Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу № 755/18964/17 за скаргою ОСОБА_1 на дії Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві, заінтересована особа: ОСОБА_2, про визнання неправомірною на скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою у якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського РВДВС м. Києва Клітченко О.А. про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.09.2017 року по виконавчому провадженню № 48977604.

Вимоги скарги мотивує тим, що 07.02.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 26 510,00 грн.

01 жовтня 2015 року було відкрито виконавче провадження № 48977604.

За результатом проведення виконавчих дій стало відомо, що єдиним нерухомим майном яким володіє боржник є квартира за адресою АДРЕСА_1, яка відповідно до інформаційної довідки з Державного Реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 18.12.2015 року перебуває під арештом, підставою якого є іпотечний договір № 277 від 19.02.2007 року зі встановленим строком виконання основного зобов'язання до 19.02.2027 року. Крім цього, будь-яких відкритих банківських рахунків боржник не має, не працює за трудовим чи цивільно-правовими договорами та не отримує пенсію.

16 травня 2016 року та 14 липня 2017 року державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Клітченко О.А. було здійснено вихід за адресою проживання боржника, але квартиру ніхто не відчинив, про що було складено відповідні акти державного виконавця. Разом з тим, консьєрж будинку повідомив, що боржник разом зі своєю сім'єю постійно проживає в квартирі.

В подальшому за усним клопотанням, державним виконавцем до суду було подано подання про постановлення мотивованого рішення про примусове проникнення до житла боржника.

27 грудня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва було винесено ухвалу якою у задоволенні подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника було відмовлено.

Заявник вказує, що державний виконавець відмовилася подавати апеляційну скаргу на ухвалу суду, натомість пообіцяла подати повторне клопотання з додаванням усіх необхідних доказів зібраних в ході виконавчого провадження.

29 листопада 2017 року при ознайомленні з матеріалами справи стало відомо, що державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.09.2017 року, при цьому постанови та оригіналу виконавчого документа заявником не отримувалися.

Разом з тим, в матеріалах виконавчого провадження з'явилися нові документи, такі як акт державного виконавця про вихід за місцем проживання боржника зі змісту якого убачається, що майна на місцем проживання боржника, що належить останньому на праві власності не виявлено.

Такі твердження державного виконавця заявник вважає недостовірними та поспішними, оскільки доступу до квартири державний виконавець не мала, а тому висновок про наявність чи відсутність майна у боржника є передчасним, у зв'язку із чим постанова про повернення виконавчого документа стягувачу є неправомірною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.12.2017 року до участі у справі було залучено у якості заінтересованої особи боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_2 (а.с. 23, 24).

В судове засідання скаржник, представник Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві та заінтересована особа ОСОБА_2 не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Від державного виконавця Клітченко О.А. до суду надійшла заява у якій просить проводити розгляд скарги у відсутності представника Дніпровського РВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 07.02.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 755/8171/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 26 510,00 грн. (а.с. 31-32).

Виконавчий лист разом із заявою про відкриття виконавчого провадження від 25.09.2015 року ОСОБА_1 було подано на примусове виконання до Відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві (а.с. 30).

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 21.04.1999 р. зі змінами, що була чинна на час проведення виконавчих дій, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 21.04.1999 р. зі змінами, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, та з огляду на ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

З копії матеріалів виконавчого провадження убачається, що 01 жовтня 2015 року старшим державним виконавцем Відділу Державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві Федоріною А.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 48977604 з примусового виконання виконавчого листа № 755/8171/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості (а.с. 35-36).

27 листопада 2015 року державним виконавцем з метою встановлення майнового стану боржника ОСОБА_2 та його місця реєстрації були зроблені відповідні запити до компетентних органів (а.с. 37-40, 54, 55).

Крім цього, 27.11.2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Манасерян А.А. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 52, 53).

Відповідно до відповіді наданої ВАДР ГУ ДМС України в м. Києві від 01.12.2015 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 64).

24 лютого 2016 року старшим державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Манасерян А.А. на адресу ОСОБА_2 було надіслано вимогу державного виконавця про надання 10.03.2015 року о 17 год. 00 хв. безперешкодного доступу до квартири АДРЕСА_2 з метою здійснення опису майна (а.с. 81).

