Провадження № 2/243/3287/2018
Справа № 243/9965/18
19 листопада 2018 року
Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Ільяшевич О.В.,
секретаря судового засідання Хміль О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судовихзасідань Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов'янськ, Донецької області) за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Миколаївської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату № 7 Донецької обласної ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
11 жовтня 2018 року представник Миколаївської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату № 7 Донецької обласної ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є матір'ю неповнолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2018 року ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_1. ОСОБА_1 було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та влаштовано до Миколаївської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату № 7 Донецької обласної на повне державне забезпечення. Вказує на те, що за весь час перебування дитини у державному закладі відповідачка дитину не відвідувала, матеріальної та моральної підтримки не надавала, повернути в сім'ю не намагалась. У зв'язку із чим позивач просив ухвалити рішення яким стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини з усіх видів доходів, але не менше 50 % пожиточного мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття.
В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.
Відповідно до ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачки про місце, день та час розгляду справи. Судом були спрямовані судові повістки за останньою відомою адресою місця проживання ОСОБА_2, однак відповідачка у судове засідання не з'явились, як не з'явились і до поштового відділення для отримання судових повісток. У зв'язку із чим, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідачки був здійснений шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Разом з тим, ОСОБА_2, будучи повідомленою у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи, не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з'явилась у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзив, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності від неї до суду не надходило.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка, будучи повідомленою належним чином про дату, час і місце розгляду справи не з'явилася без повідомлення причин неявки, не подала відзив, а позивач не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з постановленням заочного рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Миколаївської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату № 7 Донецької обласної ради підлягають задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази.
Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, її батьками зазначені: мати ОСОБА_2, батько ОСОБА_3.(а.с.6). Відомості про батька в свідоцтві про народження внесені відповідно до ч.1 с.135 СК України.
Згідно із рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 05 квітня 2018 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно дитини ОСОБА_1(а.с.9-11,11 з.б)
Рішенням Слов'янської міської ради від 24 травня 2018 року № 198 малолітній ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.8,8 з.б.).

Згідно із Рішенням Слов'янської міської ради від 08 червня 2018 року № 222 малолітню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 було влаштовано на повне державне утримання до державного закладу (а.с.7,7 з.б.).

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, путівкою Департаменту освіти і науки Донецької ОДА № 278/9 від 07 вересня 2018 року направлена до Миколаївської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату № 7 Донецької обласної ради до 1 класу, де з 10 вересня 2018 року по теперішній час перебуває у вказаному державному закладі на повному державному забезпеченні (а.с.14,15)

З акту від 10 жовтня 2018 року складеного заступником директору з виховної роботи О.О.Суріною та затвердженого директором Миколаївської СЗОШІ № 7 Олійниковим І.М. вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, виховується та перебуває у вищевказаному закладі на повному державному забезпеченні. За час перебування дитини, її мати ОСОБА_2 доньку не відвідувала, не цікавилась її життям та станом здоров'я, листів та дзвінків від неї не поступало. Ніхто з громадян України чи інших країн не виявив бажання взяти дитину під опіку чи усиновити її. (а.с.16).

Відповідно до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції ) зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 186 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку, щодо утримання дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частинами 8, 9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2, 3 ст. 181 СК України).

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. ст.183, 184 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. - у твердій грошовій сумі.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

У судовому засіданні встановлено, що дитина влаштована до Миколаївської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату № 7 Донецької обласної ради та у відділенні Державного ощадного банку України був відкритий їй особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України (а.с.17).

Судом достовірно встановлено, що дитина, власних доходів немає, а тому потребує матеріальної допомоги, відповідачка є працездатною. Доводів на спростування такого висновку суду відповідачкою не надано.

З огляду на викладене, оскільки передбачених законом підстав для звільнення відповідачки від обов'язку утримання дитини судом не встановлено, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, досліджених доказів у їх сукупності, суд вважає, що слід стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини ОСОБА_1 в розмірі ? частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України, починаючи з 11 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідачки підлягають стягненню з моменту пред'явлення позову до суду.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Розв'язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з такого.

Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», що передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У ч.1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ч. 6 згаданої статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З врахуванням вказаних положень можна дійти висновку, що у поняття судових витрат, вказаних у ч.6 ст. 141 ЦПК включається також і судовий збір. Наведене положення узгоджується також із частиною другою вказаної норми, де на відміну від частини шостої йдеться про «інші судові витрати».

За таких обставин, слід дійти висновку, що у разі звільнення від сплати судових витрат, у тому числі судового збору, сторони, на користь якої ухвалено рішення, то з протилежної сторони стягуються витрати, які були понесені іншими особами, а решта компенсується за рахунок держави.

Таким чином, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов судом задоволений у повному обсязі, то підстав для стягнення судового збору з відповідача в дохід держави у суду не має, оскільки за вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, він компенсується за рахунок держави.

Такий висновок суду також узгоджується із нормами, передбаченими ч.1 ст. 142 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180,182,183 СК України, ст. ст. 10, 58, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Миколаївської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату № 7 Донецької обласної ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Єнакіївським МВУМВС України у Донецькій області 27 червня 2003 р., РНОКПП відсутній відповідно до довідки ДФС України, останнє відоме зареєстроване у встановленому законом місце проживання: АДРЕСА_1, на особистий рахунок НОМЕР_3, МФО 335106 відкритий у відділенні Державного ощадного банку України № 10004/0570, вул.. Музична, 15, м. Миколаївка, Слов'янського району, Донецької області, аліменти на користь та утримання дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною ОСОБА_1 повноліття.

Судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений 26 листопада 2018 року.

Головуючий - суддя: О.В. Ільяшевич