АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи 648/4672/16 Головуючий в І інстанції Сокирко Л.М.
Номер провадження №22-ц/791/208/18 Доповідач: Чорна Т.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Чорної Т.Г.,

суддів: Пузанової Л.В.,

ОСОБА_1

секретар Рябченко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Білозерська районна державна адміністрація Херсонської області, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у вихованні дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, від імені якої діє ОСОБА_5, на заочне рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 15 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що перебував у шлюбі з ОСОБА_3, який розірвано рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 03 жовтня 2014 року.

Він є батьком неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання якої, після розлучення батьків, визначено з матір'ю - ОСОБА_3

Протягом 2015-2016 років він неодноразово намагався зустрітися з донькою, але відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у якої на теперішній час проживає донька, чинять йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та зустрічах з нею, а саме: ОСОБА_4 забороняє зустрічі дитини з батьком, посилаючись на заборону матері дитини вчиняти такі дії.

Посилаючись на те, що домовленості щодо способу його участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею з колишньою дружиною не досягнуто, оскільки відповідачі чинять йому перешкоди в цьому, позивач просив суд зобовязати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити йому перешкоди у вихованні та особистому спілкуванні з донькою ОСОБА_6 у зазначений ним спосіб, а саме:

- побачення п'ять разів на тиждень: з понеділка по пятницю з 14 год. і до 19 год. за місцем навчання доньки, або за місцем її проживання, перебування (при умові, що дитина не буде зайнята в цей час підготовкою до шкільних чи інших занять) з правом забирати доньку з дому чи школи, або з гуртків особисто;

- спільний відпочинок: з суботи до неділі включно у перший та третій тиждень кожного місяця; половину канікул донька проводить з батьком, з можливістю виїзду на відпочинок з метою оздоровлення; необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ним та донькою;

Заочним рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 15 червня 2017 року позов задоволено повністю.

Зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити перешкоджати ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_6.

Визначено порядок спілкування ОСОБА_2 із донькою ОСОБА_6, шляхом встановлення їх систематичних побачень п`ять разів на тиждень: з понеділка по п`ятницю з 14 год. до 19 год. за місцем навчання доньки, або за місцем її проживання, перебування (при умові, що дитина не буде зайняття в цей час підготовкою до шкільних чи інших занять); мати право на спільний відпочинок: з суботи до неділі включно, у перший та третій тиждень кожного місяця; мати право на те, що половину канікул донька проводить з батьком, з можливістю виїзду на відпочинок, з метою оздоровлення; мати право на необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ним та донькою; мати право в день побачень з донькою, забирати її з дому чи школи, або з гуртків особисто.

Ухвалою від 08 листопада 2017 року суд залишив без задоволення заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, від імені якої діє ОСОБА_5, посилаючись на неповне зясування судом всіх обставини, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначаючи про те, що позивачем не доведено факт її перешкоджання батьку у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, судове рішення постановлене за відсутності рішення органу опіки та піклування з спірного питання.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якого діє ОСОБА_7, доводи апелянта не визнав, судове рішення вважає законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання якої, після розірвання батьками шлюбу, визначено з матірю.

Згідно довідки Широкобалківської сільської ради Білозерського району Херсонської області № 2589 від 16 грудня 2016 року, малолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає без реєстрації за адресою: с. Широка Балка, вул. Херсонське шосе, 7-а зі своєю бабусею ОСОБА_4 та навчається у 5 класі Широкобалківської загальноосвітньої школи I- III ступенів. (а.с.43).

Сторони не можуть досягнути домовленості між собою, щодо способу участі батька у вихованні та спілкуванні із дитиною.

Так, із акту обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої ОСОБА_6 в родині, складеного 14 березня 2017 року компетентною комісією Служби у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області вбачається, що між батьком дитини ОСОБА_2 та бабусею дитини ОСОБА_4 іноді виникають непорозуміння, щодо участі батька у вихованні дитини, при цьому малолітня ОСОБА_6 бажає спілкуватися з батьком, їздити до нього в гості, підтримувати з ним постійний зв`язок. Мати дитини проживає за кордоном, при цьому пересилає кошти своїй матері на утримання доньки (а.с.66).

В ході судового розгляду були допитані свідки: ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які кожен окремо суду пояснили, що 19 лютого 2016 року разом із ОСОБА_2 їздили в с. Широку Балку, до помешкання, де проживає його донька ОСОБА_6, однак бабуся дівчинки не відпустила дитину для спілкування з батьком, пославшись на те, що її донька ОСОБА_3 заборонила їй відпускати дитину на побачення з батьком. При цьому донька мала бажання поїхати з батьком на вихідні дні до нього.

За клопотанням позивача, на стадії апеляційного розгляду справи, орган опіки та піклування визначив спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, який є більш розширений ніж просив позивач і який визначив суд.

При цьому у висновку органу опіки та піклування зазначено, що після припинення спільного проживання батьків та розірвання ними шлюбу, дівчинка проживала разом з матірю та бабусею ОСОБА_4 за місцем проживання останньої, з 2014 року мати дівчинки виїхала за кордон де і проживає на даний час, відповідачами чинилися перешкоди у спілкуванні дитини з батьком, батьки тривалий час не можуть домовитися між собою щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

З матеріалів справи вбачається, що дитина бажає спілкуватися з батьком і після постановлення судового рішення, з 09.11.2017 року проживає разом з ним.

Згідно ст. 11 Закону України Про охорону дитинства, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини.

Згідно із ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно до ч.1 ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклуванні постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.159 СК України визначено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Закріплення права батьків та дитини на спілкування відповідає світовим стандартам захисту прав дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 9 Конвенції організації обєднаних націй про права дитини 1989 року, яка 27 вересня 1991 року набула чинності для України, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Враховуючи, що позивач цікавиться життям і розвитком доньки, має бажання приймати активну участь у її вихованні, спілкуватися з нею, але за обставинами справи, в межах наданих сторонами доказів, вбачається, що відповідачі чинять перешкоди батьку, який проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, і зазначені обставини відповідачами належними та допустимим доказами не спростовані, колегія суддів вважає, що суд правильно вирішив спір щодо усунення цих перешкод у зазначений позивачем спосіб.

При цьому, визначаючи способи участі позивача у вихованні доньки, а саме: періодичні та систематичні побачення батька і доньки, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, місце та час їхнього спілкування, суд врахував ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини та її думку.

Наданий суду апеляційної інстанції висновок органу опіки та піклування не суперечить встановленому судом способу участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини.

Висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до ЦПК України та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Перевірені колегією доводи апеляційної скарги до уваги прийняті бути не можуть, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи і вказували б на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, від імені якої діє ОСОБА_5, залишити без задоволення, а заочне рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 15 червня 2017 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Чорна Т.Г.

Судді: Пузанова Л.В.

ОСОБА_1