Постанова

Іменем України

23 травня 2018 року

м. Київ

справа № 405/6063/13-ц

провадження № 61-9473св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першоїсудової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Хопти С. Ф.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідачі: ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду

м. Кіровограда, у складі судді Драного В. В., від 17 липня 2014 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області, у складі колегії суддів: Дьомич Л. М., Голованя А. М., Письменного О. А., від 19 червня 2015 року,

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2013 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ «Укргазбанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 07 грудня 2007 року між

ВАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 38 000 доларів США строком до 06 грудня 2027 року. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_2 у той же день був укладений договір поруки, між банком та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки. ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором не виконувала, у зв'язку з чим станом на 29 травня 2013 року виникла заборгованість, яка складається із: заборгованості за кредитом -

27708,55 доларів США; заборгованості за процентами -

1804,96 доларів США; простроченої заборгованості за кредитом -

7344,93 доларів США; простроченої заборгованості за процентами -

12793,24 доларів США; пені за простроченими процентами - 8833,66 доларів США; пені за простроченим кредитом - 17,64 доларів США, а всього 63672,98 доларів США. Також банком нараховано штраф за нездійснення перестрахування предмета іпотеки - 10860,00 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути зазначену заборгованість з відповідачів на його користь у солідарному порядку.

ОСОБА_2 пред'явила зустрічний позов до ПАТ «Укргазбанк» про визнання кредитного договору недійсним, обґрунтовуючи його тим, що договір не містить детального розпису сукупної вартості кредиту для споживача, позичальник не був попереджений про валютні ризики, пов'язані з виконанням зобов'язання за кредитним договором. Банк незаконно встановив у кредитному договорі комісію за відкриття позичкового рахунку. У пункті 1.1 кредитного договору зазначено кінцевою датою, до якої позичальник повинен повернути кредит - 06 грудня

2027 року. Пунктом 6.4 встановлено, що строк дії договору визначений з моменту набрання ним юридичної сили по 06 грудня 2028 року. Через невизначеність кінцевого строку повернення кредиту, неурегульованість умов і порядку погашення кредиту, несправедливість його умов просила визнати недійсним кредитний договір від 07 грудня 2007 року, укладений між нею та ВАТ «Укргазбанк».

ОСОБА_3 пред'явила зустрічний позов до ПАТ «Укргазбанк» про визнання договору поруки припиненим, мотивуючи його тим, що вона поручилася відповідати за виконання зобов'язання за спірним кредитним договором, відповідно до умов якого встановлена відсоткова ставка у розмірі 12,5% річних. У розрахунку заборгованості, зазначеному у позові, нарахування за користування кредитом здійснювалось за відсотковою ставкою 13,9 % річних, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості (кінець 2010 року - початок 2011 року). Підвищення відсоткової ставки відбулося без згоди поручителя, повідомлень про одностороннє підвищення відсоткової ставки на її адресу банком не направлялось. Посилаючись на збільшення обсягу відповідальності поручителя без її згоди, просила визнати договір поруки, укладений

07 грудня 2007 року між ВАТ «Укргазбанк», ОСОБА_2 та

ОСОБА_3 припиненим.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 липня

2014 року позов ПАТ «Укргазбанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 63 672,98 доларів США. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник неналежним чином виконувала зобов'язання за кредитним договором, а тому заборгованість підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку з урахуванням умов договору поруки. Відповідачі не надали належних та допустимих доказів на підтвердження підстав для задоволення зустрічних позовів. Банк звернувся до суду з вимогою до поручителя у межах строку, визначеного частиною четвертою статті 559 ЦК України. Підстави для зменшення розміру пені відсутні.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 червня

2016 року рішення районного суду у частині вирішення вимог банку про стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості за процентами, простроченої заборгованості за кредитом, простроченої заборгованості за процентами, пені за несвоєчасне погашення кредиту та пені за несвоєчасну сплату відсотків, а також зустрічних позовних вимог скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитом - 27708,55 доларів США, прострочену заборгованість за кредитом - 7344,93 доларів США, заборгованість за відсотками - 341,72 доларів США, прострочену заборгованість за відсотками - 14256,48 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 5 000 грн та пеню за несвоєчасну сплату відсотків в розмірі 5 000 грн. У задоволені зустрічного позову

ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції визначив остаточну суму заборгованості, яка підлягає стягненню без наведення відповідних розрахунків та складових заборгованості. Районний суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення частини третьої статті 551 ЦК України, оскільки наявні обставини, які мають істотне значення, і такі обставини є підставою для зменшення розміру неустойки. Суд правильно відмовив у задоволенні зустрічних позовних вимог, проте не надав належного правового обґрунтування.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 21 квітня 2016 року,

ОСОБА_3 просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «Укргазбанк» та задоволення зустрічних позовів ОСОБА_3 і ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що договір поруки припинив свою дію, оскільки банк змінив строк виконання основного зобов'язання, направивши відповідну вимогу боржнику та поручителю, проте не пред'явив позов до поручителя у шестимісячний строк. Письмова вимога-повідомлення

від 03 листопада 2009 року про необхідність повернення кредиту та сплати боргу у порушення пункту 2.2 договору поруки не містить номерів рахунків, на які поручитель мав би перерахувати суму заборгованості. Банк, змінивши розрахункові рахунки, не повідомив про такі зміни поручителя. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову про визнання кредитного договору недійсним, суди не врахували, що банк перед укладанням спірного договору письмово не попередив позичальника, що усі валютні ризики несе споживач, а у договорі відсутній детальний розпис сукупної вартості кредиту. Суди помилково не застосували наслідки спливу позовної давності. Апеляційний суд стягнув заборгованість з відповідачів не у солідарному порядку, що може призвести до подвійного стягнення при виконанні судового рішення.

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 фактично погоджується з доводами касаційної скарги ОСОБА_3

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 травня 2016 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 вересня 2016 року справу за позовом

ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом

ОСОБА_2 до ПАТ «Укргазбанк», третя особа - ОСОБА_3, про визнання кредитного договору недійсним; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Укргазбанк», третя особа - ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим,призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

02 лютого 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Під час розгляду справи суди встановили, що 07 грудня 2007 року між

ВАТ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укргазбанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 03-101139507-Ф, за умовами якого позичальнику наданий кредит у розмірі 38 000 доларів США, строком до 06 грудня 2027 року або по день, визначений у пункті 3.3.11 цього договору, із сплатою 12,5% річних.

Пунктом 3.3.4 кредитного договору передбачено, що у разі виникнення простроченої заборгованості за кредитом, позичальник зобов'язується сплачувати проценти за користування кредитом, виходячи з процентної ставки, встановленої пунктом 3.1.10, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом, та пеню у розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно з пунктом 3.1.10 на залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховуються виходячи із процентної ставки, зазначеної у пункті 1.1, збільшеної на 1 (один) процент, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

Відповідно до пункту 5.3 кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такого прострочення до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності.

07 грудня 2007 року між ВАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_3,

ОСОБА_2 укладено договір поруки № 03-101139507-Ф, умовами якого передбачено солідарну відповідальність поручителя за повне та своєчасне виконання позичальником своїх боргових зобов'язань за кредитним договором у тому ж обсязі, що і боржником.

Банк виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 38 000,00 доларів США.

Позичальник не виконувала належним чином зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка згідно розрахунку ПАТ «Укргазбанк» станом на 29 травня 2013 року становить 63 672,98 доларів США та складається із: заборгованості за кредитом -

27708,55 доларів США, простроченої заборгованості за кредитом -

7344,93 доларів США, заборгованості по відсоткам - 341,72 доларів США, простроченої заборгованості за процентами - 14256,48 доларів США, пені за простроченими процентами - 8833,66 доларів США, пені за простроченим кредитом - 5187,64 доларів США.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином згідно умов договору та вимог законодавства, звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив виплату, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Пунктом 3.1.10 кредитного договору передбачено підвищення процентної ставки на 1%, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

Отже, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості банком застосована дана умова договору, у зв'язку з чим проценти за користування кредитом позичальнику нараховувалися виходячи з процентної ставки

13,5 % річних.

Крім того, позивачем за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом нарахована пеня в розмірі 0,1 % від суми невиконаного зобов'язання за кожний день прострочення згідно з пунктом 5.3 кредитного договору.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку про задоволення вимог первісного позову ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та відмову у задоволенні вимог зустрічного позову ОСОБА_3 у частині припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України.

Поряд із цим, колегія суддів не може погодитися із висновками суду апеляційної інстанції у частині задоволення позовних вимог ПАТ «Укргазбанк» до поручителя ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, виходячи з наступного.

Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Пунктом 1.2 договору поруки передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору.

За змістом пункту 5.1. укладеного між сторонами договору поруки

від 07 грудня 2007 року договір набуває юридичної сили з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов'язання позичальника за кредитним договором.

Апеляційний суд, вказуючи про чинність поруки, з огляду на те, що умовами договору поруки визначено його дію до повного припинення зобов'язань боржника, не врахував вищевказаних норм матеріального права про те, що такі умови договору поруки не означають, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, та залишив поза увагою, що у даному випадку підлягає застосуванню норма частини четвертої статті 559 ЦК України, якою визначено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Судами встановлено, що 03 листопада 2009 року на адресу позичальника ВАТ «Укргазбанк» направив вимогу, а поручителю - повідомлення про погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі (т.1, а. с. 20-23). У вимозі зазначено про необхідність сплатити у тридцятиденний термін з дня її одержання заборгованість у розмірі 36 995,18 доларів США та усі штрафні санкції, передбачені кредитним договором, а також договором іпотеки. Попереджено, що у випадку непогашення у встановлений строк заборгованості, банк розпочне стягнення на предмет іпотеки. Вимога і повідомлення спрямовані за адресою: квартира 107, корпус 1, вулиця Полтавська, м. Кіровоград та отримані відповідачами 12 листопада 2009 року, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення (т.1, а.с.23).

Таким чином, направивши вимоги на адресу відповідачів, банк, фактично керуючись пунктом 3.2.5 кредитного договору, змінив строк виконання зобов'язань за кредитним договором, визначивши його настання на тридцятий день з моменту одержання зазначених вимог, тобто вимагаючи дострокового повернення кредиту.

Суди встановили, що позичальник та поручитель отримали досудові вимоги 12 листопада 2009 року, а до суду вперше позивач звернувся у 2011 році, а з позовом у цій справі 01 липня 2013 року.

У випадку, якщо банк пред'явив вимоги до поручителя пізніше, ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК Українипорука припиняється.

Вказуючи на наявність правових підстав для стягнення заборгованості, у тому числі й з поручителя, апеляційний суд не врахував того, що банк пред'явив позов до поручителя поза межами шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який було змінено банком шляхом направлення вимоги боржнику та повідомлення поручителю про дострокове погашення кредитної заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним, апеляційний суд виходив з недоведеності позовних вимог. ОСОБА_2 судові рішення сама не оскаржує, а також не уповноважувала ОСОБА_3 на представництво її інтересів. В той же час, ОСОБА_3 не заявляла в суді вимог про визнання недійсним кредитного договору.

06 грудня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло клопотання ОСОБА_3 про зупинення провадження у зазначеній справі. Клопотання обґрунтовано тим, у Ленінському районному суді м. Кіровограда розглядається справа за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Укргазбанк» про визнання недійсним кредитного договору від 07 грудня 2007 року (№ 405/4145/16-ц), яка матиме преюдиційне значення для вирішення цієї справи.

Згідно частини шостої статті 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Предмет і підстави позову у справі № 405/4145/16-ц не обумовлюють неможливість розгляду цієї справи у касаційному порядку, а тому колегія суддів дійшла висновку, що клопотання є необґрунтованим і не підлягає до задоволення.

Частиною першою статті 412 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню у частині задоволення позовних вимог ПАТ «Укргазбанк» до поручителя ОСОБА_3, оскільки припинення поруки є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 412 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 червня 2015 рокуу частині стягнення солідарно з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованості за кредитом, простроченої заборгованості за кредитом, заборгованості по процентах, простроченої заборгованості по процентах, а також пені за несвоєчасне погашення кредиту та пені за несвоєчасну сплату відсотків скасувати.

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

В іншій частині рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 червня 2015 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 червня 2015 року у нескасованій на результатами касаційного перегляду частині.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий С. Ф. Хопта

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю.В.Черняк