Провадження № 2/344/1924/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що 05.09.2015 року вона уклала шлюб з відповідачем, який рішенням Івано-Франківського міського суду від 07.07.2017 року розірвано. Від шлюбу у них народилась дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.09.2017 року встановлено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 750грн. щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. На даний момент цей розмір майже дорівнює половині прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років, що визначений Законом України «Про державний бюджет». Сплачених відповідачем коштів, та тих які отримує позивач в якості щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини в середньому 860грн. заледве вистачає для купівлі речей першої необхідності, на підтвердження чого є відповідні чеки про купівлю виключно речей доньці на загальну суму 1357,40грн. за період з червня по серпень 2017 року. Про витрати на інші найнеобхідніші блага уже навіть не може йти мова. ОСОБА_1 цих коштів не достатньо для покриття хоча б половини витрат по лікуванню дитини, оскільки донька постійно хворіє, що посвідчує виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 13.12.2017 року. За останній період лікування спільної дитини склало 2282,85грн. Позивач вважає, що відповідач перебуває у відмінному стані здоров'я, за його свідченням та його знайомих, неофіційно працює та перебуває в хорошому матеріальному становищі, крім того він одноособово володіє трьохкімнатною квартирою загальною площею 82,8кв.м. за адресою: вул. Сєченова, 129 а, 39/9 в с. Угорники, м. Івано-Франківськ, а також нежитловим приміщенням загальною площею 9,9кв.м. по вул. Галицька, 41а в м. Івано-Франківськ, володіє 1/4 частки на трьохкімнатну квартиру загальною площею 71,7кв.м., по вул. Відкрита, 9/4 в м. Івано-Франківськ. Позивач зазначила, що їй як матері спільної дитини з відповідачем, нема звідки брати половину коштів на оплату додаткових витрат щодо дитини, оскільки вона немає можливості бути працевлаштованою, доглядає півторарічну дитину та розпоряджається тільки коштами, отриманими з щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини та з аліментів відповідача. Для того, щоб хоча б якось вистачало грошей на утримання дитини, приходиться їх позичати. Вважає, що відповідач має змогу оплатити додаткові витрати у повному обсязі, оскільки батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. На підставі наведеного просила суд стягнути з відповідача на користь позивача фактично понесені додаткові витрати на утримання дитини пов'язані з хворобою малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2282,85грн., та покласти на відповідача судові витрати.

14.03.2018 року позивач збільшила позовні вимоги (а.с.64-65), зазначила, що 11.03.2018 року доньці виповнилось два роки, та вона записана до ДНЗ № 14 «Кристалик», піде до дитячого садка у вересні 2019 року, що на думку позивача досить пізно, а тому з метою розвитку її здібностей, потенціалу, спілкуванню з іншими дітьми, розвитку її мовленнєвих навичок, позивач планує віддати дитину до дитячого розвивального центру. 06.03.2018 року позивач звернулась до дитячого клубу «Чомусик» із проханням зарахувати дитину до цього центру раннього дитячого розвитку, де вартість занять у місяць складає 400грн. Просила призначити додаткові витрати у сумі 200грн. (у випадку збільшення ціни 50 % від нової суми) на дитячий центр розвитку доньці ОСОБА_3 з березня 2018 року до вересня 2019 року.

Позивач в судве засідання не з"явилася, просила розглянути справу без її участі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов заперечили, посилаючись на відзив (а.с.44-46), зазначили, що вартість ліків та послуг з охорони здоров'я є закладені в прожитковий мінімум, згідно з яким і розраховується розмір аліментів, а виписка із медичної карти амбулаторного хворого включає період 03.08.2016 року (тобто за півтори роки стягуються витрати). Вважають ці витрати не додатковими, а такими, що входять суму сплачених аліментів. Позивач не надає обгрунтованого розрахунку понесених витрат, а також документів, що б підтверджували необхідність понесення таких, як рекомендації лікарів з лікувань конкретних хвороб, що унеможливлює встановлення чи їх понесено на лікування дитини. Позивач просить стягнути з відповідача необґрунтовані витрати, в понесенні яких не було необхідності. У державних і комунальних закладах охорони здоров'я медична допомога надається безплатно, однак до позовної заяви долучені фіскальні чеки видані ТОВ Медико-оздоровчий центр «Арніка» від 27.06.2017 року на суму 105грн., від 23.08.2017 року на суму 105грн. за проведення загального аналізу крові, разом з тим у комунальних закладах охорони здоров'я проведення такого аналізу є безоплатне. До позовної заяви також долучена квитанція, видана гіпермаркетом «Епіцентр К» від 17.09.2017 року, в якій вказано придбання Дитячої абетки за 357грн., разом з тим необхідність купівлі книги, вартістю майже чверть прожиткового мінімуму дитини до шести років не вбачається. Вважають витрати в сумі 567грн. (витрачені на вище перелічені речі та послуги) не можуть вважатись додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки обумовлені не особливими обставинами, а марнотратством. Відповідач сплачує аліменти, а також фінансує додаткові витрати на дитину на перед, що підтверджується випискою по рахунку відповідача за період з 11.06.2017 року по 06.02.2018 року, з яких вбачається, що ним було проведено коштів позивачу на дитину в розмірі 12250грн., з яких сума на оплату додаткових витрат на утримання дитини становить 6500грн. на підставі наведеного просили відмовити в позові в повному обсязі.

Заслухавши відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.09.2015 року.

Сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НМ № 333279 (а.с.4).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07.07.2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, задоволено частково, шлюб між сторонами розірвано, малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено на проживання з матір'ю ОСОБА_1, також вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3, в розмірі по 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. Стягнення розпочати з 15.05.2017 року. Стягнуто з ОСОБА_2 судові витрати, в решті позовних вимог відмовлено (а.с.5-7).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.09.2017 року розмір аліментів, що стягуються з відповідача ОСОБА_2 було збільшено до 750грн.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Згідно ст. 141 Сімейного Кодексу України - Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Положенням ст. 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). При цьому, додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач просила стягнути з відповідача фактично понесені додаткові витрати на утримання дитини повязані з хворобою дитини в розмірі 2282,85грн, оскільки дитина постійно хворіє, вона витрачає значні кошти на оплату медичних препаратів, а також 200грн. (у випадку збільшення ціни 50 % від нової суми) на дитячий центр розвитку доньці ОСОБА_3 з березня 2018 року до вересня 2019 року.

Позивачем надано копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 про перебування дитини на лікуванні в КЗ МДКЛ від 13.12.2017 року (а.с.13), копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого інф.в.-л. № 3453 ОСОБА_3 від 10.11.2017 року (а.с.27-28), копії фіскальних чеків на придбання ліків та медичних послуг, придбання дитячого одягу та інших речей (а.с.8-10,61).

Крім цього додано копію реєстраційної картки № 206419 від 23.03.2016 року, яка засвідчує, що ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 внесена до загальноміського реєстру дітей-заявників на поступлення в ДНЗ № 14»Кристалик» (а.с.68), копію заяви про прийняття дитини ОСОБА_3 до Дитячого клубу «Чомусик» (а.с.69), копію довідки про те, що дитина ОСОБА_3 відвідує дитячий клуб «Чомусик» з березня 2018 року, вартість навчання у якому становить 400грн. на місяць (а.с.70), квитанцію № 288673 від 14.03.2018 року, відповідно до якої сплачено 130грн. за послуги «Чомусики» загально-розвиваючі заняття (а.с.71).

Також додано виписку з карткового рахунку позивача ОСОБА_1 в ПАТ КБ «Приватбанк» від 15.03.2018 року(а.с.62-63).

На підтвердження матеріального стану відповідача позивачем додано копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.11.2017 року (а.с.11-12), відповідно до якої ОСОБА_2 володіє трикімнатною квартирою загальною площею 82,8кв.м. за адресою: вул. Сєченова, 129 а, корп.. 39 кв. 9 в с. Угорники, м. Івано-Франківськ, нежитловим приміщенням загальною площею 9,9кв.м. по вул. Галицька, 41а в м. Івано-Франківськ, 1/4 частки на трьохкімнатну квартиру загальною площею 71,7кв.м., по вул. Відкрита, 9/4 в м. Івано-Франківськ.

Відповідачем долучено копію виписки по рахунку в ОТП Банк (а.с.47-49).

З матеріалів справи встановлено, що з урахуванням рішень Івано-Франківського міського суду від 07.07.2017 року та від 08.09.2017 року за період з 15.05.2017 року по 15.03.2018 року ОСОБА_2 повинен був сплатити аліменти на утримання ОСОБА_3 в сумі 6050,10грн., з розрахунку: за рішенням Івано-Франківського міського суду від 07.07.2017 року починаючи з 15.05.2017 року до 29.09.2017 року у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини до шести років 1925,10грн., за рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.09.2017 року починаючи з 29.09.2017 року по 15.03.2018 року по 750грн. 4125грн.

З виписки з карткового рахунку позивача ОСОБА_1 в ПАТ КБ «Приватбанк» від 15.03.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 сплатив на рахунок позивача за вказаний період 6750грн. Отже переплата становить 700грн.

З наданих позивачем копій фіскальних чеків, доданих до позовної заяви позивачем, на придбання медикаментів на лікування дитини в стаціонарі за період з 08.11.2017 року по 10.11.2017 року було витрачено кошти в сумі 662,09грн. (66,22 згідно фіскального чеку № 204976 від 08.11.2017 року (пульмікорт, натрій хлору), 28,09грн. згідно фіскального чеку № 290085 від 07.11.2017 року (пульмікорт), 332,20грн. згідно фіскального чеку № 487006 від 06.11.2017 року (рукавиці стерильні, беродуал, пульмікорт, шприц, система, дексаметазон, натрію хлориду, тавегіл, но-шпа) 60,15грн. згідно фіскального чеку № 13373 від 05.11.2017 року (катетер, лейкопластир),40,43грн. згідно фіскального чеку № 28277 від 05.11.2017 року (виталонг, інфулган, преднизолон),40,41грн. згідно нефіскального чеку від 08.11.2017 року (тавегіл), 28,09грн. згідно фіскального чеку № 204862 від 07.11.2017 року (пульмікорт), 55,05грн. згідно фіскального чеку № 290425 від 09.11.2017 року (пульмікорт).

Оцінюючи надані суду позивачем докази вбачається, що дійсно мали випадки звернення за медичною допомогою, але будь-яких доказів необхідності авансування додаткових витрат на лікування дитини у зазначеному позивачем розмірі суду не надано, оскільки встановлено, що позивачем витрачено на медикаменти лише 662,09грн, в той час як переплата відповідач по сплаті аліментів склала 700грн.

Одночасно з цим, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 в сумі 200грн. (у випадку збільшення ціни 50 % від нової суми) на дитячий центр розвитку з березня 2018 року до вересня 2019 року, оскільки ця вимога заявлена на майбутнє без надання доказів того, що дійсно існують особливі обставини, які вимагають несення таких додаткових витрат.

Враховуючи наведене, суд вважає, що підстав для задоволення вимог позивача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини не вбачається.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд відносить судові витрати на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 180-182, 184, 185 СК України, ст.ст. 4, 11, 12, 81, 89, 264-268, 354, п.15.5. Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.А. Татарінова

Повний текст рішення складено 31 травня 2018 року.