Провадження №4-с/523/35/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2018 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.,

за участю: секретаря судового засідання Дзюба Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на дії Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, заінтересована особа: ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

До суду в інтересах Одеського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», звернувся представник, діючий на підставі довіреності, який просив суд:

-визнати рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Одеській області ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання неправомірним;

-скасувати Повідомлення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 28 вересня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання щодо виконавчого листа № 1527/2-160/11, виданого 23.03.2017 року Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 431678,62 євро, державного мита у сумі 850 грн., 60 грн. витрат на інформаційне-технічне забезпечення;

-зобов'язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 прийняти до виконання та розпочати примусове виконання виконавчого листа № 1527/2-160/11, виданого 23.03.2017 року Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 431678,62 євро, державного мита у сумі 850 грн., 60 грн. витрат на інформаційне-технічне забезпечення.

Скарга обґрунтована тим, що відділом примусового виконання, від якого надійшло повідомлення про повернення виконавчого документу - виконавчого листа по цивільної справі № 1527/2-160/11, стягувачу без прийняття до виконання, оскільки було порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

Представник скаржника в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Представник державної виконавчої служби у судове засідання не зявився в судове засідання. Надав до суду відзив, відповідно до якого заперечував проти задоволення скарги та пояснював, що державний виконавець, який виніс постанову про повернення виконавчого документа у звязку із тим, що виконавчий документ предявлений не за підвідомчістю, діяв у відповідності до вимог Закона України « Про виконавче провадження».

ОСОБА_1, а також його представник ОСОБА_3 в останнє судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Суд, проаналізувавши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, які були надані до суду державним виконавцем, приходить до висновку про те, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Фактично підставою повернення виконавчого листа державним виконавцем були дві обставини: розмір заборгованості у виконавчому документу розраховувався з урахуванням зазначеного еквіваленту у гривнях ( без розрахунку вартості заборгованості зазначеної у іноземної валюті) та на думку виконавця виконавчий документ подано із порушенням строку його предявлення.

Що стосується розміру заборгованості визначеного у виконавчому документу реченням: «…заборгованість за кредитним договором №1806 від 21.03.2008 року в сумі 431678,62 євро (по курсу НБУ станом на 05.09.2013 року становить 5549728,48 гривень» судом враховується наступне:

Загальні положення виконання грошового зобовязання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Дана правова позиція висвітлена в постановах Верховного Суду України від 4 липня 2011 року в справі № 3-62гс11, від 26 грудня 2011 року в справі №3-141гс11 та від 7 жовтня 2014 року в справі №3-133гс14 та підтверджена нещодавньою судовою практикою Верховного суду України від 08.02.2017 р. у справі № 6-1905цс16.

Таким чином, судове рішення не може змінювати грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті, а отже, сума, що підлягає стягненню за виконавчим листом, обчислюється в іноземній валюті, яка конвертується в національну валюту на день здійснення платежу.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

З огляду на зазначене виконання за виконавчим листом повинне було здійснюватися в іноземній валюті, з розрахунком розміру заборгованості на момент відкриття виконавчого провадження із перерахунком у подальшому на час виконання рішення.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні богу в іноземній валюті визначені у статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин).

Так у постановах Верховного суду України від 13.09.2017 р. у справі № 6-1445цс17 та 28.09.2016 р. у справі № 6-2159цс16, Верховний суд прийшов до висновку: « оскільки рішенням суду борг стягнуто в доларах США із зазначенням гривневого еквіваленту за курсом Національного банку України на час вирішення спору, а законодавством державного виконавця не наділено правом змінювати суму заборгованості, розраховану та визначену у рішенні суду (гривневий еквівалент), то виконавче провадження підлягає закінченню за умови оплати боржником заборгованості саме у національній валюті».

04 липня 2018 року ОСОБА_4 Верховного Суду в рамках справи № 761/12665/14-ц, провадження № 14-134цс18 (ЄДРСРУ № 75296546) погодилась з висновком колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду про необхідність відступити від правової позиції Верховного Суду України щодо застосування пункту 8 частини першої статті 49 Закону № 606-XIV у подібних правовідносинах, викладеного в постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1445цс17 та зазначила у правових висновках, що у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні, перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Враховуючи, що правові висновки визначені ОСОБА_4 Верховного Суду, є джерелом права, яке має обовязковість для застосування судами при розгляді подібних правовідносин, суд застосовує саме даний висновок Верховного Суду при розгляді даної справи.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 447,450,451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ « Ощадбанк» на дії Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області про визнання неправомірної та скасування повідомлення від 28.09.2017 року, винесеного головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеської області ОСОБА_2, про повернення виконавчого документу виконавчого листа від 23.03.2013 року №1527/2-160/11 та зобовязання розпочати примусове виконання по даному виконавчому документу.

2. Визнати рішення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Одеській області ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання неправомірним.

3. Скасувати Повідомлення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 28 вересня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання щодо виконавчого листа № 1527/2-160/11, виданого 23.03.2017 року Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 431678,62 євро, державного мита у сумі 850 грн., 60 грн. витрат на інформаційне-технічне забезпечення.

4. Зобов'язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, або іншу відповідальну посадову особу Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області прийняти до виконання та розпочати примусове виконання виконавчого листа № 1527/2-160/11, виданого 23.03.2017 року Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 431678,62 євро, державного мита у сумі 850 грн., 60 грн. витрат на інформаційне-технічне забезпечення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя

Складено та підписано 27.11.2018 року