Справа № 522/4705/17
Провадження № 2/522/2351/18
20 листопада 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Шенцевої О.П.,
при секретарі Соболевій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АКБ "ОСОБА_2 Україна", товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим, -
Позивач звернувся до суду з позовом до АКБ "ОСОБА_2 Україна", правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, при укладенні 13.07.2005 р. між Приватним підприємством «Мед-Інвест» та закритим акціонерним товариством «ОТП ОСОБА_2» кредитного договіру № МL-500/008/2005, з метою забезпечення виконання Позичальником зобов`язань між АТ «ОТП ОСОБА_2» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № SRСМ -500/008/2005/1, від 13 липня 2005 року.
Позивач вважає що враховуючи те, що він є спадкоємцем померлої ОСОБА_5, вказаний договір поруки повинен бути визнаний як такий, що є припиненим, оскільки вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором Кредитором не предявлено відповідно визначеного законом строку та порядку.
З урахування наданих судових рішень а саме: рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2016 року по справі № 523/5622/14-ц, та ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 31.10.2016 року, позивач просив вимоги задовольнити в повному обсязі.
У судове засідання позивач не з'явився, проте від нього надходило до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. У клопотанні представник позивача зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті.
Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надано.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 13.07.2005 р. між Приватним підприємством «Мед-Інвест» та Закритим акціонерним товариством «ОТП ОСОБА_2» було укладено кредитний договір № МL-500/008/2005, зі всіма змінами, доповненнями та додатками до нього.
З метою забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором 18.07.2005 р. між АТ «ОТП ОСОБА_2» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № SRСМ-500/008/2005/1 від 13.07.2005 р, зі всіма змінами, доповненнями та додатками до нього.
6 листопада 2010 року між АТ «ОТП ОСОБА_2» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю та Договір про відступлення права вимоги, відповідно якого АТ «ОТП ОСОБА_2» відступив, а «ОТП Факторинг Україна» прийняв права вимоги за Кредитним договором та Договором поруки.
Відповідно наданим доказам та рішенням суду також встановлено, що 15.07.2011 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується актовим записом № 1124 від 19.07.2011 року видане Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції.
Згідно спадкової справи № 352/2012 щодо майна померлої 15.07.2011р. ОСОБА_4 спадкоємцями стали ОСОБА_1, ОСОБА_3, який діє від імені свого малолітнього сина ОСОБА_6.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2015 року справа № 523/5622/14-ц, залучено ОСОБА_1, ОСОБА_3, який діє від імені свого малолітнього сина ОСОБА_6 як правонаступників померлої 15.07.2011р. ОСОБА_4 відповідачки по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до приватного підприємства «Мед-Інвест», про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку.
Враховучи, що Позичальником ПП «Мед-Інвест» не було дотримано зазначених вище умов Кредитних договорів, АТ «ОТП ОСОБА_2» на підставі п.1.9. Кредитного договору здійснено вимогу дострокового виконання Позичальником його зобов`язань за Кредитними договорами в повному обсязі.
Так ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 травня 2014 року, по справі № 523/5622/14-ц, відкрито провадження за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ПП «Мед-Інвест», ОСОБА_4, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку.
Наполягаючи на задоволенні вимог про визнання договору поруки припиненим, позивач посилається на рішення та ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2016 року, по справі № 523/5622/14-ц.
Даними судовими рішенням а саме: рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2016 року у задоволенні ОТП Факторинг Україна» до Приватного підприємства «Мед-Інвест», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , по справі № 523/5622/14-ц про стягнення боргу -відмолено, а ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31.10.2016 року, провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до Приватного підприємства «Мед-Інвест», ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який діє від імені свого малолітнього сина ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку, закрито в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_3.
Зазначені судові рішення не оскаржувались та набрали законної сили.
Відповідно до частини першої, другої статті 554 ЦК України, Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.
За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).
Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).
П. 4.1 Договору Поруки зазначено, шо договір діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором.
Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).
Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття «пред'явлення вимоги» та «пред'явлення позову», як умови чинності поруки.
Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим.
Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.
Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.
З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку( стаття 122 ЦПК України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.
Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).
Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття "строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.
Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.
Так встановлено, що у позові Відповідача про стягнення заборгованості з ОСОБА_1, ОСОБА_3, який діє від імені свого малолітнього сина ОСОБА_6 як правонаступників померлої 15.07.2011р. ОСОБА_4- було відмовлено ще в жовтні 2016 року.
Судові рішення з цього питання не оскаржувались, та набрали чинності.
Відповідно наведеного строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України ) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.
Якщо договір поруки припинився інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обов'язки сторін за цим договором слід вважати припиненими.
Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання договору поруки від 13 липня 2005 року № SRCM-500/008/2005/1 припиненим, є обґрунтованими.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223,ч.2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України; ст.ст. 251, 252, 554, 559, 1050 ЦК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 до АКБ "ОСОБА_2 Україна", Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим задовольнити.
Припинити поруку за договором поруки від 13 липня 2005 року № SRCM-500/008/2005/1 укладений між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» ( правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя