ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року

м.Суми

Справа №583/2122/16-ц

Номер провадження 22-ц/788/316/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1, правонаступником якої залучений ОСОБА_2,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Охтирська міська державна нотаріальна контора, Виконавчий комітет Охтирської міської ради,

третя особа - Комунальне підприємство Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно - планувальних робіт»,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2017 року в складі судді Ярошенко Т.О., ухваленого в м. Охтирці,

В С Т А Н О В И В:

05 липня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, який остаточно уточнила 09 березня 2017 року (т. 3 а.с. 41-42), мотивуючи його тим, що ОСОБА_6 подарував 18 грудня 1963 року по 1/2 частині ОСОБА_7 та ОСОБА_8 житловий будинок площею 19,3 кв.м. Після договору дарування ОСОБА_7 на ОСОБА_8 08 червня 1981 року зареєстровано право власності на житловий будинок. 21 липня 1979 року позивач вступила до шлюбу з ОСОБА_9 Від спільного життя 07 жовтня 1979 року народився син ОСОБА_2 Подружжя з дитиною, а також матірю ОСОБА_9 ОСОБА_8 спільно проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1. З 1987 року в господарстві зареєструвалася позивач. За цей період старий будинок «В» з прибудовами переобладнали під літню кухню «В», в, в1, а новозбудований житловий будинок з прибудовами, надвірними та господарськими спорудами станом на 25 травня 1993 року узаконили, отримавши свідоцтво про право власності від 01 червня 1993 року. Уже без позивача в послідуючому до старого будинку переведеного у літню кухню, прибудовано сарай-прибудову в1. За час спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_9 перебудували будинковолодіння та поліпшили його стан за вказаною адресою, знесли самочинно збудований сарай В, збудували за спільні кошти та з участю ОСОБА_8 новий житловий будинок А1Ж з прибудовою а та тамбуром а1, загальною площею 97,4 кв.м, жилою площею 61 кв.м, який складався з коридору ІV площею 10,6 кв.м, коридору І площею 5,3 кв.м, котельної ІІ площею 10,9 кв.м, ванної кімнати ІІІ площею 3,8 кв.м, коридору 1-1 площею 5,8 кв.м, жилої кімнати 1-2 площею 9 кв.м, жилої кімнати 1-3 площею 16,6 кв.м, жилої кімнати 1-4 площею 27 кв.м, жилої кімнати 1-5 площею 8,4 кв.м. Також позивач разом з чоловіком та свекрухою в період 1990-1992 року побудували сарай Б площею 20,9 кв.м, прибудову б площею 20 кв.м, навіс б1 площею 7,1 кв.м. 21 липня 1992 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 розірвано. В 1993 році позивач вибула з даного будинковолодіння через нестерпні умови проживання внаслідок конфлікту. За цей період свекруха зверталася до суду про визнання ОСОБА_3 втратившою право на житло, в позові їй відмовлено. В цей час ОСОБА_3 зверталася до суду з позовом до чоловіка та свекрухи про визнання права власності на 1/3 частину житлового будинку та реальний виділ, в ході розгляду справи 17 серпня 1994 року зареєстрували повторно шлюб із чоловіком та стали проживати сімєю з сином, чоловіком та свекрухою за адресою: м. Охтирка, вул. Петровського, 187, у звязку з примиренням ОСОБА_3 відмовилася від позову про визнання права власності на 1/3 частину будинковолодіння та реальний виділ. Позивач зазначає, що в період з 1995 року по 1999 рік за спільні кошти її з чоловіком разом з участю ОСОБА_8 здійснено розбудову та поліпшення технічного стану будинковолодіння за вищевказаною адресою, добудовано сарай Б (з 2008 року - літня кухня В), сарай-прибудова б (з 2008 року сарай - прибудова в), навіс б1 (з 2008 року навіс сарай в2). ОСОБА_8 25 травня 1993 року (в період, коли подружжя ОСОБА_8 з 21 липня 1992 року по 17 липня 1994 року перебували в розірваному шлюбі) провела інвентаризацію будинковолодіння та звернулася до виконкому Охтирської міської ради з документами про оформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок з приналежними до нього прибудовами та спорудами, розташованими за адресою: вул. Петровського, 187, м. Охтирка Сумської області. 01 червня 1993 року ОСОБА_8 виконкомом Охтирської міської ради видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок з приналежними до нього побудовами та спорудами за вищевказаною адресою на підставі рішення виконкому № 213 від 13 травня 1993 року взамін договору дарування від 18 грудня 1963 року та договору дарування від 05 березня 1979 року після перебудови будинку, оформлене та видане на житловий будинок, житловою площею 18,2 (19,3) кв.м за технічною характеристикою В, прибудови в, в1, яке у наступному було переоформлене і зареєстроване як літня кухня В з прибудовами в, в1. Про вказане свідоцтво позивач дізналася в Охтирському міськрайонному суді у 2016 році з інвентарної справи. 19 квітня 1999 року у вказаному домоволодінні під час пожежі згоріли в будинку А1Ж з прибудовою а та тамбуром а1, дах, вікна, двері, меблі, техніка, власні речі. Інші обєкти нерухомості - ганок з цегли, сарай Б, прибудова б, навіс б1, бесідка Г, колодязь к, огорожа № 1-2, житловий будинок Б в наступному літня кухня з прибудовою та сараєм прибудовою В, в, в1 не постраждали. 05 липня 1999 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 розірвано повторно. 21 липня 1999 року ОСОБА_9 зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 17 березня 2007 року померла ОСОБА_8 Спадщину після її смерті прийняв ОСОБА_9, отримавши 12 грудня 2007 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарчими спорудами за адресою: вул. Петровського, 187, м. Охтирка, одноповерховий житловий будинок з прибудовою та тамбуром жилою площею 61 кв.м загальною площею 97,4 кв.м зазначений під літерою А, а, а1, побутові споруди сарай Б, прибудова б, навіс б1, літня кухня В, прибудову в, в1, бесідка Г, огорожа № 1,2, колодязь к. Таким чином, ОСОБА_9 набув право власності на спірне будинковолодіння станом на 05 липня 1999 року на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01 червня 1993 року Охтирським міськвиконкомом. 06 січня 2016 року помер ОСОБА_9 Старий житловий будинок після забудови нового житлового будинку переведено у категорію літньої кухні або сараю, але при цьому узаконюється нова забудова житлового будинку А1Ж з прибудовою а загальною площею 97,4 кв.м, жилою площею 61 кв.м, зі складовими у вигляді коридору ІV площею 10,6 кв.м, коридору І площею 5,3 кв.м, котельної ІІ площею 10,9 кв.м, ванної кімнати 1-3 площею 16,6 кв.м, жилої кімнати 1-4 площею 27 кв.м, жилої кімнати 1-5 площею 8,4 кв.м, господарських споруд та надвірних будівель у виді сараю Б (з 2008 року - літня кухня В), сараю прибудови б (з 2008 року - сарай-прибудова в), навісу б1 (з 2008 року - навіс-сарай в2), огорожі № 1-2, колодязя к.

Таким чином, позивач просив суд:

1) визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право індивідуальної власності на жилий будинок від 01 червня 1993 року, видане виконавчим комітетом Охтирської міської ради про засвідчення ОСОБА_8 право індивідуальної власності на цілий будинок з приналежними до нього прибудовами та спорудами, розташованими за адресою: по вул. Петровського, 187, м. Охтирка Сумської області на праві індивідуальної власності на підставі рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради № 213 від 13 травня 1993 року взамін договорів дарування від 18 грудня 1963 року та від 05 липня 1979 року (дійсна дата вчинення договору 05 березня 1979 року) після перебудови будинку;

2) визнати недійсним з моменту нотаріального посвідчення свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори 12 листопада 2007 року ОСОБА_9, зареєстроване в реєстрі за № 2-1734 після смерті ОСОБА_8, яка померла 17 березня 2007 року на спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарчими спорудами за адресою: вул. Петровського,187, м. Охтирка Сумської області на один одноповерховий житловий будинок з прибудовою та тамбуром, житловою площею 61 кв.м, загальною площею 97,4 кв.м, зазначеного під літерою А, а, а1, побутові споруди сарай Б, прибудова б, навіс б1, літня кухня В, прибудови в, в1, бесідка Г, огорожі № 1,2, колодязь к, належних на підставі свідоцтва про право індивідуальної власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Охтирської міської ради 01 червня 1993 року;

3) встановити учасників спільної сумісної власності будинковолодіння (домогосподарства) за адресою по вул. Петропавлівська, (до перейменування - вул. Петровського), 187, м. Охтирка Сумської області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, яка померла 17 березня 2007 року, ОСОБА_9, який помер 06 січня 2016 року, з визначенням ідеальних часток за кожним з учасників у спільній сумісній власності рівними по 1/3 на обєкти у виді одного одноповерхового житлового будинку А1Ж з прибудовою а загальною площею 97,4 кв.м, жилою площею 61,0 кв.м, зі складовими у виді коридору IV площею 10,6 кв.м, коридору І площею 5,3 кв.м, котельної ІІ площею 10,9 кв.м, ванної кімнати ІІІ площею 3,8 кв.м, коридору 1-1 площею 5,8 кв.м, жилої кімнати 1-2 площею 9,0 кв.м, жилої кімнати 1-3 площею 16,6 кв.м, жилої кімнати 1-4 площею 27,0 кв.м, жилої кімнати 1-5 площею 8,4 кв.м, господарських споруд та надвірних будівель у виді сараю Б (з 2008 року - літня кухня В), сараю прибудови б (з 2008 року - сарай-прибудова в), навісу б1 (з 2008 року - навіс-сарай в2), огорожі № 1-2, колодязя к;

4) визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину будинковолодіння по вул. Петропавлівська (Петровського), 187, м. Охтирка Сумської області, зі складовими у вигляді одного одноповерхового житлового будинку А1Ж з прибудовою а, загальною площею 97,4 кв.м, жилою площею 61 кв.м, зі складовими у вигляді коридору ІV площею 10,6 кв.м, коридору І площею 5,3 кв.м, котельної ІІ площею 10,9 кв.м, ванної кімнати ІІІ площею 3,8 кв.м, коридору 1-1 площею 5,8 кв.м, жилої кімнати 1-2 площею 9 кв.м, жилої кімнати 1-3 площею 16,6 кв.м, жилої кімнати 1-4 площею 27 кв.м, жилої кімнати 1-5 площею 8,4 кв.м, господарських споруд та надвірних будівель у вигляді сараю Б (з 2008 року - літня кухня В), сараю прибудови б (з 2008 року - сарай-прибудова в), навісу б1 (з 2008 року навіс-сарай в2), огорожі № 1-2, колодязя к.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1, правонаступником якої залучений ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право індивідуальної власності на жилий будинок від 01 червня 1993 року, видане виконавчим комітетом Охтирської міської ради ОСОБА_8 право індивідуальної власності на цілий жилий будинок з приналежними до нього прибудовами та спорудами, розташованими за адресою по вул. Петровського, 187, м. Охтирка Сумської області на підставі рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради № 213 від 13 травня 1993 року взамін договорів дарування від 18 грудня 1963 року та від 05 липня 1979 року (дійсна дата вчинення договору 05 березня 1979 року) після перебудови будинку.

Визнано недійсним з моменту нотаріального посвідчення свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12 листопада 2007 року, видане державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_11, зареєстроване в реєстрі за № 2-1734 на ОСОБА_9 після смерті матері ОСОБА_8, яка померла 17 березня 2007 року, на спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарчими спорудами за адресою по вул. Петровського, 187, м. Охтирка Сумської області на один одноповерховий будинок з прибудовою та тамбуром, жилою площею 61,0 кв.м, загальною площею 97,4 кв.м, зазначений під літерою А, а, а1, побутові споруди сарай Б, прибудова б, навіс б1, літня кухня В, прибудови в, в1, бесідка Г, огорожа № 1, 2, колодязь к, належних на підставі свідоцтва про право індивідуальної власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Охтирської міської ради 01 червня 1993 р., зареєстрованого в Охтирському БТІ за № 5366.

Встановлено учасників спільної сумісної власності будинковолодіння за адресою по вул. Петропавлівська, (до перейменування - вул. Петровського), 187, м. Охтирка Сумської області, ОСОБА_8, яка померла 17 березня 2007 року, ОСОБА_9, який помер 06 січня 2016 року, ОСОБА_1, яка померла 26 квітня 2017 року, з визначенням ідеальних часток за кожним з учасників у спільній сумісній власності рівними по 1/3 частині на обєкти у виді одного одноповерхового житлового будинку А1Ж з прибудовою а загальною площею 97,4 кв.м, жилою площею 61,0 кв.м, зі складовими у виді коридору IV площею 10,6 кв.м, коридору І площею 5,3 кв.м, котельної ІІ площею 10,9 кв.м, ванної кімнати ІІІ площею 3,8 кв.м, коридору 1-1 площею 5,8 кв.м, жилої кімнати 1-2 площею 9,0 кв.м, жилої кімнати 1-3 площею 16,6 кв.м, жилої кімнати 1-4 площею 27,0 кв.м, жилої кімнати 1-5 площею 8,4 кв.м, господарських споруд та надвірних будівель у виді сараю Б (з 2008 року - літня кухня В), сараю прибудови б (з 2008 року - сарай-прибудова в), навісу б1 (з 2008 року - навіс-сарай в2), огорожі № 1-2, колодязя к.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину будинковолодіння вул. Петропавлівська, (до перейменування - вул. Петровського), 187, м. Охтирка Сумської області зі складовими у виді одного одноповерхового житлового будинку А1Ж з прибудовою а загальною площею 97,4 кв.м, жилою площею 61,0 кв.м, зі складовими у виді коридору IV площею 10,6 кв.м, коридору І площею 5,3 кв.м, котельної ІІ площею 10,9 кв.м, ванної кімнати ІІІ площею 3,8 кв.м, коридору 1-1 площею 5,8 кв.м, жилої кімнати 1-2 площею 9,0 кв.м, жилої кімнати 1-3 площею 16,6 кв.м, жилої кімнати 1-4 площею 27,0 кв.м, жилої кімнати 1-5 площею 8,4 кв.м, господарських споруд та надвірних будівель у виді сараю Б (з 2008 року - літня кухня В), сараю прибудови б (з 2008 року - сарай-прибудова в), навісу б1 (з 2008 року - навіс-сарай в2), огорожі № 1-2, колодязя к.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 6882 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на грубе порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

При цьому зазначає, що суд першої інстанції не дослідив, коли саме позивач ОСОБА_3 покинула спірне будинковолодіння та коли саме була виписана звідти, оскільки це має значення для справи стосовно строків звернення до суду для захисту порушених прав.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_5, які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2, його представника ОСОБА_12, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 належало домоволодіння за адресою м. Охтирка, вул. Петровського, 187, що підтверджується свідоцтвом про право власності на будову, виданим відділом комунального господарства виконавчого комітету Охтирського міської ради від 01 березня 1957 року (а.с. 87 т. 2).

Власниками будинковолодіння за адресою: вул. Петровського, 187, м. Охтирка на підставі договору дарування від 18 грудня 1963 року, стали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по 1/2 частині кожен, будинок складався з однієї кімнати площею 18,2 кв.м з надвірними будовами (а.с. 90-91 т. 2).

Відповідно до договору дарування від 05 березня 1979 року ОСОБА_7 подарував ОСОБА_8 свою 1/2 частину житлового будинку площею 19,3 кв.м (а.с. 96-97 т. 2).

21 липня 1979 року ОСОБА_3 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (т. 1 а.с. 7).

Від спільного життя народився син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження (т. 3 а.с. 178).

В 1987 році, як зазначала позивач в суді першої інстанції, вона була зареєстрована у житловому будинку з прибудовою у вигляді веранди за адресою: вул. Петровського, 187, м. Охтирка Сумської області, який належав її свекрусі ОСОБА_8

За рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради народних депутатів від 17 вересня 1992 року № 430 ОСОБА_8 було надано дозвіл на будівництво житлового будинку розміром 10,0 м х 9,0 м, жилою площею 45,1 м2, старий жилий будинок переобладнати під літню кухню розміром 4,5м х 4,3 м, приміщення для приготування кормів розміром 6,9 м х 4,3 м (т. 2 а.с. 102).

У звязку з цим старий будинок переобладнаний під літню кухню у 1992 році, що підтверджується матеріалами інвентарної справи (а.с. 33 інв. справи).

Згідно акту державної прийомки в експлуатацію індивідуального жилого будинку від 13 квітня 1993 року, затвердженого рішенням виконкому Охтирської міської ради народних депутатів від 15 квітня 1993 року № 166 у ОСОБА_8 був прийнятий в експлуатацію жилий будинок розміром 15,95 м х 9,5 м, загальною площею 66,8 кв.м, жилою площею 61,0 кв.м по вул. Петровського, 187, в м. Охтирка Сумської області (т. 2 а.с. 103).

Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради народних депутатів № 213 від 13 травня 1993 року було постановлено про видачу ОСОБА_8 свідоцтва про право власності на жилий будинок з надвірними будівлями по вул. Петровського, 187, в м. Охтирка Сумської області (т. 2 а.с. 104).

01 червня 1993 року ОСОБА_8 виконкомом Охтирської міської ради видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок з приналежними до нього побудовами та спорудами за вищевказаною адресою на підставі рішення виконкому № 213 від 13 травня 1993 року взамін договору дарування від 18 грудня 1963 року та договору дарування від 05 березня 1979 року після перебудови будинку (т. 2 а.с. 105).

21 липня 1992 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 розірвано (т. 1 а.с. 8).

Рішенням Охтирського міського суду Сумської області від 26 листопада 1993 року, яке ухвалою судової колегії в цивільних справах Сумського обласного суду від 05 січня 1994 року залишено в силі, було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_8 про визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право на жиле приміщення в будинку №187 по вул. Петровського в м. Охтирка за необгрунтованістю. З рішення вбачається, що ОСОБА_3 разом з сином і чоловіком прописані в будинку його матері, на той час у них із свекрухою виникли неприязні відносини через сварки, у звязку з чим ОСОБА_3 вимушено тимчасово залишила будинок та звернулася в суд про визнання права власності за нею на спірний будинок. (т. 1 а.с. 226 - 227).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Охтирського міського суду від 07 квітня 1995 року було задоволено позов ОСОБА_3, з яким вона зверталася до суду в 1993 році про визнання за нею права власності на 1/3 частину домоволодіння по вул. Петровського, 187, м. Охтирка. Було визнано за нею право власності на 34/100 частини будинку, а за ОСОБА_8 - 66/100 частин будинку. Відповідним чином встановлений порядок користування земельною ділянкою при будинку (т. 3 а.с. 15-19).

Ухвалою судової колегії в цивільних справах Сумського обласного суду від 21 червня 1995 року рішення Охтирського міського суду від 07 квітня 1995 року було скасоване через те, що суд не зясував по обраному варіанту розподілу думку міськвиконкому, архітектурного, пожежного, санітарного наглядів, не відокремив майно, яке належало виключно позивачу та не ставив такого запитання перед технічним експертом, оскільки, точно не встановив, що саме належало особисто ОСОБА_8, а що придбано спільно трьома сторонами. В звязку з цим справу було надіслано на новий розгляд в той же суд іншому судді (т. 2 а.с. 48).

Після повернення цивільної справи до Охтирського міського суду на новий розгляд та в процесі її розгляду, відбулося примирення ОСОБА_3 та ОСОБА_9

Як зазначила ОСОБА_3 в суді першої інстанції, дійсно в ході судового розгляду справи у 1994 році вона з ОСОБА_9 примирилися та між ними зареєстровано повторний шлюб. Вказана обставина підтверджується повторною реєстрацією шлюбу 17 серпня 1994 року (т. 1 а.с. 9).

Примирення подружжя та поновлення сімейних стосунків зі спільним проживанням і бюджетом стало підставою для відмови ОСОБА_3 від позову про визнання права власності на 1/3 частину старого житлового будинку з прибудовами, і ухвалою Охтирського міського суду від 23 жовтня 1995 року провадження по даній справі було закрито (т. 1 а.с. 189).

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду від 30 вересня 2016 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 провадження у даній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_2, Охтирська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності закрито (т. 1 а.с. 120-121).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 27 жовтня 2016 року ухвалу Охтирського міськрайонного суду від 30 вересня 2016 року про закриття провадження у справі скасовано, в якій зазначено, що як вбачається з матеріалів цивільної справи № 2-460/1995 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності на частину домоволодіння та реальний його розподіл та матеріалів даної цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_2, Охтирська міська держнотконтора про визнання права власності склад учасників та підстави позовів у цих справах не свідчать про їх однозначну тотожність, яка б давала підстави суду для закриття провадження в справі (т.с.1 а.с.155-156).

Як встановлено судом, за час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_9 збудовано житловий будинок, дозвіл на будівництво якого надано ОСОБА_8 на земельній ділянці за адресою: вул. Петровського, 187, загальною площею 97,4 кв.м, жилою площею 66,8 кв.м, який складався з коридору 1-1 площею 5,8 кв.м, жилої кімнати 1-2 площею 9,0 кв.м, жилої кімнати 1-3 площею 16,6 кв.м, жилої кімнати 1-4 площею 27,0 кв.м, жилої кімнати 1-5 площею 8,4 кв.м, коридору І площею 5,3 кв.м, котельні ІІ площею 10,9 кв.м, ванної ІІІ площею 3,8 кв.м, коридору IV площею 10,6 кв.м (а.с.41-42 інвентарної справи).

Як встановлено судом за рахунок спільної праці подружжя ОСОБА_3 і ОСОБА_9 та ОСОБА_8 як зазначено вище за адресою: м. Охтирка, вул. Петровського, 187 був збудований новий житловий будинок А1Ж (1991 року забудови за матеріалами інвентарної справи) з прибудовою а та тамбуром а1. Як видно з інвентарної справи новозбудований будинок складав загальну площу 97,4 кв.м, жила площа 61 кв.м та складався із коридору ІV площею 10,6 кв.м, коридору І площею 5,3 кв.м, котельної ІІ площею 10,9 кв.м., ванної кімнати ІІІ площею 3,8 кв.м., коридору 1-1 площею 5,8 кв.м, жилої кімнати 1-2 площею 9 кв.м, жилої кімнати 1-3 площею 16,6 кв.м, жилої кімнати 1-4 площею27 кв.м, жилої кімнати 1-5 площею 8,4 кв.м. Також були побудовані сарай Б площею 20,9 кв.м., прибудова б площею 20 кв.м, навіс б1 площею 7,1 кв.м. Вхід у житловий будинок здійснювався через тамбур а1, що підтверджується матеріалами інвентарної справи.

Отже, як зазначено вище, в подальшому після здійснення будівництва нового будинку старий житловий будинок, який належав ОСОБА_8 позначений літерою В з прибудовами в, в1 переведені у статус літньої кухні з прибудовою В та в, в1. Матеріали інвентарної справи містять реєстрацію поточних змін 19 жовтня 1992 року та 25 травня 1993 року (інв.спр. 26; 33-34;40).

Саме такі вищезазначені характеристики будинку з господарськими спорудами маються згідно матеріалів інвентарної справи станом на час першого розірвання шлюбу на 21 липня 1992 року, такі ж технічні характеристики і станом на 05 липня 1999 року.

Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 10 травня 2006 року ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності від 01 червня 1993 року належить одноповерховий житловий будинок з прибудовою, тамбуром А, а, а1, сарай Б, прибудова б, навіс б1, літня кухня В, прибудови в, в1, бесідка Г, огорожа № 1,2, колодязь К; загальна площа житлового будинку 97,4 кв.м, житлова площа 61 кв.м (т. 2 а.с. 108).

05 липня 1999 року шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_9 розірваний повторно (т. 1 а.с. 10).

З матеріалів інвентарної справи вбачається, що фактично будь-яких змін не відбулося в домоволодінні по вул. Петровського, 187 в м. Охтирка Сумської області з 1999 року, з часу, коли було повторно розірвано шлюб подружжя ОСОБА_9, і до 2006 року, коли було зареєстровано поточні зміни. Так, в 2006 році було проведено поточну інвентаризацію та за інвентаризовано жилий будинок А, а, а1, сарай Б, сарай-прибудова б, в1, навіси бІ, бІІ, літня кухня В, б, бесідка Г, колодязь К, огорожі № 1,2 (а.с. 55 інвентарної справи).

17 березня 2007 року померла ОСОБА_8

Спадщину після її смерті прийняв ОСОБА_9, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно за адресою: вул. Петровського, 187, м. Охтирка Сумської області, зареєстроване в реєстрі 2-1734, що складається з житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться в м. Охтирка по вул. Петровського, 187, розташованого на земельній ділянці Охтирської міськради. На вказаній земельній ділянці знаходиться одноповерховий житловий будинок з прибудовою, тамбуром, житловою площею 61 кв.м, загальною площею 97,4 кв.м, зазначений під літерою А,а,а1 та побутові споруди: сарай Б, прибудова б, навіс б1, літня кухня В, прибудови в, в1, бесідка Г, огорожа № 1,2, колодязь К, належного померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого Охтирським міськвиконкомом 01 червня 1993 року та зареєстровано в Охтирському БТІ за № 5366 (т. 1 а.с. 190).

Згідно довідки КП Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планових робіт» від 31 травня 2016 року за № 390 станом на 31 грудня 2012 року домоволодіння по вул. Петропавліська (Петровського), 187, м. Охтирка Сумської області зареєстроване за ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим Охтирською міською держнотконторою 12 листопада 2007 року, реєстр 2-1734. Спадщина оформлена після смерті ОСОБА_8, якій домоволодіння належало на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Охтирським міськвиконкомом 01 червня 1993 року. Домоволодіння по вул. Петропавлівській, 187, м. Охтирка Сумської області складається з житлового будинку з прибудовами А,а,а1, сараю-літньої кухні Б, літньої кухні з прибудовами та навісами В, в, в1, в2, в3, в4, прибудови Г, убиральні Д, огорожі № 1,2, колодязю к. Інвентаризаційна вартість домоволодіння станом на 18 грудня 2008 року (дата проведення останньої інвентаризації) становить 301213 грн. (т.1 а.с. 14).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, правонаступником якої залучений ОСОБА_2, місцевий суд виходив з доведеності заявлених вимог.

Проте з даним висновком суду колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність», який набув чинності з 15 квітня 1991 року та діяв на момент виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 7 від 4.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» зазначає, що згідно зі статтями 16 і 17 Закону України «Про власність» право приватної власності на жилий будинок, зокрема, виникає, коли будівництво велось подружжям в період шлюбу - жилий будинок у звязку з цим є їх спільною сумісною власністю, або велось за рахунок спільної праці членів сімї - жилий будинок стає їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво, якщо допомогу забудовнику вони надавали не безоплатно.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Судом вірно встановлено та не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_3 в 1987 році зареєструвалася у житловому будинку з прибудовою у вигляді веранди за адресою: вул. Петровського, 187, м. Охтирка Сумської області, який належав її свекрусі ОСОБА_8

За рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради народних депутатів від 17 вересня 1992 року № 430 ОСОБА_8 було надано дозвіл на будівництво житлового будинку за вказаною вище адресою (т. 2 а.с. 102).

У звязку з цим старий будинок переобладнаний під літню кухню у 1992 році, що підтверджується матеріалами інвентарної справи.

21 липня 1992 року шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 розірвано (т. 1 а.с. 8).

Згідно акту державної прийомки в експлуатацію індивідуального жилого будинку від 13 квітня 1993 року у ОСОБА_8 був прийнятий в експлуатацію жилий будинок розміром 15,95 м х 9,5 м, загальною площею 66,8 кв. м, жилою площею 61,0 кв. м по вул. Петровського, 187, в м. Охтирка Сумської бласті (т. 2 а.с. 104).

01 червня 1993 року ОСОБА_8 виконкомом Охтирської міської ради видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок з приналежними до нього побудовами та спорудами за вищевказаною адресою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з доведеності обставин, що позивач ОСОБА_3 зі своїм чоловіком та його матірю проживали однією сімєю, вели спільно господарство, разом будували будинок, подружжя ОСОБА_9 і ОСОБА_3 працювали на заробітках, отримували доходи і вкладали їх в будівництво. В обгрунтування даного висновку суд посилається, зокрема, на рішення судів 1993-1995 років (т.1 а.с. 226, 227 т. 2 а.с. 48). Проте, як вбачається з матеріалів справи, рішення Охтирського міського суду Сумської області від 07 квітня 1995 року скасоване Сумським обласним судом 21 червня 1995 року. А з рішення Охтирського міського суду Сумської області від 26 листопада 1993 року (т. 1 а.с. 226-227) , яке набрало чинності, вбачається, що позивач та її свекруха ОСОБА_8 постійно сварилися, не визнавали одна одну членами своїх сімей, вели окреме господарство, а після побудови нового будинку свекруха проживала також окремо в літній кухні. Наведені судом свідки також підтвердили лише участь позивача в будівництві будинку, те, що позивач приймала участь саме у створенні спільної сумісної власності, показами свідків не підтверджується.

Наявність спільної домовленості між ОСОБА_3, її чоловіком ОСОБА_9 та свекрухою ОСОБА_8 про створення внаслідок будівництва будинку спільної сумісної власності також не підтверджується матеріалами справи. Участь позивача у будівництві будинку дійсно не заперечувалося як колишнім чоловіком позивача так і її свекрухою. Проте те, що така її участь обумовлена набуттям права власності в подальшому на будинок з матеріалів справи не проглядається, а після завершення будівництва єдиним титульним власником стала лише свекруха позивача ОСОБА_8

Дійсно матеріалами справи підтверджується, що позивач в травні 1993 року зверталася з позовом до ОСОБА_8 і ОСОБА_9 і намагалася в судовому порядку закріпити за собою право власності на 1/3 частину будинку, проте свій намір не довела до логічного завершення, так як сторони в даній справі примирилися і провадження в справі було завершено. Що підтвердили в суді апеляційної інстанції обидві сторони. Тобто ОСОБА_3 погодилася, що одноосібним власником залишається ОСОБА_8 і більше це питання не піднімала до 2016 року. Відповідач у даній справі ОСОБА_9 вимоги щодо свого права на власність у побудованому будинку не заявляв, що також додатково свідчить про відсутність домовленості про створенння спільної власності.

17 березня 2007 року ОСОБА_8 померла. Після її смерті спадкове майно у вигляді спірного будинку успадкував її син ОСОБА_9, який також помер в січні 2016 року і після смерті якого позивач знову звернулася до суду з позовом.

Аналізуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволеня позову в повному обсязі в тому числі і щодо оспорених свідоцтв, оскільки позивачем не доведено порушення його прав даними свідоцтвами, а тому судове рішеня в даній справі підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову в задоволенні позову згідно вимог ст. 376 ЦПК України.

У звязку з відмовою в задоволенні позову, понесені відповідачем ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу, що надавалися їй адвокатом ОСОБА_5, в сумі 10000 грн. та підтверджуються наданими документами, підлягають відшкодуванню згідно вимог ст. 141 ЦПК України за рахунок правонаступника позивача ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13 грудня 2017 року скасувати і прийняти нову постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_1, правонаступником якої залучений ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 10 000 грн. на відшкодування витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді : О.Ю. Кононенко

ОСОБА_14