суду в Петрівському районному суді Кіровоградської області для розгляду справи.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 17 січня 2017 року, скаргу ОСОБА_4 на відмову вчинити нотаріальну дію, заінтересована особа - завідувач Петрівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області КоліушкоО.Ю. залишено без розгляду, оскільки наявний спір про право.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 липня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 17 січня 2017 року відхилено, а оскаржувані ним судові рішення залишено без змін.

У грудні 2017 року до Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 липня 2017 року, здана до поштового відділення 28 листопада 2017 року, про що свідчить штемпель на конверті.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», з набуттям чинності якого Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припинили роботу та розпочав роботу Верховний Суд.

Відповідно до пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.

У січні 2018 року заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 липня 2017 року, передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Одночасно із заявою про перегляд судових рішень ОСОБА_4 подано клопотання про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд судових рішень.

Клопотання про поновлення строку мотивоване тим, що судом касаційної інстанції в порушення вимог частини третьої статті 222 ЦПК України, в редакції, що діяла на день постановлення судового рішення, про перегляд якого подано заяву, заявнику не було направлено копії ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 липня 2017 року, у зв'язку з чим ОСОБА_4 був позбавлений можливості належним чином обґрунтувати свою заяву про перегляд судових рішень та подати її у визначений процесуальним законодавством строк.

Копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 липня 2017 року заявник отримав 27 вересня 2017 року у суді першої інстанції після повернення справи з касаційного суду.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 356 ЦПК України, у редакції, що діяла до набрання чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

У разі пропущення строку, встановленого частинами першою - третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява. Питання про поновлення строку вирішується колегією суддів під час вирішення питання допуску справи до провадження.

Перевіривши викладені в клопотанні про поновлення пропущеного строку доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що недотримання ОСОБА_4 строку на звернення до суду із заявою про перегляд судових рішень, було зумовлене несвоєчасним направленням заявнику копії ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 липня 2017 року, про перегляд якої подано заяву, що є поважною підставою для його поновлення.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 січня 2018 року надано ОСОБА_4 строк до 23 лютого 2018 року для усунення недоліків заяви, а саме: для зазначення, які саме норми права неоднаково застосовано касаційним судом, та направлення до суду касаційної інстанції копій різних за змістом судових рішень, ухвалених у подібних правовідносинах.

На виконання вимог указаної ухвали 26 лютого 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 січня 2018 року надійшла заява ОСОБА_4, у якій заявник обґрунтовує підстави перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 липня 2017 року неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції положень частини шостої статті 235 ЦПК України, в редакції, що діяла до набрання чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147‑VIII, та статті 50 Закону України «Про нотаріат» що, на думку заявника, спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження наявності підстав перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 липня 2017 року заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2015 року, постановлену у цій самій справі, у якій, на його думку, суд по-іншому, застосував наведені вище норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши викладені у заяві доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що у допуску справи за скаргою ОСОБА_4 на відмову вчинити нотаріальну дію, заінтересована особа - завідувач Петрівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Коліушко О.Ю., до провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 липня 2017 року, на підставі пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України, у редакції, що діяла до набрання чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, у зв'язку із неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції статті 50 Закону України «Про нотаріат» належить відмовити з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України, у редакції, що діяла до набрання чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому ухвалення різних за змістом судових рішень означає, що суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ за подібних правовідносин при однаковому їх матеріально-правовому регулюванні дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2015 року, на яку здійснюється посилання, не дає підстав вважати, що суд касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ за подібних правовідносин при однаковому їх матеріально-правовому регулюванні дійшов неоднакових правових висновків, оскільки вказана ухвала постановлена у тій самій справі, що і судове рішення, про перегляд якого подано заяву, тому встановлена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, у редакції, що діяла до набрання чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, підстава перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 липня 2017 рокувідсутня.

Інших судових рішень на підтвердження наявності неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права ОСОБА_4 не зазначено та до заяви про перегляд судових рішень не додано.

З огляду на викладене, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що у допуску справи до провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України, у редакції, що діяла до набрання чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, належить відмовити.

Крім зазначеного, у поданій заяві ОСОБА_4 порушує питання про перегляд судових рішень з передбаченої пунктом 2 частини першої

статті 355 ЦПК, у редакції, що діяла до набрання чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права, а саме частини шостої статті 235 ЦПК України, у редакції, що діяла до набрання чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Подана заява в цій частині підлягає поверненню з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, у редакції, що діяла до набрання чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Згідно із частиною третьою статті 354 ЦПК України, у редакції, що діяла до набрання чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження.

Оскільки ОСОБА_4 подав заяву про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 липня 2017 року, якою відхилено його касаційну скаргу та залишено без змін судові рішення і яка не може вважатися такою, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, то ця заява в частині перегляду зазначеної ухвали з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, у редакції, що діяла до набрання чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, підлягає поверненню заявнику.

Керуючись пунктом 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, частиною третьою статті 354, частиною першою статті 360 ЦПК України,у редакції, що діяла до набрання чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Верховний Суд у складі Другої колегії суддів Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Поновити заявнику строк на подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 липня 2017 року.

У допуску справи за скаргою ОСОБА_4 на відмову вчинити нотаріальну дію, заінтересована особа - завідувач Петрівської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Коліушко О.Ю., до провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 липня 2017 року на підставі пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України, у редакції, що діяла до набрання чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, відмовити.

Заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19 липня 2017 року на підставі пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України, у редакції, що діяла до набрання чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:С. П. Штелик
А. О. Лесько
С. Ю. Мартєв