Провадження №22-ц/784/417/18
Категорія 34 Суддя-доповідач апеляційного суду - ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Крамаренко Т.В.,

суддів Темнікової В.І., Бондаренко Т.З.

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участю: позивача ОСОБА_2 його представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Гуденко О.А. в приміщенні того ж суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») про відшкодування шкоди заподіяної у дорожньо-транспортній пригоді,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про відшкодування шкоди заподіяної у дорожньо-транспортній пригоді.

Позивач зазначав, що 21 вересня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного йому автомобіля НОМЕР_1 під його керуванням та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 Винним у скоєні вказаної ДТП визнано ОСОБА_5 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП належний йому транспортний засіб отримав механічні пошкодження у звязку з чим спричинено матеріальну шкоду. Цивільна відповідальність ОСОБА_6 перед третіми особами була застрахована ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Ним було написано заяву страховику на виплату регламентної виплати без узгодження страхової суми, з оцінкою пошкоджень автомобіля його не було ознайомлено. 23 листопада 2016 року він звернувся до СТО, де вартість відновлюваного ремонту згідно рахунку - фактури №157 становить 119 380 грн., що є його реальними збитками та повинні бути відшкодовані відповідачами.

Посилаючись на викладене позивач просив суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на його користь вартість відновлюваного ремонту в сумі 119 380 грн.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2017 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та їх неправильне застосування, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково і стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь позивача 7 604,08 грн. - доплати страхового відшкодування, 1500 грн. - вартість за проведення судової експертизи, з ОСОБА_4 стягнути витрати на ремонтні роботи у сумі 1 289,08 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач - ОСОБА_4 просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За положеннями ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 6 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01 липня 2004 р. №1961-IV (далі Закон №1961-IV) передбачає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 22 вказаного Закону №1961-IV регламентує, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобовязання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону №1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобовязаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обовязок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Виходячи з вищевикладених норм права та правових висновків Верховного Суду України, зроблених ним при ухваленні постанов від 20.01.2016 р. у справі №6-2808цс15 та від 26.10.2016 р. у справі №6-954цс16, позивач має право звернутися спершу до страховика, а потім різницю між оціненою шкодою та страховою виплатою вимагати від винної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 вересня 2016 року о 15 год. 20 хв. в м. Миколаєві на вул. Садовій сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ» 110307-42 реєстраційний номер НОМЕР_3 в порушення Правил дорожнього руху допустив зіткнення з транспортним засобом «Ford Crown Victoria» реєстраційний номер BE 1923 ВК під керуванням ОСОБА_2

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 жовтня 2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу (а.с.7).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «Ford Crown Victoria», реєстраційний номер BE 1923 ВК є ОСОБА_2 (а.с.5).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За положеннями статті 3 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст. 10, ч.1 ст. 11, ч.1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (в редакції на час ухвалення рішення).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд оцінює докази відповідно до вимог ст. ст. 58-59, 61, 212 ЦПК за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Аналогічні положення містяться в ст. ст. 4, 12, 77, 78, 81, 82, 89 ЦПК України в редакції Закону від 3 жовтня 2017 року.

Як на підставу задоволення своїх вимог позивач посилається на те, що згідно з рахунком-фактурою ТОВ «Авторемсервіс ЛТД» від 23 листопада 2016 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля НОМЕР_4 склала 119 380 грн. (а.с.10).

Згідно зі ст. 29 Закону №1961-IV у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Розрахунок відновлювального ремонту транспортного засобу здійснюється на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 з подальшими змінами та доповненнями (надалі Методика).

За страховим полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/9741995 цивільно-правова відповідальність автомобіля НОМЕР_5на період з 26 травня 2016 року до 25 травня 2017 року була застрахована ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану життю та здоровю становить 200 000 грн., а за шкоду, завдану майну 100 000 грн. (а.с.8).

Згідно звіту оцінювача, проведеного на замовлення ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7, відповідно до Методики, вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача станом на 26 вересня 2016 року з урахуванням коефіцієнту зносу (0,7) становить 38 671,56 грн. (враховуючи ПДВ на лакофарбувальні матеріали, запчастини) (а.с. 24-29).

Крім того, у вказаному звіті зазначено, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 7 760 грн., а також 6 006,84 грн. - вартість необхідних для ремонту матеріалів, а всього 14 766,84 грн.

ДТП, яка відбулася 21 вересня 2016 року, на підставі страхового Акту №АЕ/9741995-1-1 від 13 грудня 2016 року кваліфікована як страховий випадок (а.с.31).

14 грудня 2016 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» проведено виплату страхового відшкодування позивачу в сумі 34 186,30 грн. (32 686,30 грн. - сума страхового відшкодування за пошкоджене майно з вирахуванням ПДВ на лакофарбувальні матеріали, запчастини та за вирахуванням франшизи 1000 грн. плюс 1 500 грн. оплати за транспортування автомобілю з місця ДТП) на його рахунок в ПАТ КБ Приватбанку, про що свідчить відповідне платіжне доручення та товарний чек (а.с. 32, 33).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведена вартість запчастин, фарбування, а також ремонтних робіт.

Між тим, з таким висновком погодитися не можна з огляду на наступне.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 2 жовтня 2017 року №17-389 вартість ремонтних робіт та фарбування автомобіля «Ford Crown Victoria», реєстраційний номер BE 1923 ВК, з врахуванням факторів викладених в дослідницький частині (без врахування деталей, що підлягають заміні), складає 22 370,92 грн. Коефіцієнт фізичного зносу приймався рівним 0,7 (а.с.70-79).

В дослідницький частині експертизи експерт зазначав, що дослідження проводилося на основі представлених документів, оскільки ТЗ на момент проведення експертизи було видозмінено (розпочато ремонт) та відновлено. Запасні частини власником були придбані в 2016 році, даних про їх вартість на 2016 рік в експертній установі відсутні. В матеріалах справи наявне дослідження оцінювача ОСОБА_7 за №219/20/2016 з фотознімками та актом огляду в якому є опис пошкоджень, що отримав автомобіль НОМЕР_4. Виходячи з вищевказаного експертом розраховувалася вартість необхідних ремонтних робіт та фарбування, оскільки інші дані не підлягали перевірці.

Як вбачається з наданого позивачем ОСОБА_8 виконаних робіт від 20 червня 2017 року, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 були проведені ремонтні роботи автомобіля НОМЕР_4, вартість яких становила 23 660 грн. (а.с. 212-213).

Отже з урахуванням положень ст. 1194 ЦК України та виходячи з меж апеляційної скарги відповідач ОСОБА_4 зобовязаний відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою на ремонтно-відновлювальні роботи та матеріали, а саме 8 893,16 грн. (23 660 грн. - 14 766,84 грн.).

Заперечення ОСОБА_4 щодо обсягу пошкоджень та ремонтних робіт автомобіля ОСОБА_2 на увагу не заслуговують, оскільки обсяг пошкоджень зазначений в схемі місця події ДТП від 21 вересня 2016 року, протоколі огляду ТЗ від 26 вересня 2016 року співпадає із обсягом ремонтних робіт вказаних пошкоджень, зазначених в ремонтній калькуляції та в ОСОБА_9 виконаних робіт.

За таких обставин, рішення суду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення вимог, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування шкоди 8 893,16 грн. В задоволенні позову ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про відшкодування шкоди заподіяної у дорожньо-транспортній пригоді відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволеним вимогам 7% у розмірі 217,58 грн. (за подання позову 83,56 грн. (1193,80 грн. х 7%) + за апеляційну скаргу 134,02 грн. (1193 грн. х 7%) та витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи, 83,16 грн. (1 188 грн. х7%) , а всього 300,74 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381,382 ЦПК України колегія суддів , -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2017 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування шкоди заподіяної у дорожньо-транспортній пригоді задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування шкоди 8 893,16 грн. (вісім тисяч вісімдесят девяносто три) гривні 16 копійок.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування шкоди заподіяної у дорожньо-транспортній пригоді відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 217,58 грн. та 83,16 грн. витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи, а всього 300,74 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

ОСОБА_10

Повний текст постанови складено 21 травня 2018 року.