Номер провадження 2/754/3143/18
22 травня 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - Лісовської О.В.
за участю секретаря - Грей О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання особи таким, що втратив право користування жилим приміщенням, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи таким, що втратив право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири № АДРЕСА_1, а відповідач є її сином. З 2014 року відповідач у квартирі не проживає, до квартири не з'являється, квартирою не цікавиться, квартплату та комунальні послуги не сплачує. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1, а також зобов'язати третю особу зняти відповідача з реєстраційного обліку.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.03.2018 року до участі у справі залучено третю особу - Деснянську районну в м. Києві державну адміністрацію.
У судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів.
Представник третьої особи у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів.
Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира № АДРЕСА_1.
Власником вказаної квартири є позивачка ОСОБА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло.
Як встановлено при розгляді справи, відповідач є сином позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження відповідача.
На даний час у спірній квартирі зареєстровано чотири особи - позивачка ОСОБА_1, її сини ОСОБА_2, ОСОБА_3 та чоловік ОСОБА_4, що підтверджується відповідною довідкою.
Згідно із ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік.
Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім′ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з′ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім′ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Судом встановлено, що з 2014 року відповідач у квартирі № АДРЕСА_1 не проживає.
Той факт, що відповідач не проживає у спірній квартирі підтверджується, крім пояснень сторін, зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
-актом ЖБК "Местпром" від 04.12.2017 року про непроживання відповідача у спірній квартирі з 2014 року;
-актом ЖБК "Местпром" від 26.03.2018 року про неможливість вручення повістки відповідачу.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несе, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачує, доказів того, що він намагався вирішити питання про вселення до спірної квартири, суду надано не було, що свідчить про те, що квартирою він тривалий час не цікавиться.
З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання особи таким, що втратив право користування жилим приміщенням є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог про зобов'язання третьої особи зняти відповідача з реєстраційного обліку, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).
З урахуванням викладеного вище суд вважає, що вимоги позивачки про зобов'язання третьої особи зняти відповідача з реєстраційного обліку є передчасними та такими, що не відповідають обраному способу захисту, а тому в їх задоволенні повинно бути відмовлено, оскільки рішення суду про визнання особи таким, що втратив право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, Конституцією України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання особи таким, що втратив право користування жилим приміщенням - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.
В частині позовних вимог про зобов'язання зняти з реєстраційного обліку - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Позивачка - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1.

Відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: АДРЕСА_1.

Третя особа - Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, адреса: м. Київ, пр. Маяковського, 29.

Повний текст рішення виготовлений 29 травня 2018 року.

Головуючий: