Номер провадження 2/754/730/18
Справа №754/6040/17
РІШЕННЯ

Іменем України

19 січня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Галась І. А.

за участю секретаря - Дімітрієвої А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-тя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-тя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги мотивують тим, що вони є спадкоємцями першої черги після смерті їхнього батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року. На день смерті батька відкрилася спадщина у вигляді ? частини житлового будинку літера «А» загальною площею 286,8 кв.м., житловою площею 144,9 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1, з господарськими будівлями та спорудами та ? частина земельної ділянки, місце розташування: АДРЕСА_1. 21.01.2014 р. ПН КМНО ОСОБА_14 було заведено спадкову справу. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.2017 р. позивачами набуто та зареєстровано право власності на ? частину спадщини за кожним з позивачів, яка складається з ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 15.03.2017 р. ПН КМНО ОСОБА_14. відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. На зазначеній земельній ділянці, яка є об'єктом спадщини, розміщені вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у зв'язку з неможливістю виділити (визначити) частку у спільній власності спадкодавця, ОСОБА_7 та громадянки ОСОБА_8, оскільки нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки спадкодавця у спільному майні. Відповідача не визнають право власності кожного з позивачів на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 Відповідачі отримали лист з проханням з`явитись до нотаріуса з правовстановлюючими документами на земельну ділянку для встановлення факту прийняття спадщини та виділення (визначення) частки спадкодавця у спільному майні після смерті співвласника ОСОБА_8, спадкоємцями якої вони є, проте до нотаріуса у призначений час не з`явились. Також позивачі в позовній заяві зазначають, що їхній батько ОСОБА_7 та його двоюрідний брат ОСОБА_9 на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від одної до п'яти включно від 25 травня 1957 року, отримали під забудову ділянку площею 600 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. 29.05.2001 р. видано Державний акт на землю, відповідно до якого у спільну приватну власність ОСОБА_7 та ОСОБА_9 передана вищезазначена земельна ділянка. На підставі наведеного позивачі просять: 1. Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 право власності на ? частину земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1, площею 0.1000 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1 Визнати за ОСОБА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 право власності на ? частину земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1, площею 0.1000 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_2

Представником позивачів було заявлено клопотання про витребування матеріалів спадкової справи.

09.11.2017 р. було винесено ухвалу про забезпечення доказів в цивільній справі шляхом витребування з Київського державного нотаріального архіву копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. (Спадкова справа у Спадковому реєстрі № 55624314, дата реєстрації 21.01.2014 року, реєстратор - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - ОСОБА_14., справа передана до архіву у зв'язку з припиненням нотаріальної діяльності ОСОБА_14 01.09.2017 року).

Позивачі та представник позивачів в судовому засідання не з`явились, від представника позивачів надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, до суду подали заяву в якій визнають позовні вимоги позивачів.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суд не повідомляв.

Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду подала заяву в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 16.07.1963 року було укладено шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_10, після одруження подружжя отримало спільне прізвище - ОСОБА_2 (а.с. 15).

Відповідно до Свідоцтв про народження ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 17, 21).

ОСОБА_11 10.07.1985 року уклала шлюб з ОСОБА_12 та після укладення шлюбу взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_11 (а.с. 18).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_13 (а.с. 25).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_7 (а.с. 26).

Згідно ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, спадкоємцями першої черги є позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою або із застереженням. Спадщина належить спадкоємцю з моменту її відкриття незалежно від часу прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об'єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження.

Позивачі у встановлений законом строк звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини та було відкрито спадкову справу № 1/2014, що підтверджується копією спадкової справи, направленої до суду згідно ухвали.

15.03.2017 р. ПН КМНО ОСОБА_14 позивачам видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з: ? частини житлового будинку літера «А» загальною площею 286,8 кв.м., житловою площею 144,9 кв.м., що розташований за адресою: Україна, АДРЕСА_1, з господарськими будівлями та спорудами, а саме: Свідоцтво про право на спадщину на ? частину житлового будинку літера «А» загальною площею 286,8 кв.м., житловою площею 144,9 кв.м., що розташований за адресою: Україна, АДРЕСА_1, з господарськими будівлями та спорудами, видано ОСОБА_2 (а.с. 31-33) та Свідоцтво про право на спадщину на ? частину житлового будинку літера «А» загальною площею 286,8 кв.м., житловою площею 144,9 кв.м., що розташований за адресою: Україна, АДРЕСА_1, з господарськими будівлями та спорудами, видано ОСОБА_1 (а.с. 28-30).

15.03.2017 р. ПН КМНО ОСОБА_14 також були винесені постанови про відмову у вчинення нотаріальної дій, а саме: відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на наступне мано: частку земельної ділянки площею 0,1000 гектарів, яка розташована на території АДРЕСА_1. Відмова мотивована тим, що згідно державного акту на право власності на землю, НОМЕР_3, виданого Київською міською радою 29.05.2001 року та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №62-2-00258, земельна ділянка площею 0,1000 гектарів, розташована на території АДРЕСА_1, №62057003, була передана спадкодавця для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель у спільну приватну власність з ОСОБА_8 без визначення частки. Із наданих документів вбачається неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом у зв'язку з неможливістю виділити (визначити) частку у спільній власності Спадкодавця та Громадянки ОСОБА_8, оскільки нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки спадкодавця у спільному майні (а.с. 34,35).

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 17.02.1998 р. № 327 видано Державний акт на право приватної власності на землю, НОМЕР_3, ОСОБА_7, згідно якого останньому для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель у спільну приватну власність з ОСОБА_8 передано земельну ділянку площею 0.1000 гектарів, що розташована на території АДРЕСА_1 (а.с. 37,38).

Відповідно до ч. 4 ст. 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Отже, виходячи з вищенаведеного, ОСОБА_7 належала ? частина земельної ділянки площею 0.1000 гектарів, що розташована на території АДРЕСА_1

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі, як підставні та обґрунтовані.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 355, 357,1216-1218, 1220,1225, 1261,1268, 1269 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-тя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1, площею 0.1000 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1, площею 0.1000 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: