Справа № 496/3327/18
Провадження № 2-о/496/141/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря Желяпової О.Ф.,

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Петропавлівська сільська рада Саратського району Одеської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання разом з спадкодавцем матірю ОСОБА_3 на час відкриття спадщини по вул. Садовій, 3 в с. Петропавлівка Саратського району Одеської області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона фактично постійно проживала разом з матірю з 2005 року без реєстрації в с. Петропавлівка, Саратського району Одеської області, вул. Садова, 3, оскільки мати хворіла та потребувала сторонньої допомоги. 01.07.2007 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті залишилося спадкове майно. Заявниця є єдиним спадкоємцем після її смерті та звернулась до приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також рекомендовано звернутись до суду щодо захисту спадкових прав у судовому порядку. ОСОБА_1 вважає, що фактично прийняла спадщину, з огляду на це просить встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцем ОСОБА_3, яка померла 01 липня 2007 року, за адресою: вул. Садова, 3, в с. Петропавлівка Саратського району Одеської області.

Заявниця та її представник в судовому засіданні на заяві наполягали, посилаючись на обставини, викладені в ній. При цьому заявниця пояснила, що по день смерті вони проживали з матірю однією сімєю, вели спільне господарство, вона здійснювала догляд за матірю.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 20).

Заслухавши пояснення заявниці та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяву представника заінтересованої особи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 померла 01.07.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть №109505, виданим Петропавлівською сільською радою Саратського району Одеської області ( а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД №092149, виданого Фараонівською сільською радою Саратського району Одеської області та свідоцтва про одруження серії І-ЖД №044415, виданого Великодальницькою сільською Радою народних депутатів Біляївського району Одеської області, ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черг після смерті ОСОБА_3П.(а.с. 9-10).

На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Згідно довідки №518 від 11.05.2018 року, виданої Петропавлівською сільською радою Саратського району Одеської області ОСОБА_1 мешкала спільно зі своєю матірю ОСОБА_3 до дня смерті її матері за однією адресою: с.Петропавлівка, Саратського району Одеської області вул. Садова, 3 ( а.с.7).

З листа приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області №479/01-16 від 05.05.2018 року вбачається, що заявниці відмовленого в видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 в звязку з пропуском нею шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця (а.с.8).

Метою звернення заявниці до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт того, що заявниця з 2005 року по день смерті матері ОСОБА_3 жила з нею однією сімєю в с. Петропавлівка по вул. Садова, 3.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»- «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.»

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року: «Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.»

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, у силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України спадкоємці зобов'язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявниці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Таким чином, оскільки заявниця, як спадкоємець за законом постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява ОСОБА_1 законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 265 268, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживала разом з спадкодавцем матірю ОСОБА_3 на час відкриття спадщини за адресою: с. Петропавлівка, Саратського району Одеської області, вул. Садова, 3.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги до Біляївського районного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_6