Справа № 510/1224/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2018 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія договору купівлі-продажу від 20.02.2012р.; копія державного акту серії ЯЛ №270621 від 06.10.2011р. на право власності на земельну ділянку площею 0,0512 га, розташовану по вул. Ромашковій, 58, масив «Пропарка» на території Ренійської міської ради Одеської області (за межами населеного пункту); копія акту встановлення меж земельної ділянки в натурі; копія довідки Відділу у Ренійському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області від 10.10.2018р. про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до ОСОБА_2, зазначивши, що у 2012р. між ним та відповідачем була досягнута домовленість про купівлю-продаж земельної ділянки. 20.02.2012р. між сторонами був фактично укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно якого відповідач продав, а позивач купив земельну ділянку площею 0,0512 га, розташовану по вул. Ромашковій, 58, масив «Пропарка» на території Ренійської міської ради Одеської області (за межами населеного пункту), виділену для ведення індивідуального садівництва, за 60 тис. грн. Тоді ж позивач передав відповідачу обумовлену суму, гроші були сплачені саме за купівлю земельної ділянки, це підтверджується доводами позивача, викладеними у позові, та не заперечується відповідачем. Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Після вчинення правочину позивач користується придбаною земельною ділянкою, доглядає за її збереженням, сплачує всі необхідні платежі, раціонально використовує її за призначенням. З метою нотаріального засвідчення правочину, позивач неодноразово звертався до колишнього власника, однак, ОСОБА_2 від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивача не реагує, мотивуючи нестачею часу, матеріальними складнощами,неможливістю приїхати до м.Рені. При зверненні до відповідних органів з питанням про переоформлення документації на земельну ділянку на себе, позивачу було розяснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду.

Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору, покупець передав продавцю обумовлену суму, продавець передав документи, земельну ділянку в натурі. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження землею, після укладання правочину обробляє земельну ділянку, наглядає за її збереженням, сплачує всі необхідні платежі, - тобто правочин між сторонами фактично відбувся.

Вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст. 220 ЦК України договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачу передані гроші, позивачу земельна ділянка, якою він на теперішній час користується, проте через нотаріальне непосвідчення договору, не може нею розпорядитися, переоформити на себе. Факти укладення угоди, передачі грошей у рахунок вартості нерухомості підтверджуються доводами позивача, які відповідач визнав, крім того, обставини продажу, передачі грошей сам відповідач не заперечує. В даний час звернення за оформленням договору купівлі-продажу є неможливим, оскільки прохання позивача з цього приводу відповідачем не сприймається, так як потребують додаткових матеріальних витрат.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обовязки відповідача щодо земельної ділянки та встановленні права на землю у позивача, тому є правові підстави визнати договір дійсним та право власності на землю за позивачем.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 141, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 220, 328, 334, , 386, 392, 655, 656, 657 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії КМ №228896, виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 18.05.2004р., картка ФО-ПП НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку площею 0,0512 га із кадастровим номером :01:007:0033, розташовану по вул. Ромашковій, 58, масив «Пропарка», на території Ренійської міської ради Одеської області (за межами населеного пункту), виділену для ведення індивідуального садівництва, що належала ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник