Справа № 159/2161/17 Провадження № 22-ц/773/677/18 Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І.М.
Категорія: 50 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

17 травня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Карпук А.К., вивчивши апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

27 квітня 2018 року відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2018 року у даній справі.

Апеляційна скарга не відповідає вимогам п.3 ч.4 статті 356 ЦПК України, оскільки заявником не додано документів, що підтверджують сплату судового збору в розмірі, визначеному пунктом 6 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3574-VІ в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - Закон України «Про судовий збір») або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону і такі документи відсутні в матеріалах справи.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1762 грн. відповідно до ст. 7 Закону України від 07.12.2017 року "Про Державний бюджет України на 2018 рік". Тому розмір судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду становить 352,40 грн. і має бути перерахований або внесений за реквізитами:

одержувач - УК у м.Луцьку, 22030101;

ідентифікаційний код за ;

банк одержувача: ГУДКСУ у Волинській області;

код банку (МФО) 803014;

рахунок одержувача: 0002;

призначення платежу: судовий збір за розгляд в апеляційному суді Волинської області справи, код 02890400, у справі за позовом ОСОБА_3 , п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідна квитанція (оригінал) або квитанції (оригінали) мають бути подані до апеляційного суду.

Крім того, відповідно до положень ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Положеннями статті 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подана з порушенням строків, встановлених ст. 354 ЦПК України, оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена 07.02.2018 року, строк на оскарження даної ухвали закінчився 22.02.2018 року, а з апеляційною скаргою відповідач звернувся 27.04.2018 року.

Відповідач у поданій апеляційній скарзі просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали суду від 07.02.2018 року, посилаючись на те, що він не був присутнім під час розгляду справи, а копію оскаржуваної ухвали отримав 16.04.2018 року після звернення до суду з заявою про отримання відповідної копії.

Підстави вказані заявником суд визнає неповажними у зв'язку з таким.

Згідно з положеннями частини 1 статті 127 ЦПК України, яка врегульовує питання поновлення та продовження процесуальних строків, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, ЦПК України не пов'язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Відповідно з цим, виходячи зі змісту статей 81, 127 ЦПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

Звертаючись до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, відповідач, зазначив, що ним пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали з поважних причин, оскільки копію оскаржуваної ухвали отримав 16.04.2018 року після звернення до суду з заявою про отримання відповідної копії, а також у зв'язку з загостреннями у нього захворювань.

З матеріалів справи вбачається, на адресу відповідача (м. Ковель, вул. Лермонтова, 11), яка зазначена в позовній заяві, заяві про перегляд заочного рішення та апеляційній скарзі, судом першої інстанції надсилались ухвала суду від 30.01.2018 року про залишення заяви відповідача без руху, яка відповідно до поштового повідомлення про вручення відправлення, ним отримана 06.02.2018 року (а.с .45). Проте, поштове відправлення, яким направлено відповідачу копію оскаржуваної ухвали від 07.02.2018 року, яке відповідно до супровідного листа суду №159/2161/17/2504/2018 від 07.02.2018 року направлено судом за тією ж адресою, що і попередня кореспонденція, повернуто на адресу суду відділенням поштового зв'язку з відмітку "за закінченням терміну зберігання".

Частиною 5 статті 272 ЦПК України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Отже, зважаючи на зазначене вище, судом першої інстанції своєчасно та згідно із зазначеними вище вимогами ЦПК України було направлено копію ухвали суду від 07.02.2018 на адресу відповідача, відомості про яку, як вже зазначалось, наявні в матеріалах справи.

Сам лише факт не отримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася в суд у зв'язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на оскарження рішення суду, оскільки зумовлена не об'єктивними причинами, а суб'єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу. Доказів того, що стан здоров'я заявника не дозволяв подати скаргу,у визначений законом строк він не подав.

Таким чином, суд вважає, що несвоєчасне оскарження рішення місцевого суду зумовлене, з огляду на доводи, наведені відповідачем, не об'єктивними обставинами, а обставинами суб'єктивного характеру.

Також слід відмітити, що згідно з приписами статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Отримавши ухвалу суду про залишення його зіви без руху та усунувши недоліки відповідно до вимог вказаної ухвали, відповідач не був позбавлений можливості дізнатись в суді першої інстанції про подальший перебіг питання щодо зазначеного позову та своєчасно ознайомлюватись з відповідними судовими рішеннями суду першої інстанції в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху на підставі ст. 357 ЦПК України, надати строк для усунення відмічених недоліків.

Керуючись ч.2 ст. 185, ст. 356, ст. 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 лютого 2018 року у даній справі залишити без руху, надавши строк тривалістю десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення вказаних недоліків.

Роз'яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у разі невиконання у визначений строк вимоги суду про звернення до апеляційного суду з заявою про поновлення строку зі вказівкою на інші підстави для поновлення строку, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено на підставі ч. 3 ст. 357 ЦПК України. У разі несплати судового збору у зазначений строк апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя