Справа № 585/75/18
Номер провадження 2/585/311/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді В.О. Шульги, при секретарі М.В. Шунько, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось» і просить: 1. Стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з заробітної плати: лікарняні за тиждень у сумі 383,62 грн.; 2. Стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток (оклад становить 5004 грн.) за весь час затримку по день фактичного розрахунку за період з 14.11.17 по 14.01.18 в сумі 10008 грн. В обґрунтування позову вказала, що вона з 2 квітня 2007 року по 14 листопада 2017 року працювала на філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось». У зв?язку із скороченням штату працівників філії була попереджена про наступне звільнення з посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, яке відбулося 14.11.2017 року. В день звільнення вона отримала трудову книжку, копію наказу про звільнення та письмове повідомлення про нараховані суми, належні їй при звільненні, але самих коштів ні в день звільнення, ні наступного дня не отримала. 17.11.17 їй зателефонувала секретар керівника і запросила отримати заробітну плату у касі підприємства. Того ж дня вона отримала заробітну плату лише за вересень 2017 року, про що свідчить підпис та дата поруч з її підписом у відомості на отримання заробітної плати. 18.12.17 в касі підприємства отримала заробітну плату за жовтень, про що також свідчить її підпис та дата у відомості. Таким чином відповідач грубо порушив вимоги ст. 115 Строки виплати заробітної плати КЗпП України. Крім того роботодавець порушив вимоги ст. 116 Строки розрахунку при звільненні, ст. 44 Вихідна допомога, ст. 83 Грошова компенсація за невикористані щорічні відпустки. На вимогу ст. 117 Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні відповідач має виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 28.12.17 вона надіслала листа з повідомленням про вручення на ім?я директора комбінату з проханням перерахувати належну їй заробітну плату за листопад, лікарняні за жовтень, компенсацію за невикористану відпустку та вихідну допомогу, а також суми передбачені ст. 117 КЗпП на її поточний рахунок, відкритий у відділенні приватбанку з реквізитами банку. 05.01.18 отримала на банківську картку кошти в розмірі 11380,83 грн., але не в повному розмірі. Їй не виплатили лікарняні згідно розрахункового листа за жовтень.

В підготовчому судовому засіданні позивач надала письмові пояснення, в резолютивній частині яких просить: 1. Стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з заробітної плати: лікарняні за жовтень у сумі 383,62 грн. 2. Стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток (оклад становить 5004 грн) за весь час затримки (починаючи з 15.11.17) по день фактичного розрахунку. В обґрунтування такого уточнення позивач вказала, що 05.01.18 отримала на банківську карту кошти в розмірі 11380,83 грн. але не в повному розмірі. Їй не виплатили лікарняні згідно розрахункового листа за жовтень. Склалося враження, що відповідач не зрозумів, про які саме суми виплат йдеться в ст. 117 КЗпП України. 11.01.18 вона подала позовну заяву до суду. Отримавши судову повістку, відповідач також не відреагував на її прохання і не намагався достроково (до засідання суду) вирішити питання заборгованості. В підготовчому засіданні позивач суду пояснила, що бажає щоб суд розглядав вимоги в останній редакції, оскільки хоче щоб суд вирішував спір в такій редакції, яка передбачено законом, а в статті вказано, що підприємство, установа, організація мають виплатити кошти саме по день фактичного розрахунку. Вимоги позивача у вказаній редакції прийняті судом до розгляду і спір розглядається виходячи з вимог, які позивач заявила в підготовчому судовому засіданні.

В судовому засіданні 27 лютого 2018 року позивач позов підтримала і просила задоволити. Суду пояснила, що просить прийняти до уваги її заяву про зменшення розміру позовних вимог від 19 лютого 2018 року. Раніше зверталася до суду без допомоги адвоката, а тепер хоче щоб суд взяв до уваги ті дані, які вказані в уточненій позовній заяві. Що стосується вимог про стягнення лікарняних, вона раніше не знала, що за не сплату лікарняних не передбачено відповідальність. Адвокат їй сказав, що суд повинен прийняти уточнення її позовних вимог і має розглядати спір по уточненим позовним вимогам. Також адвокат їй сказав, що вони будуть оскаржувати рішення суду, якщо їх не буде влаштовувати результат. Довідку про середньоденний заробіток їй підприємство не дало, тому вони з адвокатом провели самостійно розрахунок. Вона сподівалася, що суд прийме до розгляду уточнені вимоги та додані докази. Проте в тій заяві, що подана в підготовчому судовому засіданні не має лише розрахунку. В справі є дані коли з нею фактично розрахувалися. Її середньоденний заробіток становить 235 грн. з копійками. В підприємства є бухгалтера і вони можуть провести відповідний розрахунок. Вона надавала розрахункові листи з яких можна легко обрахувати середньоденний заробіток, це можуть зробити бухгалтера. Вона перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітна і отримує виплати.

Відповідач в судове засідання явку представника не забезпечив, причини неявки не повідомив, про відкладення розгляду справи не клопотав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2 квітня 2007 року прийнята в якості хіміка виробничої лабораторії в філію Роменський молочний комбінат ПП «Рось», а 14 листопада 2017 року звільнена згідно п.1 ст. 40 КЗпП України по скороченню чисельності штату, 18 грудня 2017 року ОСОБА_1 розпочато виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.1 ст.22, п.1 ст. 23 Закону України… Вказані обставини підтверджені копією трудової книжки.

Заявою від 28 грудня 2017 року ОСОБА_1 просила філію «РМК» ПП «Рось» перерахувати на її поточний рахунок в ПриватБанку суми належні їй при звільненні, а саме: заробітну плату, лікарняні, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу та інші суми передбачені ст.117 КЗпПУ.

З виписки по надходженням по картці/рахунку 998138 і додатковим рахункам за період 01.01.2018-10.01.2018, яка видана ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім?я ОСОБА_1, вбачається, що 05.01.2018 на рахунок відбувся переказ коштів: Harina YAnina Volodimirivna z/p za listop.11268,15 grn…

З копії розрахункового листка від 14.11.2017, за період з 01.10.2017 по 31.10.2017, який сформований на ім?я ОСОБА_1, вбачається, що оклад/тариф складає 5004 грн., до оплати нараховано 4474,54 грн. та 383,62 грн., а всього 4858,16 грн.

З копії розрахункового листка, від 14.11.2017, за період з 01.11.2017 по 30.11.2017, який сформований на ім?я ОСОБА_1, вбачається, що оклад/тариф складає 5004 грн., до оплати нараховано 11268,15 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що між сторонами склалися спірні трудові правовідносини щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку.

При вирішенні спору суд виходить з положень ч. 1 ст. 117 КЗпП України, де вказано, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно ч.1 ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статті 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 83 ЦПК України визначено наступне: ч.1.Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. ч.2.Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з обєктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. ч.5. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. ч.8.Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.ч. 9. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

За таких обставин, дослідивши зібрані в справі докази, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд вважає позов не обґрунтованим і доходить висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Вирішуючи позов в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з того, що позивач не визначив суму, яка підлягає стягненню та не надав розрахунку розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку в порядку визначеному ПКМУ № 100 від 08.02.95 р. Самостійно визначити розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд не повинен виходячи з засад ЦПК України, в звязку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позову.

При вирішенні позову в частині стягнення лікарняних за жовтень в сумі 383,62 грн. суд враховує ту обставину, що позивач в судовому засіданні повідомила, що не підтримує позов в цій частині.

Заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, що надана після закінчення підготовчого судового засідання, суд в судовому засіданні не прийняв до розгляду відповідно п. 2) ч. 2 ст. 49 ЦПК України, через несвоєчасне надання такої заяви. При цьому суд врахував, що в підготовчому судовому засіданні, відповідно ст. 197 ЦПК України, позивачу було роз?яснено що позивач може надати уточнені позовні вимоги до закінчення підготовчого судового засідання і неодноразово суд розяснював позивачу можливість відкладення підготовчого судового засідання для уточнення позовних вимог, проте позивач не клопотала про відкладення підготовчого судового засідання і уточнення позовних вимог. Також в підготовчому судовому засіданні суд розяснив які обставини підлягають доказуванню, розяснив необхідність проведення розрахунку сум, які заявлені до стягнення та надання доказів на підтвердження правильності проведення розрахунку визначеної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку. Також суд розяснив, що у випадку, якщо позивач не повідомив суду будь-які обставини, які стосуються вирішуваного спору та не надав докази на підтвердження заявлених вимог, суд не зможе взяти до уваги такі обставини та прийняти докази. Позивач повідомила, що вказані обставини їй зрозумілі і не клопотала про відкладення підготовчого розгляду чи надання часу для вчинення будь-яких дій. Крім цього суд не прийняв заяву про зменшення розміру позовних вимог ще й через відсутність доказів про те, що вказана заява з додатками направлена відповідачу. Наявність відмітки «Вх № 15 20.02.18 р.» не є належним підтвердженням вручення заяви та доказів відповідачу, оскільки в даній відмітці відсутні будь-які дані про особу, яка отримала ці документи та реквізити юридичної особи чи інші підтвердження того, що дана заява з додатками направлена саме відповідачу.

Керуючись ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до філії «Роменський молочний комбінат» ПП «Рось» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п. 15.5.) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: підпис…

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_2