Справа 206/1695/18
Провадження 2/206/728/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" травня 2018 р. в залі суду в м.Дніпрі Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Панюшкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину,

встановив:

30 березня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.10.2012 у цивільній справі за номером № 436/5416/12 провадження № 2/436/1134/12), яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, та стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на дитину, ОСОБА_3, у сумі 1374,84грн. (а.с.1-5).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.10.2012 рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська з ОСОБА_2 на її користь було стягнуто аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., щомісячно, починаючи з 19.07.2012 і до повноліття дитини. На виконання рішення суду, з 19.07.2012 та по сьогодні, вона отримує на їх сина, ОСОБА_3 визначену суму - 300 грн. Між тим, вказана сума є занадто малою, та такою, що не здатна забезпечити навіть половину від мінімального прожиткового мінімуму на дитину. Крім того у них з відповідачем народилось 3 дітей: 2001 року та 2003 року - донька ОСОБА_4, син ОСОБА_5 та 2010 році - ОСОБА_3. На сьогодні, старші діти переїхали проживати до батька. На утримання яких, відповідач ініціював позов до суду про стягнення з неї аліментів. Відповідач перебуває у працездатному віці, є фізично здоровою людиною, має у власності квартиру, зареєстрований як фізична особа - підприємець, а відтак має змогу, та обовязок будучи батьком дитини, сплачувати аліменти у мінімальному розмірі передбаченому законом. Крім вищевикладеного, їх найменша дитина є дуже здібним хлопчиком. У нього викликають інтерес логічні загадки, задачі, він дуже любить складати головоломки. Аби не втратити цю цікавість до навчання та розвитку дитини вона намагається, в міру своїх можливостей, не відмовляти дитині у розвиваючих іграх, гуртках, та усіма можливими шляхами підтримує таку його здібність. Нею кожного місця сплачувалась вартість занять ОСОБА_3 у СКЦ «Образ» де він навчався у групі «Я САМ», де насамперед розвиваються логічні здібності дитини його вміння робити висновки та прийняття рішень, креативність мислення та інше. Протягом вересня 2015 року квітень 2016 року нею було сплачено кошти у сумі 2749,67грн. за відвідування гуртка сина. В звязку із чим, вона просить суд стягнути з відповідача на її користь половину від суми 2749, 67 грн., яка була сплачена на розвиток здібностей дитини, що складає 1374,84грн.

18 травня 2018 року відповідач ОСОБА_2 надав до суду відзив, в якому зазначає, що зазначені позовні вимоги позивачки про зміну способу стягнення аліментів визнає частково, та не заперечує проти зміни способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду, а саме, стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Щодо його доходу, то він забезпечує себе роботою самостійно, являюсь фізичною особою-підприємцем, його місячний дохід залежить від обсягу виконаних робіт та наданих послуг. У звязку з цим, його місячний дохід є мінливим. В той же час, на його повному утриманні перебувають двоє, їх із позивачкою, дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. В свою чергу, позивачка не бере ніякої участі ані в їх утриманні, ані в їх вихованні. Через це, він був змушений звернутися до суду про стягнення з неї на його користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_4 та ОСОБА_6. 15 березня 2018 року, рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно до досягнення кожним із дітей повноліття, починаючи з 08 грудня 2017 року. Проте, позивачка ще жодного разу не сплатила аліменти на його користь, на утримання їх спільних дітей. Він намагався поділити витрати на поглиблення знань та розвиток здібностей їх спільних дітей із позивачкою, спочатку у досудовому порядку, а вже після її відмови, шляхом звернення до суду із проханням стягнути з ОСОБА_1 додаткові витрати на сина ОСОБА_6 у розмірі 750,00 грн. та на доньку ОСОБА_4 у розмірі 1100,00 грн. В свою чергу. ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення таких позовних вимог, обґрунтовуючи, що понесені ним витрати не є додатковими витратами у розумінні Сімейного законодавства України. Рішенням Самарського районного суду від 15.03.2018 було ухвалено відмовити йому у задоволенні позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_1 додаткових витрат на дітей. Він сплачуює, у повному обсязі, аліменти на користь ОСОБА_1, на утримання молодшого сина ОСОБА_3. Крім того, на його утриманні перебуває непрацездатна, хвора мати - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. Його мати є пенсіонером, інших родичів, які б могли їй допомогти, у неї немає. Так, сукупність викладених обставин, позбавляє його можливості сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1, на утримання молодшого сина ОСОБА_8, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу ) щомісячно. Позивачка перебуває у працездатному віці, працює завідуючою аптекою (ФОП ОСОБА_9), отримує стабільну заробітну плату, має власну квартиру, кошти на утримання інших неповнолітніх дітей не надає. Він надає додаткові кошти на молодшого сина ОСОБА_8, тому незрозуміла така позовна вимога ОСОБА_1, оскільки він також приймав участь в оплаті підготовчих курсів сина до школи. Ці заняття у СКЦ «Образ», які відвідував їх син ОСОБА_8, де, як позивачка зазначила у своєму позові, «розвивають логічні здібності дитини, його вміння робити висновки та прийняття рішень, креативність мислення та інше», були лише підготовчими курсами ОСОБА_3 до школи. Однак, витрати на навчання сина ОСОБА_8 у СКЦ «Образ» не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами (необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо), а тому відсутні правові підстави для задоволення цієї позовної вимоги (висновок Верхового Суду викладений у постанові від 7 лютого 2018 року у справі № 523/18141/14-ц) (а.с.29-31).

