Провадження № 2/522/7025/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

20 листопада 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі :

головуючого - судді Науменко А.В.

за участю секретаря Полегеньком В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання,

В С Т А Н О В И В:

21 червня 2018 ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою, згідно з якою просив встановити режим окремого проживання між ним і його дружиною, ОСОБА_2. При цьому позивач посилається на наступне.

ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 05.06.2014 року. Шлюб було зареєстровано Відділом Державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що 05.06.2014 року складено відповідний актовий запис № 551, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД № 316515 від 07.02.2018 р.

Від вказаного шлюбу 25.01.2018 року у сторін народився син ОСОБА_3.

26 травня 2018 року між позивачем, відповідачкою та матірю відповідачки ОСОБА_4 за адресою їх проживання, а саме у квартирі АДРЕСА_1, виникла сварка.

Внаслідок поведінки жінки і тещі ОСОБА_1 змушений був того ж дня піти з дому. Його малолітній син ОСОБА_3 залишився проживати з матірю.

З 26 травня 2018 року позивач проживав і на теперішній час продовжує проживати окремо від відповідача.

Позивач зазначає, що, з огляду на викладені ним обставини, вважає сумісне проживання з відповідачем неможливим і просить суд встановити режим окремого проживання між ним і відповідачем.

Позивач та його представник, за ордером адвокат ОСОБА_5, в судовому засіданні підтвердили усі обставини, викладені в позовній заяві та просили вказану позовну заяву задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки від відповідача до суду не надходило.

Представник відповідача за довіреністю, ОСОБА_4, в судовому засіданні 20.11.2018 року проти задоволення позовних вимог не заперечувала, підтвердила факт окремого проживання позивача і відповідача з 26.05.2018, на підтвердження чого надала суду довідку № 49 від 17.09.2018, видану головою ОСББ "КРІТ".

Вислухавши думку, пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали справи та докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.06.2014 року. Шлюб було зареєстровано Відділом Державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що 05.06.2014 року складено відповідний актовий запис № 551, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД № 316515 від 07.02.2018 р.

Від вказаного шлюбу 25.01.2018 року у сторін народився син ОСОБА_3.

Судом встановлено, що з 26.05.2018 року позивач, ОСОБА_1, та відповідач, ОСОБА_2, фактично припинили спільне проживання, що підтверджується актом та не спростоване сторонами.

Відповідно ст.119 СК України, за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Статтею 120 СК України встановлено, що встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов'язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов'язків, які встановлені шлюбним договором.

У разі встановлення режиму окремого проживання майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя. Дружина, чоловік мають право вибору місця проживання і в результаті можуть жити окремо без встановлення режиму окремого проживання. Однак у цьому разі не зупиняється дія презумпції права спільної сумісної власності та презумпції батьківства, а отже, у конфліктних ситуаціях може виникнути потреба судового захисту прав одного з подружжя. Встановлення режиму окремого проживання може відповідати інтересам одного з подружжя, який не бажає продовжувати спільне життя. Встановлення режиму окремого проживання подружжя не припиняє їх батьківських прав та обов'язків.

Оскільки з часу фактичного припинення спільного проживання сторін і на час розгляду справи судом сторони не поновили спільного проживання, а встановлення режиму окремого проживання відповідає інтересам позивача, який не бажає продовжувати спільне життя з відповідачем, і є способом захисту його прав, суд задовольняє позовну заяву.

Керуючись ст. ст. 12,13,76,77,89,141,259,263,264,265,268,272,273 ЦПК України, ст. ст. 119,120 СК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання задовольнити частково.

Встановити режим окремого проживання між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 26.05.2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 27 листопада 2018 року.

Суддя А.В. Науменко

20.11.18