Справа № 640/5398/17
УХВАЛА

"15" травня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуб Г.А.

при секретарі Шаповал Є.Б.,

за участю представників відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою представника відповідача ОСОБА_2. про компенсацію судових витрат на правничу допомогу, -

ВСТАНОВИВ:

13.03.2018 року звернулась до суду представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 з заявою про компенсацію судових витрат на правничу допомогу, в якій вказують, що внаслідок подання безперспективного позову до суду, відповідачі змушені були користуватись правовою допомогою, яку їм надавав авдвокат, котрому було сплачено 5200,00 грн. А позивач та його представник навмисно затягували розгляд справи, внаслідок чого позовну заяву ОСОБА_4 була залишена без розгляду, тому відповідно до ч.5 ст. 142 ЦПК України відповідач має право звернутись до суду з вказаною заявою.

Представник відповідачів ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні просили заяву задовольнити, та стягнути з позивача на користь відповідачів витрати на правову допомогу в розмірі 5200 грн.

Від третьої особи ОСОБА_5 надійшла заява, в якій вона просить відмовити в задоволенні даної заяви, посилаючись на пропущення строку подання даної заяви.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не зявились, повідомлялись судом належним чином та своєчасно.

Так, в провадженні Київського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, треті особи ПН ХМНО Васікова Л.Є., ОСОБА_5 про розірвання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.02.2018 року вказана позовна заява була залишена без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

У разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, повязаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (ч. 5ст. 142 ЦПК України).

Згідно ч. 5ст. 142 ЦПК України суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 9ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Під зловживанням процесуальними правами законом визначено наступне. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. В залежності від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними права дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані

на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне обєднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. (п. 2 ч. 2ст. 44 ЦПК України).

В свою чергу процесуальним законом не визначено поняття неправильних дій сторони.

Відповідно до п. 38 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов'язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому саме по собі пред'явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Представником відповідача не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як то передбачено вимогами ч. 9 ст. 141 ЦПК України, що виключає собою право представника відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, а посилання представника позивача, що поданий позов є безперспективним є необгрунтованим, оскільки крім тверджень представника відповідача, ні чим не підтверджено.

Крім того, ухвалення рішення суду про судові витрати також врегульовано статтею 246 ЦПК України.

Відповідно до ч.1ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченомустаттею 270 цього Кодексу (ч.3ст.246 ЦПК України).

Таким чином, для вирішення питань про судові витрати суд вправі брати до уваги докази про їх понесення, які не були подані до постановлення рішення, тільки у тому разі, якщо стороною до закінчення судових дебатів заявлено про поважні причини неможливості їх подання.

Згідно з п.1 ч.3ст.133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як передбачено ч.1ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.2ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч.4 ст.137 ЦПК України).

У відповідності до ст.137 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача в обґрунтування витрат на правову допомогу, долучено до справи акт прийому-передачі

наданих послуг за договором про надання правової допомоги укладеним між ОСОБА_3, ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_1 27.06.2017 року, у якому був розрахований вид правової послуги, кількість витраченого часу, та загальна вартість послуги, протягом судового розгляду до ухвалення рішення представник відповідача не надав суду доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат на правову допомогу, отже фактичне понесення судових витрат на правову допомогу документально не підтверджено, а додана до заяви квитанція про сплату 5200 грн. не підтверджує, що дійсно вказані кошти були сплачені відповідачами.

Відповідно до п.41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

Також, враховуючи характер інституту судових витрат, оплата послуг адвоката, безпосередньо повязана з розглядом справи, тому ненадання відомостей щодо вартості окремих робіт (послуг), витраченого в порядку виконання взятих на себе зобовязань часу, унеможливлює визначення що такі витрати були фактичними та неминучими, а їх розмір обґрунтованим, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04)).

До ухвалення рішення суду представником відповідача не заявлялось про не можливість з поважних причин подати конкретні докази, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат на правову допомогу, а тому відсутня підстава для врахування судом будь-яких доказів, наданих представником відповідача після проголошення ухвали суду, оскільки в такий спосіб без законних підстав буде обмежений у процесуальних правах інші учасники справи та відповідно буде порушений принцип рівності сторін, що є складовою частиною права на справедливий суд.

Крім того, відповідно до умов додаткової угоди від 27.06.2017 року наданої до суду, гонорар за виконання обовязків складає 3000,00 грн., та за кожне судове засідання по 300,00 грн., а акт прийому передачі послуг містить інші процесуальні дії, які договором та додатковою угодою передбачені не були, та відповідно до наданого розрахунку, адвокат ОСОБА_1 була присутньою в 6 судових засіданнях, що складає 1800 грн., а тому наданий акт прийому-передачі суперечить додатковій угоді від 27.06.2017 року, та сума витрат за додатковою угодою складає 4800 грн., а розрахунок наданий на 5200 грн.

У звязку з наведеним, суд вважає вимоги представника відповідача про вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді цивільної справи №640/5398/17 є безпідставними, і як наслідок такими, що не підлягають задоволенню.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст.ст. 44, 133,137,141,142,246, 270 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_2. про компенсацію судових витрат на правничу допомогу відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі в 15-дений строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п. 15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст ухвали складено 17 травня 2018 року.

Суддя Г.А. ЗУБ