Справа № 706/492/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого - судді Олійника М.Ф.,

за участю секретаря Лещенко О.Л.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування та визнання права власності на майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування та визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Просила:

1) встановивши факт ухилення відповідача ОСОБА_3 від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця та перешкоджання останньому в складенні заповіту, а також ненадання спадкодавцю допомоги, як особі, що перебувала у безпорадному стані, - усунути ОСОБА_3 від права на спадкування обов'язкової частки у спадщині, що відкрилась після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 р. в с. Углуватці Христинівського району у віці 86-ти років;

2) визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на:

- земельну ділянку площею 1,7175 га, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована в адміністративних межах Угловатської сільської ради Христинівського району, кадастровий номер НОМЕР_2, що на підставі рішення Христинівського районного суду від 14.08.2013 р. належала ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 р. в с. Углуватці Христинівського району у віці 86-ти років;

- земельну ділянку площею 1,9358 га, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Угловатської сільської ради Христинівського району, кадастровий номер НОМЕР_3, що на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_4 від 22.08.2002 р. належала ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 р. в с. Углуватці Христинівського району у віці 86-ти років;

- житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та за життя належав ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 р. в с. Углуватці Христинівського району у віці 86-ти років.

В обгрунтування позову посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 р. в с. Углуватці Христинівського району у віці 86-ти років помер її батько ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно. За життя спадкодавець ОСОБА_5 склав заповіт від 02.03.2012 р., посвідчений секретарем виконавчого комітету Угловатської сільської ради Христинівського району, яким все належне йому майно заповів їй. Крім неї спадкоємцем першої черги за законом є її рідний брат та син спадкодавця ОСОБА_3, відповідач у справі, який відповідно до приписів ст. 1241 ЦК України отримав право на 1/4 обов'язкову частку у цій спадщині як непрацездатний за віком син спадкодавця. Нею була подана заява до приватного нотаріуса Христинівського районного нотаріального округу Бевзюка В.П., де була заведена спадкова справа № 205 за 2017 р. Проте постановами від 14.03.2018 р. вих. № № 357/02-31, 358/02-31, 359/02-31 приватний нотаріус Бевзюк В.П. відмовив їй у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на три описані вище об'єкти нерухомого майна. Підставою відмови вказано те, що нею оспорюється право ОСОБА_3 на 1/4 обов'язкову частку у спадщині після смерті їх батька ОСОБА_5 Вважає, що її заперечення проти права спадкування ОСОБА_5 є обґрунтованими з таких підстав. Її покійний батько внаслідок свого похилого віку перебував на лікуванні в КЗ «ЦПМСД» Христинівського району та внаслідок наявних у нього хвороб був у безпорадному стані, потребував постійного піклування, стороннього догляду та матеріальної допомоги. Крім неї допомоги у зв'язку з цим йому ніхто не надавав. Відповідач ОСОБА_3, який за віком молодший за неї, маючи таку можливість, від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки відмовився. Більш того, відповідач неодноразово застосовував силу та насильство щодо свого рідного батька, викрадав з будинку батька документи, щоб той не зміг скласти заповіт та розпорядитись належним йому майном, оскільки вважав себе єдиним спадкоємцем. З цього приводу вони були змушені звертатись до правоохоронних органів, зазначене підтверджується листом Христинівського відділення поліції від 19.03.2018 р. № 1321, згідно з яким правоохоронними органами було зафіксовано факт побиття спадкодавця, а щодо викрадення документів було відкрито кримінальне провадження. Її батько хворів тривалий час і весь цей час вона піклувалась про нього, надаючи допомогу і утримання. Коли він перебував на лікуванні, біля нього постійно була лише вона, хоча її матеріальні можливості, пов'язані з оплатою лікувальних процедур та купівлею медикаментів, були істотно обмежені. Будь-якої допомоги вона ні від кого, в тому числі і від відповідача, при цьому не отримувала. Після смерті батька відповідач коштів на поховання та проведення поминальних днів не надавав, інших пов'язаних із цим дій не вчиняв. Оскільки відповідач не тільки перешкоджав спадкодавцю скласти заповіт, а ще й свідомо ухилявся від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, свідомо ухилявся від надання йому допомоги, коли останній через свій похилий вік та наявні хвороби був у безпорадному стані та не міг самостійно забезпечувати умови свого життя, а його матеріальним забезпеченням, доглядом та піклуванням займалась виключно вона, вважає, що в її випадку є всі правові підстави для застосування наслідків, передбачених ст. 1224 ЦК України. Також перешкодою для визнання за нею права власності в порядку спадкування на спадковий будинок по АДРЕСА_1 є відсутність правовстановлюючого документа на нього. Спадковий будинок, який був збудований її батьком у 1961 р., так і не був ним за життя належно зареєстрований в органах БТІ. Згідно з довідкою Угловатської сільської ради Христинівського району № 166 від 27.02.2018 р. спадковий будинок по АДРЕСА_1 в погосподарській книзі рахується за її батьком ОСОБА_5

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала повністю, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Крім того, пояснила, що за шість років відповідач жодного разу не заходив до батька, не доглядав за ним. У відповідача був конфлікт з батьком, ОСОБА_3 побив батька, викликали міліцію. Також відповідач забрав усі документи батька, коли приїхала міліція, то віддав через сільську раду паспорт батька, інші документи не віддав, з цього приводу відкривалось кримінальне провадження. Батько з 2010 р. був сліпий, не здатен обійти себе, в 2006-2007 р. дружина відповідача возила батька в м. Одесу на операцію, в одне око йому вставили лінзу. Допомогу батькові також надавала двічі на тиждень жінка із відділу соціальної допомоги, яка палила, приносила батькові води, а також приносила батькові їжу, яку вона готувала.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданніпозов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені в позові.

Представник позивача ОСОБА_7 у судовому засіданніпозов підтримала повністю, посилаючись на обставини, зазначені в позові.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав повністю. Пояснив, що на початку 2012 р. його син потрапив у аварію, йому була проведена операція, син є нерухомим, у нього є маленький син. Після смерті мами спадщину переоформили на батька. До цього він провів батькам газ, купив за свої гроші телевізор. Батько часто випивав, був скандальний. Він дав згоду, щоб за батьком доглядав соціальний працівник. Його фактично відсунули від батька. Він цікавився про батька у соціального працівника, інших осіб, зрідка навідувався до батька. Батька він не бив. Деякі документи батька були у нього, ці документи дав батько для оформлення спадщини після смерті матері. З 2011 до 2017 р. допомогу батькові він не надавав, оскільки його про це не просили і він не мав можливості.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнав повністю. Пояснив, що позов побудований на припущеннях. Відповідач є непрацездатним, на його утриманні є син - інвалід. Відсутні докази того, що до відповідача звертались за допомогою. Позивач відмовилась у нотаріуса від отримання свідоцтв про право на спадщину на ? частини відповідного спадкового майна.

Заслухавши вступне слово учасників справи, показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, дослідивши письмові докази у справі: копії спадкової справи після смерті ОСОБА_5, технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1, державних актів на земельні ділянки, інші письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 р. в с. Углуватці Христинівського району у віці 86-ти років помер ОСОБА_5, батько позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина.

За життя 02.03.2012 р. ОСОБА_5 на випадок смерті зробив заповіт, яким все належне йому майно заповів своїй дочці позивачу ОСОБА_1

Крім позивача ОСОБА_1 спадкоємцем першої черги за законом є її рідний брат та син спадкодавця відповідач ОСОБА_3, який відповідно до ст. 1241 ЦК України отримав право на обов'язкову частку у спадщині як непрацездатна особа. Згідно з посвідченням відповідач ОСОБА_3 є пенсіонером за віком з 2011 р. Розмір обов'язкової частки складає ? частину спадкового майна.

Сторони прийняли спадщину, подавши відповідні заяви до нотаріуса.

14.03.2018 р. позивач ОСОБА_1 через свого представника за довіреністю ОСОБА_7 звернулась до приватного нотаріуса Христинівського районного нотаріального округу Бевзюка В.П. із заявою про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельні ділянки площею 1,7175 га, кадастровий номер НОМЕР_2, та площею 1,9358 га, кадастровий номер НОМЕР_3, проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вказане майно у зв'язку з тим, що ? частку в праві власності на вказане спадкове майно згідно зі ст. 1241 ЦК України необхідно видати спадкоємцю за законом, сину спадкодавця ОСОБА_3, який є непрацездатним за віком, про що в цей же день були винесені постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Допитані у справі як свідки пояснили таке.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що проживала по сусідству з спадкодавцем, який був людиною похилого віку, незрячим, її впізнавав тільки по голосу, конфліктував з сусідами. Часто бачила в нього вдома позивача ОСОБА_1 Відповідача не бачила ніколи. Вважає, що спадкодавець потребував стороннього догляду.

Свідок ОСОБА_10 дав пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_12

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що працює соціальним робітником Христинівського територіального центру надання соціальних послуг самотнім непрацездатним громадянам, проживає в с.Углуватці Христинівського району. В період з кінця 2015 р. до дня смерті надавала послугу догляду вдома ОСОБА_5 Послуги надавала тричі на тиждень по одній годині в день. Виконувала всі свої обов'язки, приносила воду, їжу, яку передавала позивач, здійснювала покупки в магазині, вносила дрова. Вважає, що ОСОБА_5 потребував сторонньої допомоги, оскільки був незрячим, пересувався на милицях, не міг сам собі приготувати їсти. Часто бачила вдома у підопічного позивача ОСОБА_1 Відповідача не бачила. Батько ОСОБА_5 не казав, що йому потрібна допомога сина. Відповідач запитував її про батька.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що він є сином відповідача та онуком спадкодавця, постійно проживає в селищі Верхнячці Христинівського району. Відносини між дідом і його батьком були нормальні, але після смерті бабусі у 2011 р. через втручання позивача у батька погіршились стосунки з дідом. У січні 2012 р. він отримав травму. Півроку лікувався, переніс операції в м. Одесі. Встановлено першу групу інвалідності. Догляд за ним здійснювала його дружина та батьки. Без допомоги батька самі б вони не справились, догляду зі сторони дружини недостатньо. Батько, за необхідності, возить його власним автомобілем, допомагає по господарству.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя; не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині; не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом; за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані; положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Як на одну із підстав задоволення позову позивач у позовній заяві вказувала, що відповідач вчинив замах на життя спадкодавця. На підтвердження цього надавалась копія листа Христинівського відділення поліції Уманського відділу ГУНП в Черкаській області № 1321 від 19.03.2018 р., в якому зазначено, що факт побиття ОСОБА_5 в 2011 р. було зареєстровано в Христинівському РВ УМВС в ЖРЗПЗ за № 1628 від 30.07.2011 р. та розглянуто. Жодної згадки про відповідача ОСОБА_3 у вказаній довідці немає. Як відсутній і вирок суду, яким би відповідач був засуджений за вчинення злочину щодо свого батька ОСОБА_5 Тобто, вказана підстава позову не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Ще однією із підстав задоволення позову позивач у позовній заяві вказувала, що відповідач умисно перешкоджав спадкодавцеві скласти заповіт і цим сприяв виникненню права на спадкування у нього самого чи в інших осіб або сприяв збільшенню їхньої частки у спадщині. На підтвердження цього надавалась знову ж таки копія листа Христинівського відділення поліції Уманського відділу ГУНП в Черкаській області № 1321 від 19.03.2018 р., в якому також зазначено, що по факту викрадення документів з будинку ОСОБА_5 в 2012 р. було порушено кримінальну справу за № від 15.05.2012 р. за ч. 3 ст. 357 КК України. Жодної згадки про відповідача ОСОБА_3 у зв'язку з цим у вказаній довідці немає. Як відсутній і вирок суду, яким би відповідач був засуджений за ч. 3 ст. 357 КК України. Тобто, вказана підстава позову також не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Позивач у позовній заяві також підставою для задоволення позову вказувала те, що відповідач ухилявся від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Однак, доказів на підтвердження цієї обставини позивач у судовому розгляді не надала.

Останньою підставою для задоволення позову позивач вказала те, що відповідач ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Частиною 5 ст. 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладеного у пункті 6 постанови від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд вважає, що позивачем не доведені обставини ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю при можливості її надання, потреба спадкодавця в допомозі саме відповідача.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, батько сторін у справі, був людиною похилого віку, хворів, був незрячим, а тому потребував стороннього догляду, що серед іншого вказується і вдовідці № 21 від 22.03.2018 р., виданій КЗ «ЦПМСД» Христинівського району Амбулаторія загальної практики сімейної медицини. Догляд за ОСОБА_5 здійснювала позивач та працівник органу соціального захисту населення. Відповідно до відповіді на адвокатський запит представника відповідача Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) в Христинівському районі №116 від 22.06.2018 р. ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 р., надавалась за життя соціальна послуга догляд вдома відділення соціальної допомоги вдома Територіального центру в період з 21.12.2015 р. до дня смерті. Соціальні послуги надавала соціальний робітник ОСОБА_9 З приводу надання йому допомоги відповідачем у справі особисто чи через інших осіб не звертався. Догляду, який здійснювала за батьком позивач та органи соціального захисту, було достатньо. Відповідач надавав допомогу спадкодавцю до 2011 р., тобто до часу смерті матері, згодом, будучи непрацездатним - пенсіонером за віком та здійснюючи догляд за сином - інвалідом першої «А» групи(згідно з випискою з історії хвороби ОСОБА_11, син відповідача, проходив курс лікування в 2012 р., а відповідно до довідки МСЕК ОСОБА_11 встановлена 1 «А» група інвалідності, він потребує постійного стороннього догляду), не мав можливості надавати допомогу.

Стороною позивача не надано належних та допустимих доказів того, що позивач чи спадкодавець зверталися до відповідача за матеріальною допомогою, та того, що допомоги, яку надавала позивач та працівник органу соціального захисту населення,було недостатньо і спадкодавець потребував додаткової постійної допомоги саме від відповідача.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги про усунення відповідача від права на спадкування необхідно відмовити.

Визнання права власності на усе спадкове майно за позивачем є похідною вимогою від вимоги про усунення відповідача від права на спадкування, а відтак у задоволенні позову у цій частині слід також відмовити.

Суд також не вважає можливим задовольнити вимогу про визнання за позивачем права власності на майно в порядку спадкування частково - в розмірі ? частин спадкового майна, на які має право позивач.

Умовою для цього є неможливість визнання права власності на спадкове майно в нотаріальному порядку. У той же час позивач ОСОБА_1 мала можливість отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частини спадкового майна, однак відмовилась від цього і бажала отримати свідоцтво на все спадкове майно. Вказана обставина стверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.03.2018 р., копії яких долучені до справи. Не заперечувала проти цієї обставини і сама позивач у судовому засіданні.

Тому для набуття права власності на частку у спадковому майні позивачу слід звернутися до нотаріуса.

Враховуючи зазначені обставини, у задоволенні позову в цілому необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1224 ч.ч. 1, 2, 3, 5, 6, 1235 ч.ч. 1, 3, 1241 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 4 ч. 1, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_3) про усунення від права на спадкування та визнання права власності на майно в порядку спадкування відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя М.Ф. Олійник