25 березня 2016 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Клітченко О.А. на адресу ОСОБА_2 було надіслано вимогу державного виконавця про надання 14.04.2016 року о 11 год. 00 хв. безперешкодного доступу до квартири АДРЕСА_2 з метою здійснення опису майна (а.с. 83).

16 травня 2016 року та 14 липня 2016 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Клітченко О.А. з метою виявлення та опису майна боржника було здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1, про що складено відповідні акти у яких зазначено, що двері ніхто не відчинив (а.с. 84, 85).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.12.2016 року було відмовлено у задоволенні подання державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Клітченко О.А. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 (а.с. 94-96).

Відмовляючи у задоволенні подання, суд виходив із того, що матеріали подання не містили відомостей, які б підтверджували факт відправлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, відомостей про отримання вказаної постанови боржником, а також відомостей про направлення відповідних вимог, викликів боржника та отримання останніх, щоб свідчило про ухилення боржником від виконання рішення суду. Також, державним виконавцем не було надано підтверджуючих доказів про здійснення відповідних запитів до державних органів з метою з'ясування відомостей про право власності боржника на об'єкти нерухомого або рухомого майна, не було надано відомостей про здійснення запитів до Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» у ред. від 02.06.2016 року, що набрав чинності з 05.10.2016 р., під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п'ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Державним виконавцем 11.02.2017 року були здійснені запити для з'ясування місяця роботи боржника ОСОБА_2, отримання ним доходів, пенсії, інформації про наявність коштів на рахунках, при цьому з наданих Пенсійним фондом України, Державною фіскальною службою України відповідей на запити убачається грошових коштів не виявлено, інформація щодо працевлаштування відсутня, пенсійні виплати не проводяться (а.с. 99-101).

З матеріалів виконавчого провадження також убачається, що повторно державним виконавцем запити з метою з'ясування майнового стану боржника ОСОБА_2, місяця його роботи, отримання ним доходів, пенсії, інформації про наявність коштів на рахунках були здійснені 12.08.2017 року та 15.09.2017 року, з відповідей на які убачається, що грошових коштів не виявлено, інформація щодо працевлаштування відсутня, пенсійні виплати не проводяться (а.с. 107-110).

Згідно відповіді наданої Територіальним сервісним центром МВС в м. Києві № 8045 на запит державного виконавця від 18.08.2017 року № б/н/12, згідно даних «АІС» станом на 05.09.2017 року транспортних засобів за ОСОБА_2 не зареєстровано (а.с. 111-112).

21 вересня 2017 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві Клітченко О.А. з метою з'ясування майнового стану боржника та здійснення опису майна було здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1, про що складено акт державного виконавця із зазначенням про те, що боржника та майна, належного боржнику, за вказаною адресою не виявлено, зі слів консьєржа за зазначеною адресою боржник не проживає (а.с. 117).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У зв'язку із тим, що державним виконавцем були отримані відповіді з відповідних установ з інформацією про відсутність у боржника ОСОБА_2 нерухомого майна та грошових коштів, не встановлено його місце працевлаштування, за результатом виходів державного виконавця за місцем проживання майна боржника не виявлено, боржника не розшукано, 28.09.2017 року державним виконавцем Дніпровського районного ВДВС в м. Києві Клітченко О.А. із посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с. 118, 119).

Обгрунтовуючи свої вимоги скаржник зазначає, що державним виконавцем не вчинено всі необхідні дії спрямовані на виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного зазначені доводи скаржника суд приймає до уваги та вважає, що скарга підлягає задоволенню, оскільки державним виконавцем повторно з метою отримання актуальної інформації про місце реєстрації боржника запити до компетентних органів не надсилалися та після усунення недоліків подання, які стали підставою для відмови у наданні дозволу на примусове проникнення до житла, повторно до суду із відповідним поданням не звертався.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись Законом України „Про виконавче провадження", ст. ст. 353, 451 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві, заінтересована особа: ОСОБА_2, про визнання неправомірною на скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Клітченко О.А. про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.09.2017 року у виконавчому провадженні № 48977604.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя