Справа № 2-В-1/18
У Х В А Л А

26 квітня 2018 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді КІЗЮН Л.І.

при секретарі: Рахімовій Н.В.,

за участю представника заявника - ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відео конференції цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про відновлення втраченого судового провадження у справі №118/2333/13-ц за поданням головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Судацького міського управління юстиції Автономної Республіки Крим про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и в :

21 вересня 2017 року до Солом'янського районного суду м. Києва з Апеляційного суду м. Києва відповідно до ухвали від 18 вересня 2017 року про визначення підсудності, надійшли матеріали справи за заявою ОСОБА_3 про відновлення втраченого судового провадження у справі №118/2333/13-ц за поданням головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Судацького міського управління юстиції Автономної Республіки Крим про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, в якій заявник просить постановити рішення, яким відновити втрачене судове провадження в цивільній справі №118/2333/13-ц, що розглядалась Судацьким міським судом АРК та апеляційним судом АРК у м. Феодосія за поданням головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Судацького міського управління юстиції АР Крим Куба З.Ю. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування поданої заяви про відновлення втраченого судового провадження, представник заявника посилається на те, що 01 листопада 2013 року Судацьким міським судом АРК була постановлена ухвала, якою було задоволено подання головного державного виконавця відділу ДВС Судацького міського управління юстиції АРК про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3, що підтверджується такою ухвалою, що засвідчена належним чином.

Про існування ухвали ОСОБА_3 стало відомо лише 06.02.2014 року та вона звернулась до суду з заявою від 07.02.2014 року про видачу їй копії такої ухвали, що підтверджується такою заявою, на якій мається вхідний штемпель Судацького міського суду АРК.

Отримавши ухвалу Судацького міського суду АРК, ОСОБА_3 з'ясувала, що суд, заовольняючи подання державного виконавця в обмеженні права виїзду за межі України, мотивував своє рішення тим, що доводи подання є вмотивованими, що на примусовому виконанні ВДВС Судацького МУЮ АР Крим знаходиться виконавчий лист №120/96/2012 від 25.04.2013 року, що виданий Судацьким міським судом АРК про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Марфінбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 207991,66 грн. та постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження від 28.05.2013 року, яка надіслана сторонам, у добровільному порядку у визначений строк рішення суду боржником не було здійснено посилання на ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну», ст. 377-1 ЦПК України.

У вказаній справі ОСОБА_3 виступала як зацікавлена особа, тобто, як боржник у виконавчому провадженні, що відкрито за рішенням апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосія в справі №22-ц/191/13/13 від 09.04.2013 р., що підтверджується копією такого рішення, а особа, яка звернулась до суду з поданням - це головний державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Судацького міського управління юстиції АР Крим Куба З.Ю. (місце знаходження: 98000, м. Судак, АРК, вул. Леніна, 34).

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_3 в особі її представника ОСОБА_1, що підтверджується копією договору про надання правових послкг адвоката, укладеного 31.10.2013 року та копією свідоцтва та посвідчення, звернулась до апеляційного суду Автономної Республіки Крим з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що підтверджується копією такої апеляційної скарги від 13.02.2014 року.

14 березня 2014 року суддя судової палати у цивільних справах апеляційного суду Автономної Республіки Крим у м. Феодосія Притулено О.В., вирішуючи питання про відкриття провадження, винесла ухвалу про залишення без руху апеляційної скарги з метою надання додаткових копій апеляційної скарги та зазначенням осіб, які беруть участь в справі, зокрема ОСОБА_6 (прож. АДРЕСА_1), що підтверджується копією такої ухвали, що засвідчена належним чином та супровідним листом від 17.03.2017 року.

Після отримання вказаної ухвали апеляційного суду, представником ОСОБА_3 ОСОБА_1, було подано суду апеляційну скаргу, що містила усунені недоліки, що підтверджується копією апеляційної скарги від 09.04.2017 року.

Але, наприкінці лютого 2014 року, тобто вже після того, як була подана апеляційна скарга, розпочалась окупація Автономної Республіки Крим Російською Федерацією і триває до даного часу.

06.05.2014 року ВР України був прийнятий Закон «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відповідно до ст. 12 якого - справи, що перебувають у провадженні судів, розташованих на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, та розгляд яких не закінчено, передаються судам відповідно до встановленої цим Законом підсудності, протягом десяти робочих днів з дня набрання ним чинності або з дня встановлення такої підсудності.

Але, в порушення вимог вказаного Закону, апеляційний суд Автономної Республіки Крим у м. Феодосія не передав вказану справу за підсудністю та призначив розгляд справи на 13.05.2014 року.

За результатами розгляду була винесена ухвала від 13.05.2014 року, якою була скасована ухвала Судацького суду АРК від 01.11.2013 року та, яка відповідно до вимог ч. 3 ст. 9 вище вказаного Закону є недійсною і не створює правових наслідків, що підтверджується такою ухвалою та супровідним листом до неї від 15.05.2014 року.

Але, відбулась ситуація, яка спричинила для ОСОБА_3 негативні наслідки, що полягали в тому, що ОСОБА_3 з метою оформлення документів, що підтверджують громадянство України, а саме вклеювання фотографії до паспортного документу, що посвідчує досягнення 45-річного віку, виїжджала до м. Херсон.

В той час, коли ОСОБА_3 поверталась до Автономної Республіки Крим додому, працівники прикордонного загону та митної служби, що здійснюють контроль в'їзду-виїзду на контрольному пункті в'їзду-виїзду, затримали її та вчиняли дії, що суперечать вимогам Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тобто повідомили про те, що їхня база свідчить про те, що їй заборонено виїзд за кордон, а тому вони не пропустять її до Автономної Республіки Крим і, лише після п'яти годин очікування та неодноразових умовлянь про те, що на неї вдома чекають шестеро дітей, прикордонники пропустили ОСОБА_3 і вона поїхала додому.

Така ситуація призвела до того, що на даний час ОСОБА_3 не має можливості вільно перетнути контрольований пункт в'їзду-виїзду саме зі сторони, яку контролюють українські служби, хоча в цьому має нагальну необхідність з метою звернення до соціальних служб та медичних установ, побоюючись за своє здоров'я та життя, а також за те, що в разі, якщо вона здійснить виїзд на підконтрольну Україні територію, то знову матиме проблеми з тим, що їй заборонено виїзд за кордон, як те мотивують прикордонники та митники, хоча, фактично та юридично, такого виїзду не відбувається.

Таким чином, заявник вважає, що матеріали втраченого судового провадження в справі №118/2333/13-ц на даний час знаходяться в Судацькому міському суді АРК за адресою: 98000, м. Судак. вул. Леніна, 71, тобто на окупованій Російською Федерацією території, але документів, що додаються до даної заяви, в тому числі, копій матеріалів виконавчого провадження, цілком достатньо для відновлення втраченого судового провадження повністю, що дасть можливість оскарження ухвали суду від 01.11.2013 року.

З метою відновлення прав та охоронюваних законом інтересів, з метою реалізації права ОСОБА_3 на апеляційне оскарження ухвали суду від 01.11.2013 року щодо обмеження в праві виїзду за кордон, з метою уникнення будь-яких негативних наслідків для ОСОБА_3, які можуть виникнути в зв'язку з описаною ситуацією, заявник вимушена звернутися до суду.

Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги про відновлення втраченого судового провадження підтримала в повному обсязі, посилаючись на підстави та обставини, викладені у заяві, та просила задовольнити.

Представник ПАТ «Марфін Банк» в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви про відновлення втраченого судового провадження. Надав суду письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи (а.с.а.с. 66-67).

Представник заінтересованої особи ВДВС Судацького МУЮ АР Крим в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи заінтересована особа повідомлялась належним чином, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень від заінтересованої особи до суду не надійшло.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, пояснення заінтересованої особи, дослідивши подані заявником документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження, прийшов до висновку про відмову в її задоволенні, з наступних підстав.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України (в новій редакції) справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувався за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, та забезпечення розгляду цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом м. Києва.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому ЦПК України.

Статтею 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.

З положень ст. 493 ЦПК України вбачається, що при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Особливістю судових рішень щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є те, що вони ухвалюються на стадіях виконання судових рішень і оскаржити їх одночасно з рішенням суду неможливо.

Відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), або дія на нього неврегульованих аліментів, договірних чи інших невиконаних зобов'язань є підставою для тимчасової відмови громадянину у виїзді за межі України.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв'язку з ухиленням особи від виконання зобов'язання, зокрема виконання судового рішення.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України 2004 року, який діяв на момент розгляду спірної справи, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в ч.1 цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За правилом ч. 3 ст. 494 ЦПК України у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз'яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції таким судам, та забезпечити розгляд цивільних справ, справ про адміністративні правопорушення, адміністративних справ, господарських справ і кримінальних проваджень місцевими та апеляційними судами, що визначаються Головою Верховного Суду.

Суди згідно з визначеною відповідно до цього Закону підсудністю та відповідно до вимог процесуального законодавства здійснюють розгляд справ та вирішують процесуальні питання, які виникають після ухвалення судового рішення.

Згідно абзацу другого частини 3 ст. 1 ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження в зв'язку з проведенням антитерористичної операції» у разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення.

Заявник просить суд відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 118/2333/13-ц за поданням головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Судацького міського управління юстиції Автономної Республіки Крим про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, та, при цьому, ніяких доказів на підтвердження своїх вимог не додає.

З пояснень представника заявника встановлено, що станом на день розгляду справи матеріали судового провадження в справі №118/2333/13-ц не втрачені та на даний час знаходяться в Судацькому міському суді АРК. При цьому, представником заявника не надано доказів, які б підтверджували мету та необхідність відновлення такого судового провадження.

З огляду на вищезазначене, при вирішенні питання про відновлення втраченого судового провадження за заявою ОСОБА_3 про відновлення втраченого судового провадження у справі №118/2333/13-ц за поданням головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Судацького міського управління юстиції Автономної Республіки Крим про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, виявилося недостатньо зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого провадження повністю або частково, яких було б достатньо для вирішення відповідної цивільної справи, що є підставою для відмови у задоволенні поданої заяви про відновлення втраченого судового провадження.

При цьому, суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що відповідно до ч. 3 ст. 494ЦПК України, він має право повторно звернутись із заявою про відновлення втраченого судового провадження за наявності необхідних документів.

Керуючись ст.ст.488-491,494 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У відновленні втраченого судового провадження - відмовити.

Роз'яснити заявнику право на повторне звернення з такою самою заявою про відновлення втраченого судового провадження за наявності необхідних документів.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.І. Кізюн