У Х В А Л А

21 березня 2018 року

м. Київ

справа № 761/45026/16-ц

провадження № 22-ц/796/3472/2018

Апеляційнийсуд м. Києва у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О.Ф.,

учасники справи:

позивач - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4»

відповідач - ОСОБА_3

перевірившивідповідність апеляційної скарги ОСОБА_3 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва у складі судді Савицького О.А. від 26 липня 2017 року, вимогам ст. 356, 357 ЦПК України,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.07.2017 позовні вимоги Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Івана Франка, 4» (далі - ОСББ «Івана Франка, 4») задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідачка звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Зважаючи на положення п.8 ч.1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд міста Києва здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги разом з доданими до неї матеріалами, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Апеляційна скарга не оформлена у відповідності до вимог, встановлених п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, якою передбачено, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» зі змінами (далі - Закон) за подання до суду апеляційної скарги на судові рішення справляється судовий збір.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

При зверненні ОСББ «Івана Франка, 4» до суду з даним позовом підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Відповідно до пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви, скарги.

Отже, при зверненні до суду з апеляційною скаргою підлягає сплаті судовий збір у сумі 2 067,00 грн. (1378х150%).

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_3 долучила до скарги квитанцію від 27.11.2017 про сплату судового збору на суму 1 760,00 грн., тобто в меншому розмірі ніж передбачено Законом.

Крім того, в квитанції про сплату судового збору зазначено, що платником є ОСОБА_4, а в графі «Призначення платежу» вказано судовий збір за позовом ОСОБА_4, тоді як позивачем у справі є ОСББ «Івана Франка, 4».

Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. Платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Оригінал документу про сплату судового збору із зазначенням відомостей про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір, необхідно подати до Апеляційного суду м. Києва.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 необхідно надати докази сплати судового збору на суму 2 067,00 грн. (реквізити: отримувач коштів - УДКС у Солом'янському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, рахунок отримувача 0010, Банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку отримувача 820019).

При цьому, документ про сплату судового збору повинен бути оформлений у відповідності до вищевказаних вимог закону, а саме в ньому має бути зазначено, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, яка передбачає залишення позовної заяви (апеляційної скарги) без руху з наданням строку для усунення виявлених судом недоліків.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

Згідно з ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Разом з цим, пунктом 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, передбачено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване відповідачкою заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва ухвалено 26.07.2017, тобто до набрання чинності ЦПК України в новій редакції.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2017 року заяву відповідачки про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. Копію ухвали ОСОБА_3 отримала 16.11.2017 (т. 2, а.с. 94-95).

Отже, останнім днем для подачі відповідачкою апеляційної скарги на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26.07.2017 є 27 листопада 2017 року (перший робочий день після вихідного дня - 26.11.2017).

Разом з цим, з апеляційною скаргою на заочне рішення відповідачка звернулася лише 12.03.2018, тобто після закінчення строків, установлених цивільним процесуальним законодавством разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Як на підставу поновлення строку ОСОБА_3 посилалася на те, що після отримання копії ухвали про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, її представником було помилково скеровано апеляційну скаргу безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва, а не через суд першої інстанції.

Апелянт вважала, що вказані підстави є поважними, а тому просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Однак, на підтвердження вказаних причин поважності строку на апеляційне оскарження ОСОБА_3 не зазначила про докази, які підтверджують дані обставини, та не долучила їх до клопотання.

З огляду на викладене, суд вважає, що наведені ОСОБА_3 в клопотанні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26.07.2017, є неповажними.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 6 постанови № 12 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24.10.2008 у клопотанні мають бути зазначені причини пропущення строку на апеляційне оскарження та докази, що підтверджують наявність поважних причин його пропуску.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно звернутися до суду апеляційної інстанції з клопотанням про поновлення строку, в якому зазначити інші обґрунтовані підстави для поновлення строку та докази, що підтверджують наявність поважних причин його пропуску.

Відповідно до ч. 3 ст. 357 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, апелянту необхідно протягом десяти днів з дня вручення ухвали звернутися до апеляційного суду із заявою, в якій вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26.07.2017, в якій мають бути зазначені докази, що підтверджують наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

За вказаних обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення виявлених судом недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185, 356, 357 ЦПК України, п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 липня 2017 року - залишити без руху, надавши строк для усунення виявлених в ній недоліків протягом десяти днівз дня отримання ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.Ф. Мазурик