АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3199/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Даниленко В.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року

у справі за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Прайм-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Прайм-Банк» (надалі - ПАТ «Прайм-Банк») заборгованість за кредитним договором у розмірі 4 308694 грн. 42 коп.

На виконання рішення суду видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні.

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулася у суд із заявою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду.

В обґрунтування зазначає, що судом першої інстанції не надано відповідної правової оцінки довідці банку, згідно з якою ПАТ «Прайм-Банк» інформує, що сума боргу не відповідає сумі, яка вказана в виконавчому документі, а вказана сума боргу, на думку скаржника, є завищеною. Більше того, ПАТ «Прайм-Банк» більше не є кредитором боржника, оскільки продав борг за договором відступлення права вимоги. Окрім цього, суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не вказує, яким саме документом боржник має довести відсутність обов'язку боржника повністю чи частково, мотивуючи свою ухвалу лише підставою недоведеності.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України (у редакції Закону № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, вислухавши представника ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, районний суд виходив з підстав недоведеності заявлених вимог та відповідності виконавчого листа Закону України «Про виконавче провадження».

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених в ухвалі доказів.

Твердження апеляційної скарги про не надання районним судом відповідної правової оцінки довідці банку, згідно з якою ПАТ «Прайм-Банк» інформує, що сума боргу не відповідає сумі, яка вказана в виконавчому документі, а вказана сума боргу є завищеною, при тому, що ПАТ «Прайм-Банк» більше не є кредитором боржника, оскільки продав борг за договором відступлення права вимоги, колегія суддів визнає такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав до визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 ст. 369 ЦПК України (в редакції на час винесення ухвали) передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Підстави для цього зазначені у ч. 4 ст. 369 ЦПК України (в редакції на час винесення ухвали), відповідно до якої суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо : його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Отже, підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, як виданого помилково,зокрема, є :

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження. У зв'язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже пред'явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на підставі зазначеного.

Таким чином, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню може бути здійснено лише з підстав визначених законом, а наведені заявником обставини до них не відносяться.

При цьому, колегія суддів враховує й те, що відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як убачається з матеріалів справи, заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2016 року, у справі № 753/2519/15-ц постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Прайм-Банк» 4 308 694 грн. 42 коп. заборгованості за кредитним договором (а.с.59-60, 117-121).

Встановлено, що на підставі вказаного рішення суду видано виконавчий лист й державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 51011859 (а.с.123, 128-129).

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Твердження апеляційної скарги щодо продажу ПАТ «Прайм-Банк» прав вимоги за кредитним договором № 1521/0719-1 від 11 липня 2014 року не підтверджено належними та допустимими доказами, при цьому, притягнення до участі у виконавчому провадженні іншого стягувача не є зміною способу та порядку виконання рішення суду, а отже, не позбавляє боржника обов'язку виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Посилання апеляційної скарги на довідку банку, згідно з якою ПАТ «Прайм-Банк» інформує, що сума боргу не відповідає сумі, яка вказана в виконавчому документі, не може бути підставою до визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже, оцінюється судом критично.

При цьому, суд виходить з того, що у виконавчому листі зазначена сума кредитної заборгованості, стягнутої рішенням суду, в той час як виконавчий лист тривалий час перебуває на виконанні, а тому цілком зрозумілою є та обставина, що сума фактичної заборгованості не співпадає з сумою грошових коштів, зазначених у виконавчому документі.

З'ясування залишку суми заборгованості можливо шляхом звернення до державного виконавця чи кредитора.

Посилаючись на те, що визначена районним судом сума заборгованості є завищеною, ОСОБА_2 фактично не погоджується з рішенням суду, проте перегляд судових рішень можливо лише у спосіб, передбачений ЦПК України, а не шляхом визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням зазначеного та матеріалів справи, у їх сукупності, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав до задоволення поданої по справі заяви.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та зібраним доказам, а отже, апеляційну скаргу слід відхилити, ухвалу районного суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 квітня 2018 року.

Суддя - доповідач:

Судді: