Єдиний унікальний номер 242/4815/17 Номер провадження 22-ц/775/273/2018
Єдиний унікальний номер 242/4815/17
Номер провадження 22-ц/775/273/2018
Головуючий у 1 інстанції Пирогова Л.В.
Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 березня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Дундар І.О.

за участі секретаря Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті цивільну справу №242/4815/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора м. Гірник» в особі арбітражного керуючого ОСОБА_2, третя особа: Приватний нотаріус Селидівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 11 грудня 2017 року, ухвалене в приміщенні суду в м. Селидове Донецької області, об 11 годині 39 хвилин,

встановив:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дійсним біржовий договір купівлі-продажу нерухомого майна від 25 липня 2017 року, укладений між Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора м. Гірник» в особі арбітражного керуючого-ліквідатора ОСОБА_2 та ним, а також визнати за ним право власності на нежиле приміщення з ганком (Літ.А-1), загальною площею 60,2 м2, розташоване за адресою: Донецька область, м. Селидове, м.Гірник, вул. Прокофєва (колишня Котовського), буд.27.

Позов мотивовано тим, що 25 липня 2017 року КП «Житлово-експлуатаційна контора м. Гірник» в особі арбітражного керуючого-ліквідатора ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на Товарній біржі «Донбас» уклали договір купівлі-продажу вищевказаного нежилого приміщення. Виконавши всі умови договору та здійснивши всі розрахунки він звернувся до нотаріуса, але отримав відмову у видачі Свідоцтва про придбання нерухомого майна. Причиною відмови нотаріус вказав, що нотаріус не може посвідчувати договір, укладений сторонами з перервою у часі та підписаний ними до нотаріального посвідчення відповідно до ст.45 Закону України «Про нотаріат».

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 11 грудня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення та ухвалите нове, яким задовольнити його позовні вимоги, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, суд не всебічно та не в повному обсязі розглянув матеріали справи: суд не врахував колізію права, яка полягає у протиріччі Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14 травня 1992 року Цивільному Кодексу України.

В судове засідання апеляційного суду сторони не зявились, повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи.

В судове засідання третя особа Приватний нотаріус Селидівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 не зявилась, повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи. Подала заяву з проханням розглянути справу без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі за наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що обґрунтовуючи вимоги позивач не зазначав, що відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення правочину, а лише повідомив позивачу, що у звязку із відсутністю в Державному реєстрі речових прав державної реєстрації спірного майна КП «ЖЕК м.Гірник» залишається власником спірного майна, що не може свідчити про наявність спору між позивачем та відповідачем. Фактично позивач ставить питання про визнання незаконними дії нотаріуса.

Вирішуючи даний спір, суд правильно виходив з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі - продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і інших паперів застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Згідно ч.10 ст. 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йото банкрутом» (в редакції 2006 року) продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором та покупцем.

Статтею 657 ЦК України (в редакції 2006 року) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Порядок проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Статтею 220 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Згідно розяснень, наданих в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Судом встановлено, що 17 липня 2017 року товарною біржею «Донбас» було проведено аукціон з продажу нежилого приміщення площею 60,2 м2, що знаходиться за адресою: Донецька область, м.Селидове, м.Гірник, вул. Котовського, буд.27, переможцем яких визнано ОСОБА_1, який відповідно до платіжних документів сплатив всю суму виставленої вартості за це приміщення.

В подальшому, 25 липня 2017 року між КП «Житлово-експлуатаційна контора м. Гірник» в особі арбітражного керуючого-ліквідатора ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу вищевказаного нежилого приміщення.

Звернувшись до нотаріуса12 жовтня 2017 року ОСОБА_1 отримав постанову про відмову у видачі Свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні при продажу майна в провадженні у справі про банкрутство.

Встановивши вказані обставини та надаючи оцінку обставинам, на які посилався позивач в обґрунтування заявлених ним позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у даному випадку ухилення сторони від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення не відбулося, оскільки звернувшись до суду з даним позовом не навів мотивів та доказів ухилення продавця від укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу спірного готелю.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про визнання дійсним біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна від 25 липня 2017 року та визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно.

При вирішенні даної справи судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

У відповідності до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 11 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді: