Справа № 214/4210/17
2/214/334/18
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
30 травня 2018 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Євтушенка О.І.,
секретар судового засідання Бєлікова О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження питання про розподіл додаткових витрат після ухвалення судового рішення по цивільній справі № 214/4210/17
за позовною заявою ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
Представники сторін:
від позивача ОСОБА_3
від відповідача ОСОБА_4
представника позивача ОСОБА_3,
відповідача ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_4
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.04.2018 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

На підставі п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України підстав для стягнення на користь позивача з відповідача судових витрат, у тому числі компенсації за відрив від звичайних занять, судом не встановлено у звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вирішення питання про розподіл судових витрат, понесених відповідачем ОСОБА_2 судом відкладено для розгляду після ухвалення рішення шляхом ухвалення додаткового рішення по справі в порядку, визначеному ст.246 ЦПК України.

Присутні в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_4 просили стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним та документально підтверджені витрати на правничу допомогу в розмірі 5164 грн., з яких фактично ОСОБА_2 сплатив 2450 грн., надалі зобовязавшись сплатити іншу частину. При вирішенні питання про розподіл судових витрат ОСОБА_4 просив врахувати положення ст.132 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання відповідача про стягнення на його користь витрат на правничу допомогу посилаючись на те, що клопотання не відповідає вимогам ЦПК України, зокрема, в ньому не зазначено, з кого саме відповідач просить стягнути судові витрати. Крім того, заявлений відповідачем розмір витрат на правову допомогу є явно завищеним та підлягає зменшенню, адже розрахований незрозумілим чином, без привязки до діючого в Україні розміру мінімальної заробітної плати. При ухваленні судом рішення про розподіл судових витрат просив суд врахувати матеріальне становище ОСОБА_1, мізерний розмір її пенсії, а також надання адвокатом ОСОБА_4 некваліфікованої юридичної допомоги, про що він окремо подавав скарги. Заперечував проти застосування судом положень ст.132 ЦПК України при ухваленні додаткового рішення, оскільки, на переконання представника позивача, вказана процесуальна норма не має відношення до вирішення питання про розподіл судових витрат.

Позивач в судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку. З урахуванням позиції присутніх в судовому засіданні учасників справи, прийняття участі її представником, суд вважає за можливе додаткове рішення ухвалити за її відсутності.

Суд, вислухавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з частковим відшкодуванням відповідачеві понесених ним судових витрат, виходячи з наступного.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідач просить суд відшкодувати йому за рахунок позивача понесені ним витрати на правничу допомогу, надану ОСОБА_4 в сумі 5164 грн. згідно наданого розрахунку (а.с.143-151), з яких: 4800 грн. надання консультацій, вивчення матеріалів справи, складання процесуальних заяв (клопотань, відзиву), підготовка до судових засідань, їх очікування, аналіз опісля тощо; 364 грн. витрати, повязані з явкою відповідача до суду (всього витрачено на участь в судових засіданнях 16 годин).

Як слідує зі свідоцтва від 11.11.2003 року, ОСОБА_4 має право на заняття адвокатською діяльністю, отримав свідоцтво на підставі рішення Дніпропетровської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 14.12.1993 року (а.с.54-зворот). Станом на момент ухвалення рішення він є діючим адвокатом, що визначає можливість відшкодування витрат, понесених відповідачем на оплату його послуг.

Надаючи оцінку обґрунтованості заявленого розміру витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Не дивлячись на те, що позивач, будучи учасником війни (посвідчення серії Д1 №308601, а.с.3) хоча й звільнена від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, проте витрати, повязані з правничою допомогою адвоката вона несе в загальному порядку, передбаченому ЦПК України. Аналогічна правова позиція з цього приводу викладена Верховним Судом України в постанові від 18.10.2017 року у справі №6-1544цс17.

Приписами ч.4 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вказаних вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з наданим представником відповідача розрахунком витрат на правову допомогу, які відповідно до акту розрахунків складаються з наступного (а.с.151): перша консультація по справі 200 грн.; вивчення матеріалів позовної заяви 400 грн.; складання клопотання про забезпечення судових витрат 400 грн.; підготовка до судових засідань 200 грн., 200 грн.; явка, очікування та участь в судовому засіданні, аналіз його 800 грн., 400 грн., 1100 грн.; складання відзиву 600 грн.; складання клопотання про відшкодування судвитрат 500 грн.

В матеріалах справи міститься квитанція про оплату ОСОБА_2 наданої йому правничої допомоги адвокатом ОСОБА_4 в загальному розмірі 2450 грн., внесених окремими платежами по 1650 грн. 06.02.2018 року, 300 грн. - 22.02.2018 року, 10.04.2018 року 500 грн., та доплату 200 грн. 10.04.2018 року та 200 грн. - 30.05.2018 року (а.с.152-153). При цьому, недоплачено ОСОБА_2 2350 грн., що останній підтвердив в судовому засіданні.

Враховуючи, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд розподіляє фактично понесені, доведені належними доказами судові витрати, у звязку з чим обґрунтованість понесених відповідачем витрат на правничу допомогу перевіряє виключно в межах їх дійсного понесення.

Як слідує з ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи повязані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.

В силу ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В ході розгляду справи відповідач ОСОБА_2 заявляв клопотання про забезпечення судових витрат (а.с.55-58), подав відзив на позов (а.с.98-103) та приймав участь в судових засіданнях 18.01.2018 року 1 год. 12 хв. 36 сек. (14.51.35 год. 16.04.11 год., а.с.69-74), 05.04.2018 року 2 год. 21 хв. 2 сек. (11.36.09 год. 12.10.12 год., 13.07.55 год. 14.44.54 год., а.с.119-135), а загалом 3 год. 33 хв. 38 сек., що спростовує розрахунок представника відповідача в частині прийняття ним участі в судових засіданнях понад 16 год., у тому числі в судовому засіданні 22.02.2018 року, яке відкладено за клопотанням представника позивача, та судовому засіданні 07.12.2017 року, відкладеному за клопотанням відповідача.

Окрім того, заявлену відповідачем зустрічну позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок розповсюдження недостовірної інформації ухвалою суду від 18.01.2018 року повернуто ОСОБА_2 в порядку ч.3 ст.44 ЦПК України у звязку зі зловживанням ним процесуальними правами (а.с.61-67).

Вказані обставини, обсяг виконаної представником відповідача роботи, заявлення ним зустрічного позову зі зловживанням процесуальними правами з метою явного затягування розгляду справи, в своїй сукупності приводять суд до переконання, що заявлений відповідачем розмір понесених ним витрат на правничу допомогу є частково необґрунтованим та явно завищеним. Разом з тим, враховуючи викладене, матеріальне становище позивача ОСОБА_1, розмір її пенсії в межах 1911,27 грн., суд приходить до висновку про необхідність зменшення заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу до 1000 грн. із їх стягненням з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2

Посилання представника позивача на надання адвокатом ОСОБА_4 некваліфікованої правової допомоги суд не приймає до уваги, оскільки до повноважень суду не належить надання оцінки юридичній кваліфікації, рівню знань адвокатів, що відноситься до компетенції відповідних кваліфікаційних комісій системи адвокатури.

Позаяк, в ході розгляду справи судом застосовувалось забезпечення судових витрат в порядку ч.4 ст.135 ЦПК України. Так, на виконання ухвали суду від 18.01.2018 року, постановленої на місці за результатами розгляду клопотання представника відповідача ОСОБА_4, представником позивача ОСОБА_3 на депозитний рахунок суду внесено 3400 грн., що підтверджується квитанцією АТ «Ощадбанк» №2 від 24.01.2018 року (а.с.89).

Відповідно до ч.7 ст.135 ЦПК України, у випадку задоволення позову суд ухвалює рішення про повернення внесеної суми позивачу, а у випадку відмови у позові, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду - про відшкодування за її рахунок витрат відповідача повністю або частково, в порядку, передбаченому ст.ст.141, 142 цього Кодексу. Невикористана частина внесеної позивачем суми повертається позивачу не пізніше пяти днів з дня вирішення питань, зазначених у цій частині.

З огляду на зазначене суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1000 грн. понесених ним судових витрат на правничу допомогу шляхом їх відшкодування за рахунок коштів, внесених представником ОСОБА_1 ОСОБА_3 на депозитний рахунок суду в рахунок забезпечення судових витрат згідно з квитанцією №2 АТ «Ощадбанк» від 24.01.2018 року, а іншу частину коштів 2400 грн. відповідно повернути ОСОБА_3

Посилання сторін на положення ст.132 ЦПК України суд не приймає до уваги, оскільки вказана процесуальна норма не стосуються порядку розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.133, 135, 137, 141, 246, 258-259, 263-265, 268, 270, 273, 354, 355, п.15 Перехідних положень ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп. понесених ним судових витрат шляхом їх відшкодування за рахунок коштів, внесених представником ОСОБА_1 ОСОБА_3 на депозитний рахунок суду в рахунок забезпечення судових витрат згідно з квитанцією №2 АТ «Ощадбанк» від 24.01.2018 року.

Повернути представникові ОСОБА_1 ОСОБА_3 залишок коштів в сумі 2400 (дві тисячі чотириста) грн. 00 коп., внесених ним в рахунок забезпечення судових витрат на депозитний рахунок суду згідно з квитанцією №2 АТ «Ощадбанк» від 24.01.2018 року.

Додаткове рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати складання повного додаткового судового рішення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повне додаткове судове рішення складено 04.06.2018 року.

Суддя Євтушенко О.І.