Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-з/641/69/2018 Справа № 641/2942/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2018 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі :

головуючого судді Колодяжної І.М.

за участю секретаря судового засідання Ягодіної М.С.

розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім,єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна , -

ВСТАНОВИВ :

11 травня 2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім,єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна.

Провадження по справі не відкрито.

До суду надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності , посилаючись на те , невжиття заходів забезпечення позову може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення вимог позивача .

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову є заборона вчиняти певні дії. При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно зі ст. 151 ч.1 п.7 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Клопотання про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав , свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені.

Крім того , позивачем в заяві не конкретизовано , на яке саме нерухоме майно він просить накласти арешт , не надано доказів ,яке саме нерухоме майно належить на праві власності відповідачу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, а тому відповідна заява представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім,єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна , підлягає поверненню.

Суд встановивши , що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України , повертає її заявнику , про що постановляє ухвалу.

Повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє заявника можливості подати заяву про забезпечення позову в подальшому.

Керуючись ст. ст. 149-151 ЦПК України, -

УХВАЛИВ

Заяву представника позивача про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім,єю без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна - повернути заявнику .

Роз,яснити представнику позивача, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє його можливості подати заяву про забезпечення позову в подальшому.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -ОСОБА_3