Справа № 518/947/18
Провадження № 2/517/305/2018
19 листопада 2018 року смт. Захарівка
Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Тростенюка В.А.,
при секретареві Грабовій І.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Захарівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Ширяївська селищна рада Ширяївського району Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, -
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом в якому просить визнати ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком № 98 по вул. Шевченка у смт. Ширяєве, Одеської області та примусово зняти його з реєстраційного обліку в будинку позивача ОСОБА_1, який належить йому на праві приватної власності згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок виданого Ширяївською селищною радою Ширяївського району Одеської області від 22.10.1986 року на підставі рішення виконавчого комітету Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області № 222 від 05.12.1985 року та зареєстрованого Ширяївським бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі за № 8, стр. 121, № 1869 від 22.10.1986 року.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Шевченко, 98 (раніше № 94) смт. Ширяєве, Одеської області, який належить йому на праві приватної власності.
ОСОБА_1 дав згоду відповідачу на прописку у вищезазначеному будинку, однак ОСОБА_2 в даному будинку не проживав, звязки сторони не підтримують, позивачу не відоме місце перебування відповідача, вирішити питання зняття з реєстрації у добровільному порядку є не можливим, тому позивач вимушений звернутися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання
Позивач у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності.
Представник третьої особи у судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій вказав, що прийняття рішення покладає на розсуд суду, просить справу розглядати у його відсутності.
Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що вбачається з оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України від 17 жовтня 2018 року та 05 листопада 2018 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Відповідач не зявився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Суд дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу в порядку, передбаченому гл. 7 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст. 128 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Шевченко, 98 (раніше № 94) смт. Ширяєве, Одеської області, який належить йому на праві приватної власності згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок виданого Ширяївською селищною радою Ширяївського району Одеської області від 22.10.1986 року на підставі рішення виконавчого комітету Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області № 222 від 05.12.1985 року та зареєстрованого Ширяївським бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі за № 8, стр. 121, № 1869 від 22.10.1986 року (а.с. 6).
Згідно домової книги для прописку громадян проживаючих у ІНФОРМАЦІЯ_1 розпочатої 28.11.1979 року, крім позивача та членів сімї, а саме дружини ОСОБА_3 у даному будинку зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець х. Калінін Краснодарського краю, який прибув у смт. Ширяєве із с. Летнік Ростовської області (а.с. 8-11).
З пояснень позивача, викладених у позовній заяві вбачається, що відповідач приїхав на роботу до ДП «Ширяївське лісове господарство» і на той час, для працевлаштування необхідна була прописка у Ширяївському районі, оскільки сторони були знайомі, тому позивач вирішив допомогти відповідачу та дав згоду на прописку до його будинку, однак відповідач в даному будинку не проживав. Через декілька місяців ОСОБА_2 звільнився з роботи і виїхав із смт. Ширяєве, звязку з часу вибуття сторони не підтримують, позивачу не відомо де відповідач мешкає, тому вирішити питання зняття з реєстрації у добровільному порядку є не можливим.
З акту встановлення факту не проживання гр. ОСОБА_2 по вулиці Шевченка, 98, смт. Ширяєве Ширяївського району Одеської області від 06 червня 2018 року, комісія у складі заступника селищного голови ОСОБА_4, юриста сектору з юридичних питань ОСОБА_5 та начальника загального відділу ОСОБА_6, складений на підставі опитування сусідів, (згідно пояснень) а саме: ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вбачається, що гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, дійсно не проживає протягом року за адресою: вул. Шевченка, 98, смт. Ширяєве (а.с. 13).
Згідно довідки Ширяївської селищної ради Захарівського району Одеської області № 1705 від 12.06.2018 року, ОСОБА_2 за адресою: вул. Шевченка, 98, смт. Ширяєве не проживає.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності квартиронаймача право на жиле приміщення за ним зберігається протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України особа визнається такою що втратила право користування жилим приміщенням в разі відсутності її понад встановлені терміни в судовому порядку.
Із змісту п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року вбачається, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача.
Згідно ст. 319 ЦК України, - власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
В ч. 2 ст. 405 ЦК України вказано, що член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім'ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Із пояснень позивача, зазначених ним у позові, та письмових матеріалів справи вбачається, що відповідач є колишнім мешканцем будинку № 98 по вул. Шевченка у смт. Ширяєве, Одеської області, у вказаному будинку зареєстрований, але не проживає там більше року, що стверджує позивач та підтверджується актом встановлення факту не проживання гр. ОСОБА_2 по вулиці Шевченка, 98, смт. Ширяєве Ширяївського району Одеської області від 06 червня 2018 року.
За таких обставин суд вважає, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком № 98 по вул. Шевченка у смт. Ширяєве, Одеської області.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Ширяївська селищна рада Ширяївського району Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком № 98 по вул. Шевченка у смт. Ширяєве, Одеської області та примусово зняти його з реєстраційного обліку в будинку позивача ОСОБА_1, який належить йому на праві приватної власності згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок виданого Ширяївською селищною радою Ширяївського району Одеської області від 22.10.1986 року на підставі рішення виконавчого комітету Ширяївської селищної ради Ширяївського району Одеської області № 222 від 05.12.1985 року та зареєстрованого Ширяївським бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі за № 8, стр. 121, № 1869 від 22.10.1986 року.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Одеської області через Фрунзівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 26 листопада 2018 року.

Суддя: