Ухвала

18 травня 2018 року

м. Київ

справа № 450/3323/16-ц

провадження № 61-21574 ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» Міхно СергійСеменович, на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 29 січня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_2, третя особа - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку», про звільнення майна з - під арешту,

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 20 березня 2018 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» Міхно С. С. (далі - ПАТ «ВБР») подало касаційну скаргу на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 червня 2017 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 29 січня 2018 року з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі ПАТ «ВБР» просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки представник ПАТ «ВБР» участь у судовому засіданні 29 січня 2018 року не брав, станом на дату подання касаційної скарги оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції не отримував, про наявність судового рішення дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно із пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.

Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Наведені у клопотанні підстави поновлення процесуального строку не можна вважати поважними, оскільки заявник не підтвердив їх належними доказами.

Разом з тим, повний текст постанови Апеляційного суду Львівської області від 29 січня 2018 року складено 31 січня 2018 року, оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 06 лютого 2018 року, а касаційну скаргу на вказане судове рішення подано 20 березня 2018 року, тобто після спливу більше ніж 30 днів з дня складення повного тексту указаного судового рішення; не додано доказів про отримання повного тексту постанови від 29 січня 2018 року та доказів неповідомлення ПАТ «ВБР» про розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

З постанови суду апеляційної інстанції убачається, що представник ПАТ «ВБР» був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, однак не з'явився в судове засідання і в розумний інтервал часу не вживав заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною третьою статті 393 ЦПК України встановлено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки у порушення пункту 1 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі заявником невірно зазначено найменування суду, до якого подається скарга.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 1 частини другої статті 36 Глави 5 «Верховний Суд» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суд першої або апеляційної інстанції, в порядку, встановленому процесуальним законом.

За правилами, встановленими частиною першою статті 391 ЦПК України, касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Втім, заявником у порушення зазначених правил 20 березня 2018 року адресовано цю касаційну скаргу до Верховного Суду України.

За таких обставин, відповідно до вимог частини четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати касаційну скаргу (у новій редакції), копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 червня 2017 року та постанови Апеляційного суду Львівської області від 29 січня 2018 року за клопотанням публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» Міхно Сергій Семенович неповажними.

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» Міхно СергійСеменович, на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 червня 2017 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 29 січня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 15 червня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь