Справа № 562/637/18
"22" травня 2018 р. Здолбунівський районний суд Рівненської області в складі: головуючого судді Чорного І.А. секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Здолбунів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,
У лютому 2018 року ОСОБА_2звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила збільшити розмір аліментів які стягуються з відповідача на її користь на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 до 2000 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 квітня 2010 року на її користь стягнуто з ОСОБА_3аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_6, дочки ОСОБА_7 у твердій грошовій сумі в розмірі 20 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Кошти які стягнуто судом є мізерними та незначними, їх не вистачає на мінімальні потреби по утриманню дітей. Син ОСОБА_6 при народженні отримав перинатальне ураження центральної нервової системи, поставлений на «Д» облік у лікаря невролога та педіатра, часто хворіє, за період 2012-2015 переніс три операції. Відповідач жодної допомоги не надає, існує заборгованість зі сплати аліментів, він має мінливий нерегулярний дохід, отже спроможний сплачувати аліменти на дітей.
В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву від 23.04.2018 року, якою позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
В судове засідання відповідач будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав.
Відзив на позовну заяву відповідачем не подавався.
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання.
Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 28.05.2005 року позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26.12.2013 року було розірвано.
Сторони по справі є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвами про народження серії І-ГЮ №027573 та серії І-ГЮ №055024.
Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 квітня 2010 року у справі № 2-320/10 стягнуто з ОСОБА_3на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі двадцять гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 25 березня 2010 року.

ОСОБА_2 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3, разом з нею проживають неповнолітні син - ОСОБА_5 та дочка - ОСОБА_4, які перебувають на її утриманні.

Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_8 № 2 від 24 лютого 2018 року, заробітна плата ОСОБА_2 за січень 2018 року складає 2133,14 грн.

З копій епікризів, які долучені до матеріалів справи вбачається, що неповнолітній син ОСОБА_5 часто хворіє, неодноразово перебував на лікуванні у медичних закладах, преніс ряд операцій.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд враховує, що обовязок із утримання дітей покладається на обох батьків.

Згідно ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік, розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дитини віком від 6 до 18 років на день ухвалення рішення становить 1860 гривень.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, та в інших випадках передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд дійшов переконливого висновку, що позивачем доведено, що на час розгляду справи змінився її матеріальний стан в бік погіршення. Відповідачем не подано суду доказів, які б підтверджували неможливість сплати ним аліментів у більшому розмірі. Судом враховано, що згідно позовної заяви, відповідач є працездатним і може отримувати дохід,тобто таким, що в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі. Доказів протилежного відповідачем суду не подано.

Таким чином, враховуючи пріоритетність прав дітей на достатнє забезпечення їх потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для збільшення розміру аліментів із 20 грн. до 1000 грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 128, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, що підлягають стягненню відповідно до рішення Володимирецького районного суду Рівненської області №2-320/10 від 15 квітня 2010 року та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дітей.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. (отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м.Київ/ 22030106, Код за , банк отримувача: ГУ ДКС України у м.Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4: 35750, с. Дермань Перша, вул. Набережна, 17, Здолбунівського району, Рівненської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5: 34331, с. Озеро, вул. Лісова, 8, Володимирецького району, Рівненської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - інформація відсутня.

Суддя: І.А. Чорний