Справа № 466/5766/13-ц
Провадження № 4-с/346/1/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Потятинника Ю.Р.,

з участю секретаря Васильчук Я.В.,

представника стягувача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_2 на рішення та дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

26.04.2017 року ОСОБА_2 звернувся до Коломийського міськрайонного суду зі скаргою, згідно якої просить: визнати неправомірними дії та рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_3»яни Степанівни щодо накладення арешту на нежитлові приміщення загальною площею 791,4 кв.м. за адресою м. Львів, пл. Князя Святослава, 11 та винесення доручення щодо проведення Залізничним відділом державної виконавчої служби м. Львова опису даного нерухомого майна; визнати незаконною та скасувати постанову про опис та арешт від 12 квітня 2017 року, якою описано та арештовано нежитлові приміщення загальною площею 791,4 кв.м. за адресою м. Львів, пл. Князя Святослава, 11; визнати незаконною та скасувати постанову 52244264 про накладення арешту на все належне ОСОБА_2 майно в частині накладення арешту на нежитлові приміщення загальною площею 791,4 кв.м. за адресою м. Львів, пл. Князя Святослава, 11.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 12.04.2017 року за дорученням відділу примусового виконання рішень ГТУЮ в Івано-Франківській області в межах виконавчого провадження №52244264 по примусовому виконанню виконавчого листа № 466/5766/13-ц, виданого Коломийським міськрайонним судом від 23.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованості, державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова було здійснено опис ? частини нежитлових приміщень об»єкту нерухомості загальною площею 791,4 кв.м. за адресою м. Львів, пл. Князя Святослава, 11. Вважає, такі дії державного виконавця неправомірними з наступних підстав.

Нежитлове приміщення загальною площею 791,4 кв.м. за адресою м. Львів, пл. Князя Святослава, 11 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а тому постановою опису та арешту даного майна порушено права та інтереси інших співвласників.

Вказує, що державний виконавець насамперед повинен був описати та арештувати інше, належне йому майно, а звертати стягнення на майно, що перебуває у спільній власності, можливо лише після попереднього виділу частки боржника із спільного майна в натурі.

Скаржник в судове засідання не з»явився, хоча повідомлявся про час місце судового розгляду. Згідно поданої заяви просив справу розглядати в його відсутності, вимоги скарги підтримав.

Державний виконавець в судове засідання не з»явився, хоча повідомлявся про час місце судового розгляду.

Представник стягувача в судовому засіданні проти скарги заперечив. Подав письмове заперечення, згідно якого вважає правомірними дії державного виконавця та просить залишити скаргу без розгляду з наступних підстав.

Накладаючи арешт на ? частину нежитлового приміщення загальною площею 791,4 кв.м. за адресою м. Львів, пл. Князя Святослава, 11, що є об»єктом спільної часткової власності боржника та інших осіб, державний виконавець діяв в межах повноважень.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 48 Закону України «про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно ч. 6 ст. 48 Закону україни «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в ромірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Крім того, вказує, що абзацом 2 пункту 25 постани Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6 встановлено, що оскільки дії дежавного виконавця, пов'язані з реалізацією арештованого майна, є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків інших осіб (не сторін виконавчого провадження), то до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред'явлення цими особами позову, у зв'язку з чим у цій частині скаргу на дії державного виконавця суд ухвалою залишає без розгляду і роз'яснює заявникові можливість вирішення спору в позовному провадженні.

Представник стягувача суду пояснив, що на даний час стягувач має намір звертатись із заявою до державного виконавця про внесення подання до суду про виділення частки боржника із описаного майна ? частини нежитлових приміщень площею 731,4 кв.м. за адресою м. Львів, пл. Князя Святослава, 11. Дії по реалізації описаного майна державним виконавцем ще не вчинялись.

Вислухавши представника стягувача, проаналізувавши зміст скарги, вивчивши наявні матеріали, суд вважає, що скарга в частині вимог про визнання незаконною та скасування постанови №52244264 про накладення арешту на все належне ОСОБА_2 майно в частині накладення арешту на нежитлові приміщення загальною площею 791,4 кв.м. за адресою м. Львів, пл. Князя Святослава, 11 підлягає залишенню без розгляду, а в іншій частині в задоволенні скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до вимог ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом.

Положеннями ч. 1 ст. 72 вказаного закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно положень ст. 449 Цивільного процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

При цьому, відповідно до вимог ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такі ж норми містяться і в ст. 72, 385 ЦК України 2004р., які були чинні на час зверенення до суду із скаргою.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6, відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такий строк є процесуальним, може бути поновлений за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду ….

Як вбачається з оскаржуваної постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження остання винесена 20 вересня 2016 року, а скарга надійшла до суду 26 квітня 2017 року.

За наведених обставин суд прийшов до висновку, що оскільки строк на вчинення процесуальної дії минув, а клопотання про поновлення вказаного строку не подано, скарга ОСОБА_2 в частині вимог про визнання незаконною та скасування постанови №52244264 від 20.09.2016р. про накладення арешту на все належне ОСОБА_2 майно в частині накладення арешту на нежитлові приміщення загальною площею 791,4 кв.м. за адресою м. Львів, пл. Князя Святослава, 11 підлягає залишенню без розгляду.

Щодо інших вимог скаржника, суд приходить до наступних висновків.

Як передбачено ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частини 5 цієї статті у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Частина 6 вказаної статті передбачає, що стягнення на майно боржника звертається в ромірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області перебуває виконавче провадження № 52244264 по виконавчому листу № 466/5766/13 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 (правонаступником якого є ОСОБА_8О.) 3437440,43 гривень.

20 вересня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_3 в даному виконавчому провадженні винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Реалізовуючи всі необхідні заходи щодо виконання рішення суду 12 квітня 2017 року за дорученням відділу примусового виконання ГТУЮ в Івано-Франківській області, державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова було проведено опис та арешт ? частини нежитлового приміщення загальною площею 791,4 кв.м. за адресою м. Львів, пл. Князя Святослава, 11.

Отже, дії державного виконавця по зверненню стягнення на майно боржника ОСОБА_2 були послідовними та законними. Накладення державним виконавцем арешту на1/2 частину нежитлових приміщень загальною площею 791,4 кв.м. за адресою м. Львів, пл. Князя Святослава, 11 та опис арештованого майна передують реалізації такого майна в рахунок погашення боргу за виконавчим документом.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для визнання незаконними дій державного виконавця щодо накладення арешту на вказане нежитлове приміщення та для визнання незаконною і скасування постанови про опис і арешт майна боржника.

Згідно договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 18.06.3013р. та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ? частина нежитлових приміщень площею 731,4 кв.м. за адресою м. Львів, пл. Князя Святослава, 11 перебуває у спільній частковій власності скаржника та гр. ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, яким скаржник відчужив ? частину даного нерухомого майна.

Згідно постанови опису й арешту майна від 12.04.2017р. було описано належну ? частину нежитлових приміщень належних скаржнику ОСОБА_2, в присутності гр. ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, які підписали постанову. В даній постанові державний виконавець вказав площу, адресу описаних приміщень, зазначив, що при огляді приміщень встановлено, що описані приміщення перебувають в незадовільному стані і потребують ремонту, чим на погляд суду вцілому виконав вимоги ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження». Інші співвласники нежитлових приміщень не звертались до суду з приводу порушення їх прав щодо опису цього майна, і не позбавлені права такого звернення, якщо вважають, що їх права порушені.

Виходячи з викладеного, суд не вбачає передбачених законом підстав (ст. 257 ЦПК України) для залишення скарги без розгляду вцілому, про що просить представник скаржника і вважає, що в решті заявлених вимог в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 48,72Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 13, 126, 259-261, 449 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу в частині вимог про визнання незаконною і скасування постанови заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3»яни Степанівни від 20.09.2016 року про накладення арешту на все належне майно ОСОБА_2 в частині накладення арешту на нежитлові приміщення загальною площею 791,4 кв.м. за адресою м. Львів, пл. Князя Святослава, 11, - залишити без розгляду.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 15 днів з дня складення повного її тексту, через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя Потятинник Ю. Р.