Позивач в судовому засіданні просила встановити суму не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину, оскільки 300грн. занадто мало. На заняттях в «Образ» розвивали здібності памяті і мислення, займалися в групах.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив змінити розмір аліментів на 50 відсотків прожиткового мінімуму. Проти стягнення додаткових витрат заперечував, оскільки він надавав кошти на ці курси. Зазначив, що ці курси не відносяться до додаткових витрат, це була підготовка до школи, а не розвиток здібностей.

11 квітня 2018 року на виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, до канцелярії суду надійшла інформація з органу реєстрації місця перебування та місця проживання осіб (а.с.21).

13 квітня 2018 року ухвалою судді по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с.22).

Вислухавши доводи та пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.7, 32, 33).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_1 - аліменти на її утримання у розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 19 липня 2012 року до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, трьох років. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_1 - аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 19 липня 2012 року - до його повноліття (а.с.6).

З довідки Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 11» Дніпровської міської ради вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 є учнем 1и класу з 05.09.2017р. відвідує групу продовженого дня, отримує гаряче харчування за батьківський кошт. За харчування мати сплачує особисто (а.с.10).

З наданих позивачем квитанцій за період з вересня 2015р. по квітень 2016р. вона сплачувала за відвідування ОСОБА_3, 2010р.н. навчання у СКЦ «Образ» група «Я Сам» (а.с.15-18).

Відповідач ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію (а.с.34).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2018 року, яке набрало законної сили 26.04.2018 року, позов ОСОБА_2 (паспорт АЕ029259, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_8) до ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_9) про звільнення від сплати аліментів, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стягнення аліментів та додаткових витрат - задоволенои частково . Звільнено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10 (ІПН НОМЕР_2), від сплати аліментів на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11 (ІПН НОМЕР_1) на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 325 грн., щомісячно на кожну дитину до їх повноліття, які були стягнені згідно рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 серпня 2010 року, починаючи з 08 грудня 2017 року. Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10 (ІПН НОМЕР_2), аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 50% на кожну дитину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення кожним із дітей повноліття, починаючи з 08 грудня 2017 року. В іншій частині позову про стягнення додаткових витрат та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати понесені по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. (а.с.36-38).

Аналізуючи спірні правовідносини, співвідношуючи їх із встановленими в судовому засіданні фактичним обставинами справи, суд доходить до наступного.

Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи заробіток відповідача, те, що він має на утриманні двох інших неповнолітніх дітей на яких стягнуто на його користь аліменти суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів з 300,00грн. на 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат, то суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом від 19.03.2018 по справі № 759/18417/15-ц.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесенні у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Таким чином, для стягнення додаткових витрат потрібні виняткові обставини, які мають бути підтвердженими належними та допустимими доказами.

В матеріалах справи міститься копії квитанцій про сплату ОСОБА_1 за відвідування ОСОБА_3 у СКЦ «Образ» група «Я Сам».

Відповідно до ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому, враховуючи надані позивачем докази, а саме позивач не надала доказів, що син у СКЦ «Образ» займався розвитком здібностей, позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2012 року у цивільній справі № 436/5416/12, провадження 2/436/1134/12 із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_1 - аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 19 липня 2012 року - до його повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_12, (ін. НОМЕР_2), що зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_13, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, (ін. НОМЕР_1), що зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_14 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Стягнення аліментів у зміненому розмірі здійснювати з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_12, (ін. НОМЕР_2), що зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_13 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 травня 2018 року.

Суддя А.О. Сухоруков