Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 296/2300/14-ц

провадження № 61-6700св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н.О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення апеляційного суду Житомирської області від 09 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Товянської О. В., Гансецької І. А., Кочеткова Л. Г.,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2014 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 30 листопада 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір споживчого кредиту № 0, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 45 000,00 дол. США (що еквівалентно за курсом Національного банку України (далі - НБУ) 227 250,00 грн), зі сплатою 12,9 % річних за користування кредитом, строком до 30 листопада 2037 року.

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 30 листопада 2007 року між банком та окремо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договори поруки № 0/п1, згідно з якими поручителі зобов'язалися відповідати перед кредитором за виконання боржником усіх зобов'язань.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 умови кредитного договору порушила, допустила утворення заборгованості, яка станом на 03 березня 2014 року становить 45 476,49 дол. США, з яких: заборгованість за простроченим кредитом - 39 680,15 дол. США; заборгованість із сплати процентів за користування кредитом - 5 189,73 дол. США; заборгованість із сплати пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 249,85 дол. США; заборгованість із сплати пені за несвоєчасне погашення заборгованості із процентів за користування кредитом - 356,76 дол. США, вказуючи на невиконання позичальником та поручителями своїх обов'язків за кредитним договором та договорами поруки, позивач просив стягнути заборгованість з відповідачів у солідарному порядку.

Заочним рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 12 квітня 2016 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 30 листопада 2007 року № 0 в сумі 45 476,49 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03 березня 2014 року становить 441 094,69 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 30 листопада 2007 року № 0 в розмірі 45 476,49 центів, що за курсом НБУ станом на 03 березня 2014 року становить 441 094,69 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 1 218,00 грн з кожного.

Заочне рішення районного суду мотивовано тим, що внаслідок невиконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, забезпеченим окремими договорами поруки № 0/п1, перед ПАТ «УкрСиббанк» утворилась заборгованість у розмірі 45 476,49 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 03 березня 2014 року становить 441 094,69 грн, а тому наявні передбачені законом підстави для стягнення вказаної заборгованості з позичальника ОСОБА_2 та кожного з поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у солідарному порядку.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 09 листопада 2016 року заочне рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 12 квітня 2016 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором від 30 листопада 2007 року в сумі 45 476,49 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 441 094,69 грн і судовий збір у сумі 2 426,00 грн. В решті вимог відмовлено за безпідставністю.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до поручителів, апеляційний суд виходив із того, що 25 травня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 без погодження з поручителями було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 30 листопада 2007 року № 0 про зміну графіка погашення кредиту, чим відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України збільшено обсяг відповідальності поручителів, а тому порука ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є припиненою.

У грудні 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просило скасувати рішення апеляційного суду Житомирської області від 09 листопада 2016 року, залишити в силі рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 12 квітня 2016 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно застосував до спірних правовідносин положення частини першої статті 559 ЦК України, оскільки із укладанням 25 травня 2009 року додаткової угоди № 1 до кредитного договору, обсяг відповідальності поручителів не збільшився. Крім того, згідно з умовами договору поруки (пункт 1.2) поручителю відомі всі умови кредитного договору, в тому числі і пункт 3.3.1, який передбачає право позичальника ставити перед банком питання про перенесення термінів погашення заборгованості за кредитом.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

07 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним нормам процесуального права рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 30 листопада 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір споживчого кредиту № 0, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 45 000,00 дол. США (що еквівалентно за курсом НБУ 227 250,00 грн), зі сплатою 12,9 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення - 30 листопада 2037 року.

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 30 листопада 2007 року між банком та окремо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договори поруки № 0/п1, за якими поручителі зобов'язалися відповідати перед кредитором за виконання боржником усіх зобов'язань.

ОСОБА_1 умови кредитного договору порушила, допустила утворення заборгованості, яка станом на 03 березня 2014 року становить 45 476,49 дол.

24 січня 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся з вимогою до боржника - ОСОБА_1 та поручителів: ОСОБА_3, ОСОБА_2 про погашення простроченого зобов'язання протягом 31 календарного дня з дати одержання повідомлення.

Останній платіж на погашення заборгованості із сплати процентів ОСОБА_1 сплатила 25 лютого 2014 року (а. с. 23).

Відмовляючи у задоволенні позову до поручителів, суд апеляційної інстанції встановив, що 25 травня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 без погодження з поручителями було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 30 листопада 2007 року № 0 про зміну графіка погашення кредиту (а. с. 152, т. 1) у зв'язку з чим змінився обсяг відповідальності поручителів.

Однак з такими висновками апеляційного суду погодитись не можливо з огляду на таке.

Тлумачення частини першої статті 559 ЦК України дозволяє стверджувати, що порука припиняється за наявності факту зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. При цьому для припинення поруки достатнім є встановлення таких змін в основному зобов'язанні. Тому подальше фактичне виконання зобов'язання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобов'язання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення обсягу відповідальності).

Збільшення відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов'язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення строку повернення кредиту.

Аналогічний висновок висловлений і Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15.

Із укладанням додаткової угоди від 25 травня 2009 року № 1 до кредитного договору від 30 листопада 2007 року № 0 не відбулося підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені, не включено опосередковано обтяжливих умов для поручителів, а тому висновок апеляційного суду про відмову у задоволенні позову з підстав, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України не ґрунтується на законі.

При цьому колегія суду касаційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, який встановивши, що внаслідок невиконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, забезпеченим окремими договорами поруки № 0/п1, перед ПАТ «УкрСиббанк» утворилась заборгованість у розмірі 45 476,49 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 03 березня 2014 року становить 441 094,69 грн, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення вказаної заборгованості з позичальника ОСОБА_2 та кожного з поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у солідарному порядку.

Отже, рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до вимог статті 388 ЦК України, та помилково було скасоване рішенням апеляційного суду.

Частиною першою статті 413 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки апеляційним судом скасовано законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції, рішення апеляційного суду відповідно до положень статті 413 ЦПК України підлягає скасуванню в оскаржуваній частині із залишенням в силі в цій частині рішення районного суду.

Керуючись статтями 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 09 листопада 2016 року в частині відмови у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості скасувати, залишити в цій частині заочне рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 12 квітня 2016 року в силі.

Заочне рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 12 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 09 листопада 2016 року в частині позову публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції рішення апеляційного суду в скасованій частині втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило