Справа № 515/2035/17
Провадження № 2/515/87/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря Коренчук О.Е.

представника позивача адвоката ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Лиманської сільської ра- ди Татарбунарського району Одеської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3,

про визнання права власності на земельну ділянку та права

на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2017 року ОСОБА_4 предявив вказаний позов, посилаючись на наступні обста- вини.

11 травня 2000 року помер його дідусь ОСОБА_5, 27 липня 2009 року померла його мати ОСОБА_6, а 24 квітня 2017 року помер його батько ОСОБА_7 Після смерті дідуся зали- шилось право на земельну частку (пай) розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах із земель агрофірми «Прикордонник», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 018 4685, яке він має право успадкувати як спадкоємець за заповітом. Після смерті мами залишилася земельна ділянка площею 4,26 га, згідно державного акту серії Р1 № 476078, що розташована на території Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. Вказану земельну ділянку фактично прийняв у спадок його батько ОСОБА_7, але не переоформив на своє імя. Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю (ненаданням) правовстановлюючого документу на земельну ділянку та не надання доказів родин- них звязків між померлими. Він фактично вступив в управління спадковим майном, яке залиши- лось після смерті діда, оскільки одразу після його смерті переїхав у його будинок та має на руках оригінал правовстановлюючого документу на право на земельну частку (пай). Але, успадкувати право на земельну частку (пай), що залишилось після смерті діда та земельну ділянку, яка залиши- лась після смерті батька, у нотаріальному порядку він не має можливості, просив визнати за ним право власності на зазначене спадкове майно.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу розгля- нути за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідщача у судове засідання не зявився, сільський голова надав заяву про ро- згляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав, у відповідності до ст.178 ЦПК України, відзиву до суду та учасникам справи не надіслав.

Третя особа ОСОБА_3 сестра позивача, у судове засідання не зявилася, надіслала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, вказала, що не претендує на свою частку спадку.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здій- снюється.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого про вадження за наявними у справі доказами у зв'язку з визнанням позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Ко- дексом випадках.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають до- казуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добро- вільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по су- ті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З копій паспорту серії КМ № 567894 та свідоцтва про народження серії ІІ-ЖД № 433811, вик- ладеного російською мовою (а.с.4,5), ОСОБА_4 народився 17.05.1979 р. в с.Лиман Татарбу- нарського району Одеської області, його батьками вказані «Калиненко Евгений Семенович» та «Калиненко Анастасия Ильична».

Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серії І-АБ № 148060, викладеного російською мовою (а.с.5), 10.01.1973 р. Лиманською сільською радою Татарбунарського району Одеської об- ласті зареєстровано шлюб між «ОСОБА_8 Сименовчем» та «Калиненко (Лерниченко) Анастисей Ильиничной» актовий запис № 4.

Згідно копій свідоцтв про смерть: серії І-ЖД № 489778, серії І-ЖД № 215245 та серії 1-ЖД № 196503 (а.с.6-7,11), дід позивача - ОСОБА_9 - помер 11.05.2000 р., мати позивача - ОСОБА_6 - померла 27.07.2009 р., батько позивача - ОСОБА_7 - помер 24.04.2017 р., усі в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області.

З копій свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу, викладених російською мовою (а.с.33), видно, що сестра позивача - «Калиненко Светлана Евгеньевна» - народилась 22.10. 1973 р. в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області, її батьками зазначені «Калиненко Євгений Семенович» та «Калиненко Анастасия Ильинична».Після реєстрації шлюбу, 19.07.1993 р. їй присвоєне шлюбне прізвище «Грицак».

Отже зазначеними документами підтверджується той факт, що позивач та ОСОБА_9 є рід- ними онуком та дідом.

Копією державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 476078 (а.с.8), під- тверджується, що земельна ділянка площею 4,26 га, яка розташована на території Лиманської сіль- ської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, пе- редана у приватну власність ОСОБА_6

З копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0184685 (а.с.9) видно, що право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності агрофірми «Прико- рдонник», розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах належало ОСОБА_9 на підставі рішення Татарбунарської районної державної адміністрації від 30.08.1996 р. № 245/А-96.

Заповітом, посвідченим секретарем Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одесь- кої області 14.08.2007 р. (копія на а.с.11), підтверджується, що ОСОБА_9 на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження, яким все майно заповів ОСОБА_10

Довідкою Лиманської сільської ради № 809 від 13.11.2017 р. (а.с.12) підтверджується, що дій- сно позивач проживає в будинку померлого ОСОБА_9 по вул.Соборна,2 в с.Лиман Татар- бунарського району Одеської області.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, загальною площею 4,2635 га, розташованої на території Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, що отримана у власність ОСОБА_6, становить 154299,80 грн., що видно з повідомлення відділу у Татарбу- нарському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 05.12.2017 р. (а.с.13).

Відмова нотаріуса (а.с.14) свідчить про неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину після померлого ОСОБА_7, який прийняв але не оформив свої спадкові права після померлої ОСОБА_6 з причини не надання доказів родинних звязків між померлими, відсутності (не надання) правовстановлюючого документу на успадковане майно земельну ді- лянку та не надано доказів про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_9

Газета Татарбунарский вестник № 7 від 03.03.2018 р. містила оголошення про недійсність державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії Р1 № 476078, виданого на імя ОСОБА_6, що видно з її копії (а.с.34).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки на момент відкриття спадку, що залишився після смерті діда позивача ОСОБА_9, діяв Цивільний Кодекс в редакції 1963 року, то згідно п.1 ч.1 ст.549 даного Кодексу, визнає- ться, що спадкоємець прийняв спадок, якщо він фактично вступив в управління або володіння спа- дковим майном.

Відповідно до ст.524 ЦК України в ред. 1963 р., спадкоємство здійснюється за законом і за за- повітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст.534 ЦК України (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обста- новки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять,так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим гро- мадським організаціям.

Відповідно до ст.548 ЦК України в ред.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що позивач являється рідним онуком померлого ОСОБА_9, а також спадкоємцем по заповіту. Після смерті діда він фактично прийняв спадок, вступив- ши в управління та володіння спадковим майном проживав та проживає у будинку діда та має на руках сертифікат на право на земельну частку (пай).

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 є спадкоємцем за законом в порядку першої чер- ги після свого батька ОСОБА_7, крім нього спадкоємцем в порядку першої черги за законом є дочка спадкодавця ОСОБА_3, яка не претендує на спадщину. Перешкодою в отриманні пози- вачем свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку є те, що оригінал державного акту на право приватної власності на землю втрачено.

В силу ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збе- реженням її цільового призначення, що визначено ч.1 ст.1225 ЦК України.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадко- давця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Отже, суд вважає, що за позивачем має бути визнано право на земельну частку (пай) розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах, що залишилась після смерті ОСОБА_9 та право влас- ності на земельну ділянку площею 4,26 га, яка залишилася після смерті ОСОБА_7

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-80, 82, 200, 206, 211, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.1216, 1217, 1258, 1261, 1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ді- лянку та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, який народився 17.05.1979 р. в с.Лиман Тата- рбунарського району Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1:

--- право на земельну частку (пай) розміром 4,97 в умовних кадастрових гектарах із земель аг- рофірми «Прикордонник», Лиманська сільська рада Татарбунарського району Одеської області, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 0184685, виданого Татарбунар- ською районною державною адміністрацією Одеської області 15.11.1996 р. на імя ОСОБА_9;

--- право власності на земельну ділянку площею 4,26 га, що розташована на території Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно державного акту на право прива- тної власності на землю серії Р1 № 476078, виданого Лиманською сільською радою 24.08.2001 р. на імя ОСОБА_6

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Тимошенко