Справа № 357/340/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Дубановська І. Д.

при секретарі Огер О. А.,

учасники справи:

скаржник Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква

представник скаржника ОСОБА_1

державний виконавець - старший державний виконавець Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2

боржник ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Біла Церква скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква на дії старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, боржник ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року до суду надійшла скарга Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква про визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 від 27.07.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що на виконанні у Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції перебував судовий наказ про стягнення із ОСОБА_3 боргу. 27.07.2018 року в рамках виконавчого провадження винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Вона є незаконною у звязку із тим, що державним виконавцем не вжито всіх необхідних заходів для виконання рішення суду передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Старший державний виконавець Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, боржник позиції щодо скарги не висловили.

Розгляд справи відбувався в судових засіданнях.

На підставі ч. 2 ст. 450 ЦПК України суд проводив розгляд справи без участі державного виконавця та боржника, які про час та місце призначених судових засідань повідомлялись належним чином.

22.10.2018 року в судовому засіданні заслухано представника скаржника, після чого оголошено перерву.

27.11.2018 року суд дослідив матеріали справи та видалився до нарадчої кімнати.

Із пояснень представника скаржника, письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, суд встановив, що 14.12.2017 року відкрите виконавче провадження про примусове виконання судового наказу № 6/357/213/17 виданого 14.11.2017 року за яким необхідно стягнути із ОСОБА_3 6 898,93 грн.

14.05.2018 року накладений арешт на все майно ОСОБА_3.

15.05.2018 року скаржник звернувся до Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області із заявою в якій просив звернутися до суду із поданням про розшук боржника.

27.07.2018 року виконавчий документ судовий наказ № 6/357/213/17 виданого 14.11.2017 року, повернутий стягувачу, оскільки майно боржника, на яке може бути звернуте стягнення не виявлено, а здійснені виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

31.07.2018 року до суду надійшла скарга Квартирно-експуатаційного відділу м. Біла Церква на дії державного виконавця, яка обґрунтована тим, що в рамках виконавчого провадження не здійснено розшук майна боржника чи джерел отримання доходу, а також проігноровано за його заяву про оголошення розшуку боржника.

При вирішенні скарги, суд керується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Виконання судового рішення має розглядатися як невід'ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 («BURDOV проти Росії» № 589498/00, п. 34 рішення від 15.01.2009 року). Право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (Жовнер проти України, № 56848/00, § 33, ЄСПЛ, від 29 червня 2004 року).

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обовязковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обовязковою для виконання поліцією.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного звязку, суд зазначає, що виконавче провадження копія якого надана суду не містить акту про відсутність майна боржника та результатів розгляду заяви скаржника з проханням звернутися до суду із поданням про оголошення розшуку боржника.

Отже, під час здійснення виконавчого провадження державним виконавцем порушено вимоги ч. 2 ст. 18, ч. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, державний виконавець не мав права виносити спірну постанову.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Вказана норма процесуального права не надає компетенції суду скасовувати документи, які прийнятті державним виконавцем.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні № 55369794 від 27.07.2018 року та поновити права скаржника шляхом зобовязання старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 відновити виконавче провадження № 55369794.

Керуючись, ст.ст. 259-261, 352-354, 447-453 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква на дії старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2, боржник ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні № 55369794 від 27.07.2018 року.

Зобовязати старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_2 відновити виконавче провадження № 55369794.

На ухвалу може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом пятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

Ухвала складена в нарадчій кімнаті та проголошена 27.11.2018 року.

Повний текст ухвали складений 28.11.2018 року.

СуддяОСОБА_4