Провадження № 6/760/480/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Гак Г.М.

державного виконавця- Амборського А.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві подання Головного державного виконавця Солом»янського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Амборського А.В. про обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника ОСОБА_2, суд

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Солом»янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Амборський А.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України керівника ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу до виконання товариством зобов'язань.

Посилається на те, що на виконанні у відділі знаходиться зведене виконавче провадження № 53836953 про стягнення з ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» грошових коштів на підставі:

-виконавчого листа №389/3267/16-ц від 08 лютого 2017 року, виданого Знам»янським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення 87 409, 20 гр. на користь ОСОБА_3;

-виконавчого листа №484/2700/16-ц від 12 грудня 2016 року, виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області, про стягнення 71 554, 20 гр.на користь ОСОБА_4

Зазначає, що керівником ТОВ «Лізингова компанія «Авто ЛАйф» є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Станом на 07 травня 2018 року в зведеному виконавчому провадженні №53836953 перебуває на виконанні 197 виконавчих документів на загальну суму 7 673 280, 61 гр., які також не виконані.

24 квітня 2017 року був здійснений вихід за зареєстрованим місцем знаходження товариства, однак останній за місцем реєстрації не знаходиться.

Боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішеннями судів, на виклики державного виконавця керівник боржника не з'являється, заходів для виконання виконавчих документів не вживає.

Виходячи з цього, просить задовольнити подання.

Державний виконавець в судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення подання, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень в Україні покладено на Державну виконавчу службу, а порядок виконання визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі знаходиться зведене виконавче провадження № 53836953 про стягнення з ТОВ «Лізингова компанія «Авто Лайф» грошових коштів на підставі:

-виконавчого листа №389/3267/16-ц від 08 лютого 2017 року, виданого Знам′янським міськрайонним судом Кіровоградської області, про стягнення на користь ОСОБА_3 87 409, 20 гр. (ВП №53517235);

-виконавчого листа №484/2700/16-ц від 12 грудня 2016 року, виданого Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області, про стягнення на користь ОСОБА_4 71 554, 20 гр. (ВП №53557281).

З облікової картки на зведене виконавче провадження вбачається, що загальна сума боргу, що підлягає стягненню з ТОВ »Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» на підставі різних виконавчих документів на користь 235 стягувачів, складає 7 954 805, 26 гр.

З даної суми стягнуто 1 237 423, 96 гр., залишок до стягнення становить 6 717 381, 30 гр.

/ а.с. 11 - 30; 33 - 42 /

Державний виконавець у судовому засданні пояснив, що рішення про їх стягнення боржником у добровільному порядку не виконується.

Зазначив, що постанови про відкриття виконавчих проваджень були отримані представником боржника, про що зазначено в копії постанови.

З листа директора ТОВ»ЛК»АВТО-ЛАЙФ» ОСОБА_2 від 15 червня 2017 року вбачається, що останній підтвердив отримання постанов про відкриття виконавчих проваджень, повідомив про плани з»явитися на прийом, а також вжити заходів до погашення боргу.

/ а.с. 52 /

Державний виконавець у судовому засіданні зазначив, що на прийом останній не з»явився, контактів з ним не підтримує і на зв»язок не виходить.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 16 листопада 2017 року за наслідками перевірки Солом»янським управлінням поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування за фактом ухилення керівника ТОВ»ЛК»АВТО-ЛАЙФ» від виконання рішень суду за ст. 382 КК України.

/ а.с. 96 - 97; 113; 135 /

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно з даною нормою закону та ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням державного виконавця лише у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

З даної норми закону випливає, що таке обмеження може мати місце лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем протягом тривалого часу вживалися заходи, направлені на виконання рішення судів у зведеному виконавчому провадженні.

Так, протягом 2017 року державним виконавцем були направлені запити до Державної фіскальної служби, АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві, ПАТ «Укрсоцбанк», Державної інспекції сільського господарства у м. Києві, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, «НАІС ДДАІ» МВС України, Регіонального сервісного центру, Держземагенства України, Державної інспекції Сільського господарства, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, інспекції державного технічного нагляду України, інспекції Головного державного реєстратора Флоту України та Державної прикордонної служби України з метою встановлення зареєстрованого на відповідача майна, на яке можливо звенути стягнення.

/а.с. 44; 45; 48; 56; 83-84; 85; 86-87/

З відповідей на зазначені запити державним виконавцем встановлено, що:

-у боржника відкриті рахунки в АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві, ПАТ «Укрсоцбанк»;

-за боржником зареєстровано транспортні засоби, а саме: «Шевроле Ніва» д.н.з. НОМЕР_1, «Греат Уол Волеекс» д.н.з. НОМЕР_2, «Хюндай Акцент» д.н.з. НОМЕР_3, «Пежо 301» д.н.з. НОМЕР_4, «Хюндай Акцент» д.н.з. НОМЕР_5, «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_6;

-відповідно до даних ІС «Відеоконтроль - Рубіж» транспортні засоби боржника за постановою державного виконавця перебувають у розшуку;

-за наявними щоквартальними адміністративними даними, наданими депозитарними установами відповідно до Положення про порядок звітування депозитарними установами Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 11 червня 2013 року №992, боржник серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів (10 % і більше статутного капіталу) відсутнє.

За повідомленням АТ»Райффайзен Банк Аваль» кошти, які були виявлені на рахунках боржника, забезпечують виконання постанов про арешт, що надійшли до банку раніше.

Інших коштів, необхідних для забезпечення виконання виконавчих документів, в результаті пошуку виявлено не було.

/а.с. 56; 99; 142/

З матеріалів справи вбачається також, що постановами державного виконавця від 11 липня 2017 року, 15 травня 2017 року накладено арешти на кошти боржника.

Постановою від 07 червня 2017 року оголошено розшук транспортних засобів боржника.

/ а.с. 58 - 72; 88 - 95 /

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням ТОВ «Авто Лайф» є: м. Київ, вул. Лінійна, 17, офіс 107.

Керівником зазначеного підприємства є ОСОБА_2

На виклик державного виконавця на 14 червня 2017 року божник не з'явився, та документи, зазначені у вимозі, не надав, про що державним виконавцем 14 червня 2017 року був складений відповідний акт.

Відповідно до акту державного виконавця від 24 квітня 2017 року виходом за адресою: м. Київ, вул. Лінійна, 17, офіс 107, боржника та його майна, на яке можливо було б звернути стягнення, не виявлено.

/ а.с. 41 - 42; 54 - 55 /

Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність самого факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

В розумінні вимог даного закону ухиленням від виконання зобов»язання, покладеного на боржника рішенням суду, є такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Суд вважає, що приведена вище інформація та дії керівника боржника ОСОБА_2, а також відсутність боржника за місцем реєстрації в ЄДРПУО, свідчать саме про ухилення від виконання рішення судів і такі дії, на переконання суду, є свідомими.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як обов'язковості виконання рішень та розумності строків виконавчого провадження.

За змістом ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду та рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З точки зору ст. 2 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30 червня 2009 року обов»язковість рішення суду є однією з основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя.

На це ж посилається і Європейський Суд з прав людини в рішеннях «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року та «Іммобільяре Саффі проти Італії».

Так, у пункті 40 рішення в справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) зазначається, що «…право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Крім того, 15 жовтня 2009 року ЄСПЛ було постановлене «пілотне» рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine).

У цьому рішенні Суд зазначив, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України.

Справа, яка розглядається, свідчить про те, що питання тривалого невиконання остаточних рішень та відсутності ефективних засобів юридичного захисту в правовій системі України залишаються невирішеними попри той факт, що існують відповідні рішення Суду з чіткими закликами до Уряду вжити необхідних заходів для вирішення таких питань.

З урахуванням такої позиції Єваропейського суду суд зважає при цьому також на те, що відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не може бути встановлено жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Суд вважає, що норми Конституції України та гарантії, встановлені нею, а також міжнародними законодавчими актами, в даному випадку не можуть свідчити про порушення прав керівника боржника, як фізичної особи на свободу пересування, оскільки як він, так і стягувані за зведеним виконавчим провадженням, є рівними перед законом і мають рівні права, гарантовані Конституцією України та іншими нормативними актами, на захист своїх прав та інтересів державою.

Враховуючи приведені державним виконавцем у судовому засіданні обставини, поведінку керівника боржника при проведенні виконавчих дій, відсутність з його боку будь-яких конструктивних заходів, окрім звернення до державного виконавця з приведеним вище листом, які могли б розцінюватися як бажання виконати рішення суду, суд приходить до висновку про огрунтованість подання та його задоволення.

Керуючись ст. ст. 441 ЦПК України, ст.18 Закону України « Про виконавче провадження», ст. ст.6 - 8 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, суд

У Х В А Л И В :

Подання задовольнити.

Тимчасово обмежити в праві виїзду за кордон без вилучення паспорта для виїзду за кордон керівника Товариства з обмеженою відповідальністю « Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1, до виконання боргових зобов»язань, покладених на Товариство з обмеженою відповідальністю « Лізингова компанія «АВТО ЛАЙФ» в зведеному виконавчому провадженні № 53836953 про стягнення грошових коштів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 25 травня 2018 року.

Суддя: Л.А.Шереметьєва