Справа № 683/739/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретаря Борикіної Л.В.

з участю: позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/739/18, 2/683/605/2018 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про виділення квартири в окремий об»єкт нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 і просить виділити в окремий об»єкт нерухомого майна належну йому квартиру з господарськими будівлями і спорудами під №4 по вул. Київській,5 у м. Старокостянтинів Хмельницької області загальною площею 30,9 кв.м, житловою площею 11,8 кв.м, яка складається з житлової кімнати площею 11,8 кв.м, кухні площею 10,5 кв.м, коридору площею 8,6 кв.м, а також з господарських будівель і споруд: хліва «В»; визнати зазначену квартиру з господарською будівлею окремим об»єктом нерухомого майна житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, а також визнати за ним право власності в цілому на зазначений об»єкт нерухомого майна, як на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. Власниками інших квартир згаданого одноповерхового житлового будинку є відповідачі. Вказує, що належні їм квартири є фактично окремими об»єктами нерухомого майна, мають самостійні виходи та комунікації, а тому кожна квартира може бути виділена та функціонувати як окремий самостійний об»єкт нерухомого майна. Земельна ділянка, на якій розташована належна йому квартира, перебуває у його користуванні та фактично поділена між ним та відповідачами. На даний час він має намір приватизувати належну йому частину земельної ділянки біля будинку, однак він обмежений у цьому праві, оскільки згідно правовстановлюючих документів він є власником не житлового будинку, а квартири. Оскільки він та відповідачі є співвласниками майна багатоквартирного житлового будинку, тому на підставі ст.364 ЦК України кожен із них має право на виділ в натурі своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги у повному обсязі та пояснив, що він має намір приватизувати земельну ділянку біля своєї квартири та здійснити прибудову, однак він позбавлений цієї можливості, оскільки належне йому приміщення є квартирою, а для приватизації земельної ділянки необхідно, щоб належне йому приміщення мало статус житлового будинку.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та не заперечує проти задоволення позову, відзив на позов не подавала.

Відповідачка ОСОБА_3, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з»явилась, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.379 ЦК України житловий будинок та квартира є окремими самостійними об»єктами права власності житлом, що призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Згідно ст.380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання (ч.1 ст.382 ЦК України).

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» №417-VІІІ від 14 травня 2015 року, житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири є багатоквартирним будинком. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об»єктами нерухомого майна.

Згідно ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку.

Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав (ч.2 ст.382 ЦК України, п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» №417-VІІІ від 14 травня 2015 року).

Судом встановлено, що будинок №5 по вул. Київській у м. Старокостянтинів Хмельницької області має статус багатоквартирного житлового будинку, оскільки у ньому розташовано три квартири.

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2, яка є однокімнатною загальною площею 30,9 кв.м, житловою площею 11,8 кв.м та складається з житлової кімнати площею 11,8 кв.м, кухні площею 10,5 кв.м, коридора площею 8,6 кв.м, хліва цегляного позначеного в плані «В», що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06 квітня 2017 року, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №84401205 від 06 квітня 2017 року.

Відповідачка ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3, загальною площею 49,4 кв.м, житловою площею 21,9 кв.м, яка складається з коридору площею 6,4 кв.м, кухні площею 10,4 кв.м, житлової кімнати площею 12,0 кв.м, житлової кімнати площею 9,9 кв.м, кухні площею 7,0 кв.м, коридору площею 3,7 кв.м, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 травня 2009 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22837254 від 26 травня 2009 року.

Як пояснила в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_4, і ці обставини підтвердив також позивач, належна їй квартира №2 включає в себе дві квартири №2 та №3, які було об»єднано та присвоєно квартирі єдиний номер -2.

У квартирі АДРЕСА_4, зі слів позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2, проживає ОСОБА_3, однак відомості про зазначену квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в інвентарній справі на житловий будинок №5 по вул. Київській в м. Старокостянтинів відсутні, що підтверджується Інформаційними довідками №123935638 та №123933390 від 15 травня 2018 року, а також дослідженими в судовому засідання матеріалами інвентарної справи на зазначений житловий будинок.

Отже, квартири у житловому будинку №5 по вул. Київській в м. Старокостянтинів є окремими самостійними об»єктами права власності кожного із їх власників та не мають статусу спільної власності.

Усі власники квартир у вищезазначеному багатоквартирному житловому будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності лише спільного майна багатоквартирного будинку, визначеного ч.2 ст.382 ЦК України, а саме: приміщень загального користування (у тому числі допоміжних), несучих, огороджувальних та несуче-огороджувальних конструкцій будинку, механічного, електричного, сантехнічного та іншого обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівель і споруд, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташованих на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Однак, відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» №417-VІІІ від 14 травня 2015 року спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

Чинне законодавство не передбачає можливості визнання квартири у багатоквартирному житловому будинку окремим об»єктом нерухомого майна - житловим будинком, оскільки квартира і так є самостійним окремим об»єктом нерухомого майна.

Посилання позивача на статті 355, 356, 361, 364, 367 ЦК України не заслуговують на увагу, оскільки зазначені норми визначають правовий режим спільної часткової власності та не поширюються на дані правовідносини.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 264-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про виділення квартири в окремий об»єкт нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 29 травня 2018 року.

Суддя: