АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/649/2018 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Ткаченко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2009 року в справі за позовом Відкритого акціонерного товариства Банк «Траст» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №SO11.0001623 від 10 квітня 2008 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

ВАТ Банк «Траст» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №SO11.0001623 від 10 квітня 2008 року.

В обгрунтування позову Банк зазначав, що 10.04.2008 року ВАТ Банк «ТРАСТ» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого ВАТ Банк «ТРАСТ» надав ОСОБА_3 грошові кошти на споживчі цілі на загальну суму 20 000,00 доларів США із розрахунку 21,5 % річних за час фактичного користування кредитом, а ОСОБА_3 зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов'язання згідно з даним договором у повному обсязі.

В якості забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань перед ВАТ Банк «ТРАСТ» за вказаним кредитним договором було укладено договір поруки №8011.0001623-0-1 від 10.04.2008 року між ВАТ Банк «ТРАСТ» та ОСОБА_2 та договір поруки №8011.0001623-0-2 від 10.04.2008 року між ВАТ Банк «ТРАСТ» та ОСОБА_4

Відповідачами неналежним чином виконувались взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 13 лютого 2009 року становить 141 317 грн. 95коп. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 131 256 грн. 51 коп., заборгованості по процентах у розмірі 6 905 грн. 51 коп., пені за прострочення повернення кредиту у розмірі 3 155 грн. 92 коп. та судових витрат у розмірі 1 443 грн. 18 коп.

Посилаючись на викладене, просив задовольнити позов.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2009 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ВАТ Банк «ТРАСТ» суму заборгованості за кредитним договором №8011.0001623 від 10 квітня 2008 року у розмірі 131 256 грн. 51 коп., заборгованість по процентах у розмірі 6 905 грн. 51 коп., пеню за прострочення повернення кредиту у розмірі 3 155 грн. 92 коп. та судові витрати у розмірі 1 443 грн. 18 коп., а всього 142 761 грн. 12 коп.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2017 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2009 року в справі за позовом ВАТ Банк «Траст» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №SO11.0001623 від 10 квітня 2008 року - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, діючий в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення.

В судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи до суду не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_5 14 лютого 2018 року був присутнім у судовому засіданні, подав клопотання про відкладення розгляду справи. Будучи належним чином повідомленим про перенесення розгляду справи за його клопотанням на 14 березня 2018 року на 15 год. 20 хв., представник ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не сповістив.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника Банку.

Відповідно до п.8 ч.1 1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

За змістом п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого заочного рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 10 квітня 2008 року між ВАТ Банк «ТРАСТ» та гр. ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №SO11.0001623, згідно з умовами якого ОСОБА_3 отримав кредитні кошти у сумі 20 000,00 доларів США, зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 21,5 % річних з кінцевою датою повернення кредитних коштів 11 квітня 2011 року.

Відповідно до п.3.1, 3.2 кредитного договору погашення кредиту та сплата відсотків за його користування здійснюються в порядку та строки згідно графіка повернення кредиту і сплати відсотків, наведеному у додатку №1 до цього договору, який є його невід'ємною частиною. При настанні строків платежів згідно графіку, а також строків інших платежів, передбачених цим договором, ОСОБА_3 зобов'язувався перераховати грошові кошти на транзитний рахунок ВАТ Банк «ТРАСТ» в розмірі чергового платежу згідно графіку або іншого платежу.

Судом встановлено, що позивачем умови кредитного договору ВАТ Банк «ТРАСТ» виконані в повному обсязі, що підтверджується копією заяви ОСОБА_3 на видачу готівки № VОshega-447 від 10 квітня 2008 року в сумі 20 000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 101 000 грн. 00 коп.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_3 не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, чим порушує прийняті на себе договірні зобов'язання. З матеріалів справи слідує, що останнє часткове погашення внеску за кредитним договором згідно графіка ОСОБА_3 було виконане 10.11.2008 року у сумі 5 313,00 доларів США.

Відповідно до п.3.4 Кредитного договору, за порушення ОСОБА_3 строків погашення кредиту або сплати відсотків, нараховується пеня за кожний день у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за яким виникло прострочення.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

У відповідності до п.5.2 кредитного договору, позивач набуває право вимагати, в тому числі і в судовому порядку, від ОСОБА_3 дострокового повернення кредиту, а відповідач ОСОБА_3 зобов'язується на вимогу позивача достроково повернути кредит в повному обсязі та сплатити нараховані проценти за користування кредитом, нараховану неустойку та інші платежі та нарахування за цим кредитним договором, у випадку затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, іншого істотного порушення умов кредитного договору ОСОБА_3

Отже, у зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 зобов'язань прийнятих ним за кредитним договором, у позивача виникло право на дострокове витребування всієї суми наданого кредиту.

20 січня 2009 року Банком була надіслана відповідачу ОСОБА_3 вимога №134/04 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 17 639,25 доларів США та 1 460 грн. 30 коп. Проте вказана вимога відповідачем ОСОБА_3 виконана не була, на момент розгляду справи у суді заборгованість ним не погашена.

Судом також встановлено, що в якості забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань перед ВАТ Банк «ТРАСТ» за вказаним кредитним договором було укладено: договір поруки № SO11.0001623-G-1 від 10 квітня 2008 року між ВАТ Банк «ТРАСТ» та ОСОБА_2 та договір поруки № SO11.0001623- G -2 від 10 квітня 2008 року між ВАТ Банк «ТРАСТ» та ОСОБА_4

У відповідності до п.1.1 договору поруки 1, договору поруки 2, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 прийняли на себе зобов'язання солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_3 за кредитним договором.

За змістом п.1.1 вказаних договорів поруки відповідальність відповідача ОСОБА_3 та відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є солідарною.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин» пред'явленні вимоги до поручителя є як направлення /вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя, кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

20 січня 2009 року Банком надсилалась вимога відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 17 639,25 доларів США та 1 460 гри. 30 коп. (а.с.18-19). Вказана заборгованість відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на момент розгляду справи у суді не погашена.

З матеріалів справи слідує, що станом на 13.02.2009 року сума загальної заборгованості ОСОБА_3 перед ВАТ Банк «ТРАСТ» за Кредитним договором становить 131 256 грн. 51 коп. (заборгованість за кредитом 17 046,30 доларів США за курсом НБУ станом на 13.02.2009 року), 6 905 грн. 51 коп. (заборгованість за відсотками 896,82 доларів США за курсом НБУ станом на 13.02.2009 року), 3 155 грн. 92 коп. (заборгованість по сплаті пені 409,86 доларів США за курсом НБУ станом на 13.02.2009 року), а всього: 141 317 грн. 95 коп. (заборгованість за Кредитним договором 18 352,98 доларів США за курсом НБУ станом на 13.02.2009 року).

Дана обставина підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, складеним 13.02.2009 року операційним директором ВАТ Банк «ТРАСТ» Черних Л.Ю. Вказані розрахунки сумнівів у колегії суддів не викликають, оскільки підтверджуються зібраними у справі доказами й відповідачами не спростовані.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову про стягнення з відповідачів на користь Банку суму заборгованості через неналежне виконання ними взятих на себе зобов'язань.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду про стягнення заборгованості з усіх поручителів у солідарному порядку, виходячи з наступного.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до правого висновку Верховного Суду України, зробленого ним при розгляді справи №6-923цс16 від 01 березня 2017 року і який в силу ч.4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, за змістом статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, якщо за умовами окремих договорів поруки поручителі узяли на себе зобов'язаннясамостійно відповідати перед кредитором за виконання грошових зобов'язань боржником за кредитним договором, то кредитна заборгованість підлягає стягненню з кожного поручителя окремо, а не з усіх поручителів у солідарному порядку.

Враховуючи викладене, заочне рішення суду першої слід змінити, та стягнути заборгованість з кожного поручителя окремо.

Пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в даній справі, суд першої інстанції в порушення вимог Закону, стягнув в солідарному порядку судовий збір з відповідачів, в зв'язку з чим заочне рішення слід змінити й відповідно до вимог ст.141 ЦПК України стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ Банк «Траст» по 481 грн. судових витрат з кожного відповідача.

У відповідності з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України ( в редакції Закону, що був чинний на час постановлення судового рішення), розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що позивачем не надано жодного доказу про те, що ним була отримана вимога про дострокове погашення кредиту та інших нарахувань за ним, не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого заочного рішення суду, оскільки спростовуються копією вимоги, що міститься в матеріалах справи (а.с.19), а також відміткою, виконаною на вказаній вимозі його братом «Брат получил 21.09.2009 обязуюсь передать», а тому відповідно до норм процесуального Закону відповідач вважається таким, що отримав вказану вимогу Банку.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 договір поруки за кредитним договором №SO11.0001623 від 10 квітня 2008 року не підписував, в зв'язку з чим він вважає договір поруки недійсним, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідачем не надано доказів того, що договір поруки № SO11.0001623-G-1 від 10.04.2008 року, укладений між ВАТ Банк «ТРАСТ» та ОСОБА_2, у встановленому Законом порядку визнаний недійним.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2009 року в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 змінити.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства Банк «Траст» суму заборгованості за кредитним договором №S011.0001623 від 10 квітня 2008 року у розмірі 131 256 грн. 51 коп., заборгованість по процентах у розмірі 6 905 грн. 51 коп., пеню за прострочення повернення кредиту у розмірі 3 155 грн. 92 коп., а всього 141 317 грн. 94 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Відкритого акціонерного товариства Банк «Траст» суму заборгованості за кредитним договором №S011.0001623 від 10 квітня 2008 року у розмірі 131 256 грн. 51 коп., заборгованість по процентах у розмірі 6 905 грн. 51 коп., пеню за прострочення повернення кредиту у розмірі 3 155 грн. 92 коп., а всього 141 317 грн. 94 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства Банк «Траст» судовий збір по 481 грн. 06 коп. з кожного.

В решті дане рішення суду залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова виготовлена 20 березня 2018 р.

Головуючий:

Судді: