Провадження № 22-ц/780/1188/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 58 06.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Судді-доповідача: - ОСОБА_1,

суддів: Березовенко Р.В., Сержанюка А.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2017 року про повернення заяви заявнику у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного орендного підприємства «РАСТАВИЦЯ», директора приватного орендного підприємства «РАСТАВИЦЯ» ОСОБА_3, директора приватного орендного підприємства «РАСТАВИЦЯ» ОСОБА_4, Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області, Голови Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_3, про розірвання договору оренди землі, визнання рішень Трушківської сільської ради та приватного орендного підприємства «РАСТАВИЦЯ» незаконними та недійсними, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПОП «РАСТАВИЦЯ», директора ПОП «РАСТАВИЦЯ» ОСОБА_3, директора ПОП «РАСТАВИЦЯ» ОСОБА_4, Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області, Голови Трушківської сільської ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_3, про розірвання договору оренди землі, визнання рішень Трушківської сільської ради та ПОП «РАСТАВИЦЯ» незаконними та недійсними.

Крім того, у грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом призначення судової експертизи договорів оренди землі №342 від 08.07.2004 року та №353 від 19.12.2007 року та сертифікату земельного паю №КВ -0116565 площею 3,51 га, для проведення якої витребувати у відповідній райдержадміністрації оригінали вищезазначених документів, шляхом зобовязання сторін юридично пролонгувати договір оренди землі №353 двостороннім підписанням додаткового договору про пролонгування на період до завершення судового спору, шляхом зоборони вчиняти дії відповідачам, а саме змінювати, розривати, міняти умови договору під час судового спору на період до завершення судового спору, шляхом накладення арешту на майно та коштів на особистих рахунках кожного з відповідачів на суму 3 648 000 грн. на період до завершення судового спору у даній справі та винесення судового рішення, та заборонити відчужувати їм своє власне майно та власні грошові кошти під час судового процесу і просив розгляд заяви проводити за його участі та за участі його представника.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2017 року заяву повернуто заявнику, оскільки заява не відповідає вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

У апеляційній скарзі ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення з підстав порушення судом норм процесуального права та неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідності висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи.

Згідно приписів ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повертаючи заяву заявникові суд першої інстанції виходив із того, що заявлена в п. 4 заяви вимога виключає вимогу, зазначену в п.3, питання щодо внесення змін до договору за своєю правовою природою відноситься до способу захисту прав позивача, а не до заходів забезпечення позову, а питання щодо витребування доказів у справі вирішується судом в порядку ст.137 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час звернення із заявою). Крім того, судом встановлено, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ч.2 ст. 151 ЦПК України.

Крім того, суд зазначав, що в заяві про забезпечення позову не зазначено обставин та доказів в їх підтвердження, що свідчать про необхідність вчинення таких дій та які підтверджують те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також вказав, що в заяві не зазначено відомості: щодо відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, та заявляючи спосіб забезпечення позову щодо накладення арешту на майно та грошові кошти, не додано відомостей щодо належності майна відповідачам, не зазначено про інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом призначення судової експертизи договорів оренди землі №342 від 08.07.2004 року та №353 від 19.12.2007 року та сертифікату земельного паю №КВ -0116565 площею 3,51 га для проведення якої витребувати у відповідній райдержадміністрації оригінали вищезазначених документів, шляхом зобовязання сторін юридично пролонгувати договір оренди землі №353 двостороннім підписанням додаткового договору про пролонгування на період до завершення судового спору, шляхом зоборони вчиняти дії відповідачам, а саме змінювати, розривати, міняти умови договору під час судового спору на період до завершення судового спору, шляхом накладення арешту на майно та коштів на особистих рахунках кожного з відповідачів на суму 3 648 000 грн. на період до завершення судового спору у даній справі та винесення судового рішення, та заборонити відчужувати їм своє власне майно та власні грошові кошти під час судового процесу і просив розгляд заяви проводити за його участі та за участі його представника.

Згідно з ч.1 ст.151 ЦПК України (в редакції, яка діяла на день постановлення ухвали) заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України (в редакції, яка діяла на день постановлення ухвали) суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що питання щодо внесення змін до договору за своєю правовою природою відноситься до способу захисту прав позивача, а не до заходів забезпечення позову, а питання щодо витребування доказів у справі вирішується судом в порядку ст.137 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час звернення із заявою). Також, судом вірно встановлено, що заява про забезпечення позову, не відповідає вимогам ч.2 ст. 151 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для повернення заяви та постановив ухвалу із дотриманням вимог процесуального закону, яка не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.259, 369, 374, 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 грудня 2017 року про повернення заяви заявнику залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: