Номер провадження: 22-ц/785/3709/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Навітас про плюс», третя особа Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області, про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та скасування постанов про арешт коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Приморського районного суду м. Одеси від 09 січня 2018 року (суддя Домусчі Л.В.),

встановив:

У вересні 2017 року позивачі звернулись до суду з позовом до ТОВ «Навітас про плюс», третя особа Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області, про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та скасування постанов про арешт коштів.

Ухвалою суду від 15 вересня 2017 року позовна заява була залишена без руху, оскільки була подана з порушенням ст. ст. 119, 121 ЦПК України (в редакції Закону 2004 року), а саме: позивачами не був сплачений судовий збір.

Для усунення зазначених недоліків судом був наданий термін строком 5 днів з дня отримання копії ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 15.09.2017 року.

Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII Цивільний процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017року.

До суду була повернута поштова кореспонденція, направлена на адресу позивачів, з відмітками про закінчення встановленого строку зберігання (а.с.38-41).

У звязку з чим, ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 09 січня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ТОВ «Навітас про плюс», третя особа Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області, про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та скасування постанов про арешт коштів було повернуто позивачам як неподану.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_2

В скарзі з посиланням на порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення, направлення справи для продовження розгляду.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що позивач не погоджується з необхідністю сплатити судовий збір, оскільки, на її думку, вона звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї викладених у відзиву, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Повертаючи позовну заяву позивачам, суд першої інстанції, керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України, вважав, що позивачами не виконано вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Проте повністю погодитись з такими висновками районного суду в частині не виконання вимог ухвали колегія суддів не може, з наступних підстав.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивачі звернулись до суду з позовом до ТОВ «Навітас про плюс», третя особа Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області, про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та скасування постанов про арешт коштів.

Ухвалою суду від 15 вересня 2017 року позовна заява була залишена без руху, оскільки не була сплачена судовим збором по даній категорії справ.

Доводи апеляційної скарги щодо звільнення позивачів від сплати судового збору не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Одночасно, матеріали справи не містять доказів отримання апелянтом копії ухвали про залишення її позовної заяви без руху.

Поштова кореспонденція, яка була направлена позивачам лише одноразово, повернулась до суду з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання», що не може вважатись належним доказом отримання ухвали про залишення позову без руху для її виконання (а.с.38-41).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у справі №295/5011/15-ц (касаційне провадження № 61-1125св17).

Враховуючи встановлене, колегія суддів на підставі ч. 1 п. 4 ст. 379 ЦПК України дійшла висновку про скасування ухвали судді Приморського районного суду м. Одеси від 09 січня 2018 року з направленням справи для продовження розгляду щодо відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Ухвалу судді Приморського районного суду м. Одеси від 09 січня 2018 рокускасувати.

Цивільну справу направити до того ж суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст Постанови складено 31 травня 2018 року.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді О.С.Комлева

ОСОБА_4