Справа № 140/2242/17
№ 2-о/140/4/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.2018 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого: судді Науменко С. М.

за участю секретаря Буназів К. В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення батьківства,

В С Т А Н О В И В:

05.09.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду мотивуючи тим, що з 15.12.2018 року вона із відповідачем проживали однією сімєю без укладення шлюбу за адресою вул.. Гагаріна 45, с. Мухівці Немирівського району, мали спільний бюджет.

26.11.2013 року у сторін народився син ОСОБА_5, батьком якого в свідоцтві про народження записано відповідача за його заявою. У вересні 2015 року стосунки між сторонами погіршились, так як ОСОБА_1 завагітніла, а ОСОБА_4 не бажав більше мати дітей.

З 15.09.2015 року позивачка проживає біля своїх батьків в с. Воробіївка Немирівського району Вінницької області. 30 квітня 2016 року народилась донька ОСОБА_6. Відповідач відмовився в добровільному порядку подати заяву про визнання його батьківства, своє батьківство категорично заперечує, тому ОСОБА_1 вимушена звернутись до суду із даним позовом.

В судовому засідання позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити.

Представник позивачки ОСОБА_2 також просить задоволити позовні вимоги та встановити, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_6

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що батьком дочки позивачки ОСОБА_6 є не він. Відповідач в судове засідання не зявився.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини, викладені нижче.

В судовому засіданні встановлено, що з грудня 2012 року по вересень 2015 року ОСОБА_1 О та ОСОБА_4 проживали однією сімєю, мали фактичні шлюбні відносини.

26.11.2013 року народилась дитина - син ОСОБА_5, батьком якого в свідоцтві про народження записано відповідача (а.с.7), а 30 квітня 2016 року народилась донька ОСОБА_6, батьком якої в свідоцтві про народження зі слів позивачки записано ОСОБА_7 (а.с.6).

Судом досліджено висновок експерта від 20.02.2018 № 19 судової молекулярно-генетичної експертизи (а.с. ), відповідно до якої молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 може бути біологічним батьком малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 з ймовірністю 99,999999995%; таким чином, батьківство практично доведене.

Відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків, заяви батька, або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно ст.128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. ст. 213,215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по-батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до ч.3 ст.128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір'ю.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень cт. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Відповідач у свою чергу не надав підтвердження на спростування свого батьківства щодо дитини, народженої позивачем.

Згідно ст.134 Сімейного кодексу України, на підставі заяв осіб, зазначених у ст.126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, є доведеними.

У зв'язку з наведеним суд вважає, що є усі підстави для задоволення позову ОСОБА_1, так як він є обґрунтованим та законним ы підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 125, 126, 128, 134, 135, 180, 181, 182, 191 Сімейного Кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-264, 268,354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення батьківства задовольнити..

Встановити, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_3, що проживає та зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4 є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована та проживає ІНФОРМАЦІЯ_5.

Вказане рішення є підставою для внесення змін до актового запису № 1 від 30.05.2016 року про народження ОСОБА_6 (свідоцтво про народження серії І-АМ № 337030, видане виконкомом Воробіївської сільської ради Немирівського району Вінницької області).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 13354,00 гривень, а саме: судовий збір 640,00 гривень, оплата за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи 7614,00 гривень; витрати на правову допомогу: консультація 100,00 гривень; оформлення документів до суду -1500,00 гривень., підготовка клопотання про призначення судової експертизи 500,00 гривень., представництво інтересів в суді 3000,00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Немирівський районний суд Вінницької області.

Суддя Немирівського

районного суду: ОСОБА_8