__________________________________________________________________________________________________________________
справа № 520/4599/18
провадження № 2/520/4409/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2018 року суддя Київського районного суду міста Одеси Літвінова І.А., вирішуючи питання щодо відкриття провадження за позовною заявою ОСОБА_1 (паспорт: КЕ 440217, адреса: м. Одеса, вул. Умова, буд. 27, п/і 65085) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, п/і 65101), третя особа - ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, п/і 65074) про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на квартиру у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 30.04.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху із встановленням позивачеві строку усунення недоліків протягом десяти днів з дня одержання ухвали.

11 травня 2018 року на виконання ухвали позивачем надані заява про виправлення недоліків (вхід. № 16440), уточнена позовна заява із додатками.

При ознайомлені із одержаними матеріалами встановлено, що вимоги ухвали від 30.04.2018 року позивачем виконані частково. Так, залишилися не виконаними вимоги щодо зазначення доказів, що на сьогоднішній день власником квартири за адресою: АДРЕСА_3, є ОСОБА_3.

При засвідчені доданих до позовної заяви копій письмових доказів позивач, проставляючи підпис та дату не вказав, що ці докази відповідають оригіналам.

Заявляючи вимоги про визнання права власності на квартиру, позивач зазначає ціну позову в розмірі 5920 грн., що вочевидь не відповідає дійсній вартості нерухомого майна.

При вирішені питання щодо відкриття провадження у справі за уточненою позовною заявою ОСОБА_1, за даними програми електронного документообігу суду було встановлено, що 24 квітня 2017 року ОСОБА_1 до Київського районного суду м. Одеси була подана позовна заява до ОСОБА_2 із вимогами визнати недійсним договір дарування квартири № АДРЕСА_4, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, зареєстрований приватним нотаріусом ОСОБА_5 (вхід. № 15631/17). Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Огренич І.В. від 03.05.2017 р. за вказаною позовною заявою було відкрите провадження у цивільній справі № 520/4807/17.

У відповідності до ч. 10 ст. 14 ЦПК України вказану цивільну справу було витребувано до огляду.

При ознайомлені із матеріалами справи встановлено, що представництво інтересів ОСОБА_1 здійснювалось тими ж особами, які є представниками ОСОБА_1 за позовною заявою, яка знаходиться на розгляді судді Літвінової І.А.

У цивільній справі № 520/4807/17 певні процесуальні дії вчинялися представниками ОСОБА_6 та ОСОБА_1євим ОСОБА_7, вказаним особам достеменно відомо про наявність двох тотожних позовів та про ініціювання відкриття провадження у справі за аналогічними позовними вимогами. У звязку із цим суд наголошує на неприпустимості зловживання процесуальними правами, як однієї із основних засад (принципів) цивільного судочинства.

До матеріалів цивільної справи № 520/4807/17 залучений Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яким підтверджено, що станом на 10.10.2017 року власником спірної квартири дійсно значиться ОСОБА_8.

Позивач уточнив позовну заяву в частині обґрунтувань, а також залучив до участі у справі третьою особою ОСОБА_3 (вхід. № 47115 від 11.12.2017).

До матеріалів справи долучена копія договору дарування квартири, який позивач за позовними заявами у цивільних справах № 520/4807/17 та № 520/4599/18 просить визнати недійсним та договір купівлі-продажу спірної квартири від 05.04.2017 року, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 З невідомих причин позивач не додав вказані докази до позовної заяви у цивільній справі № 520/4599/18, та не поставив питання про залучення ОСОБА_10 до участі у справі.

У цивільній справі № 520/4807/17 ОСОБА_10 була залучена судом у якості третьої особи в судовому засіданні 30.01.2018 року, представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 не заперечувала проти цього. У цьому ж судовому засіданні ухвалою суду:

зобовязано Київський районний у місті ОСОБА_9 відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області надати до суду копію актового запису про розірвання шлюбу між ОСОБА_11 та ОСОБА_12;

зобов'язано КП «БТІ» ОМР надати до суду: відомості чи є зареєстроване нерухоме майно на праві власності на даний час за ОСОБА_13, а також чи рахується він досі власником житлового будинку (домоволодіння) по вул. Умова, 27 в м. Одесі та надати до суду належним чином завірені копії відповідних правовстановлюючих документів. У разі відчуження ОСОБА_1 будинку по вул. Умова, 27 в м. Одесі - надати до суду належним чином завірені копії відповідних документів щодо відчуження;

відомості щодо часу реєстрації нерухомого майна за ОСОБА_4, а саме житлового будинку (домоволодіння) №9 по провулку Астрономічному в м. Одесі та підстави такої реєстрації, а також час та підстава відчуження нею вказаного майна. До відповіді надати належним чином завірені копії правовстановлюючих документів щодо набуття нею прав на вказане майно та копію документів щодо відчуження нею вказаного будинку іншій особі;

зобовязано приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 надати до суду належним чином завірену копію договору дарування квартири №42 в будинку №8, корпус «А» по вул. Ак. Філатова в м. Одесі від 28 травня 2008 року (р.1480) та належним чином завірені копії всіх документів, які стали підставою для укладення зазначеного договору.

Одержані за цією ухвалою докази були доступні позивачу ОСОБА_13 для зняття з них відповідних копій з метою додання до позовної заяви у цивільній справі № 520/4599/18. Утім, позивач про вказані докази суд не повідомив, як і взагалі не повідомив про розгляд цивільної справи № 520/4807/17 та про ухвалене судом 18.04.2018 року рішення.

Суд, розглянувши у судовому засіданні цивільну справу № 520/4807/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_10 про визнання договору дарування квартири недійсним, встановив: ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати недійним договір дарування квартири, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 8, корп. А, кв. 42, укладений у травні 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_14, зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 При цьому позивач посилався на те, що спірна квартира була набута ним та ОСОБА_4, з якою він мешкав у фактичних шлюбних відносинах, за рахунок спільних коштів та є спільною сумісною власністю відповідно до вимог статті 74 СК України. Кошти на придбання вказаної квартири були позичені у дочки позивача ОСОБА_15, на думку позивача, договір дарування вказаної квартири від 28.05.2008 року є недійсним, адже ОСОБА_4 розпорядилася набутою у спільну сумісну власність квартирою за позичені кошти самостійно без згоди ОСОБА_1, як співвласника. Вказана квартира є його єдиним житлом, яке наразі займає ОСОБА_8, а тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Представник позивача у судовому засіданні 17.04.2018 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі, перед переходом до судових дебатів, просила допитати ОСОБА_1 у якості свідка, в звязку з чим у судовому засіданні було оголошено перерву, однак, у судове засідання призначене на 18.04.2018 року ні ОСОБА_1, ні представник позивача ОСОБА_6 не зявились, будучи належним чином повідомленою представник позивача будь-яких заяв з поважності неявки до суду, не надала.

Представник відповідачки ОСОБА_14 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, подала до суду письмові заперечення, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у запереченнях.

3-я особа, що не заявляє вимог на предмет спору: представник ОСОБА_8 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала в повному обємі, надавши до суду свої письмові заперечення на заявлені позовні вимоги.

3-я особа, що не заявляє вимог на предмет спору: ОСОБА_10 не визнала позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обємі, пославшись на їх необґрунтованість та безпідставність.

За заявою представника відповідача судом витребувано: копію актового запису про розірвання шлюбу між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_16 (актовий запис 896), який було розірвано 31 жовтня 2000 року, відомості чи є зареєстроване нерухоме майно на праві власності на даний час за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також чи рахується він досі власником житлового будинку (домоволодіння) по вул. Умова, 27 в м. Одесі, відомості щодо часу реєстрації нерухомого майна за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме житлового будинку (домоволодіння) №9 по провулку Астрономічному в м. Одесі та підстави такої реєстрації, а також час та підстава відчуження нею вказаного майна.

За заявою 3-ої особи: ОСОБА_10 витребувана належним чином завірена копія договору дарування квартири № 42 в будинку № 8, корпус А по вул. Академіка Філатова в м. Одесі від 28 травня 2008 року (р.1480) та належним чином завірені копії всіх документів, які стали підставою для укладення зазначеного договору.

У судовому засіданні встановлено, що 28 січня 2000 року ОСОБА_4 придбала квартиру № 42 в будинку № 8 корпус А по вул. Ак. Філатова в м. Одесі, про що свідчить договір купівлі-продажу від 28.01.2000 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_17 за реєстровим №1054. Вказаний договір був зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості 18.02.2000 року в книзі 336пр-39, номер запису 573.

На час придбання спірної квартири ОСОБА_4 знаходилась у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_16, який згідно наданих відомостей з Київського районного у місті ОСОБА_13 відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 22.02.2018 року №1049/47-24, був розірваний 31.10.2000 року, актовий запис №896.

04.05.2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, про що вбачається зі свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції 04.05.2001 року серія 1-ЖД №305278.

28.05.2008 року вказану квартиру ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_14, про що свідчить договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим №1480. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19119958 від 09.06.2008 року, вказана квартира була зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_14 в книзі 692пр-74 номер запису 573.

16.03.2017 року ОСОБА_4 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 16.03.2017 року Серія 1-ЖД №486178.

05.04.2017 року, квартира №42 в будинку №8 корпус А по вул. Ак. Філатова в м. Одесі ОСОБА_14 була продана на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_10 Вказаний факт підтверджується договором купівлі-продажу від 05.04.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_18 за реєстровим №195.

22.08.2017 року ОСОБА_10 подарувала вказану квартиру ОСОБА_8, про що свідчить договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_19 за реєстровим номером 589.

Судом не були прийняті до уваги посилання позивача на ст. 74 СК України та доводи про те, що з 1998 року по день укладання шлюбу (04.05.2001 року) він перебував зі ОСОБА_4 у фактичних шлюбних відносинах і спірна квартира була придбана за час мешкання у фактичних шлюбних відносинах, оскільки на час спірних правовідносин діяв Кодекс про шлюб та сімю України і відповідно до ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Статтею 13 КпШС України, визначено, що права і обов'язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов'язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" (у редакції, яка була чинною на момент спірних правовідносин), спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України від 7 лютого 1991 року № 697-XII "Про власність", відповідних норм Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР) та з урахуванням пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності".

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про власність", який був чинним на час виникнення спірних правовідносин в 2000 році, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі.

За таких умов, передбачається, що діючим на час виникнення спірних правовідносин, законодавством, визнавався лише шлюб, що був укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Правила статей 22, 28, 29 КпШС України застосовуються лише у разі поділу спільного сумісного майна, набутого чоловіком та жінкою, що мешкали як одна родина під час шлюбу, укладеного у державних органах реєстрації актів громадянського стану.

Статус майна, придбаного особами, які мешкають як одна родина без реєстрації шлюбу визначався за вимогами статті 17 ЗУ «Про власність». При цьому, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сімї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

За вимогами статті 44 КпШС України, що діяла на час розірвання шлюбу, визначено, що шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що права та обовязки відносно спірної квартири могли виникнуть виключно у ОСОБА_4 та ОСОБА_16, який відповідно до свідоцтва про смерть серія 1-ЖД №323952, виданого 30.10.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Одеси, помер 30.10.2002 року.

Однак, ні ОСОБА_16, ні спадкоємці після його смерті, будь-яких претензій до ОСОБА_4 стосовно спірної квартири не заявляли.

Окрім того, згідно наданих КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» відомостей листом №492073.72.18 від 08.02.2018 року, вбачається, що ОСОБА_4 володіла на праві власності житловим будинком по пров. Астрономічному 9 в м. Одесі на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою одеською державною нотаріальною конторою 07.03.1989 року №2-1571.

26.01.2000 року вказаний житловий будинок по пров. Астрономічному 9 в м. Одесі ОСОБА_4 продала, про що свідчить договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_20 26.01.2000 року за реєстровим №1-44. Відповідно до п.2 вказаного договору купівлі-продажу від 26.01.2000 року, продаж будинку було здійснено за 11 000 гривень. Через один день після продажу вказаного житлового будинку, а саме 28.01.2000 року ОСОБА_4 придбала спірну квартиру №42 в будинку №8 корпус А по вул. Ак. Філатова в м. Одесі за 5 920 гривень.

Вищезазначені обставини підтверджують, що квартира № 42 в будинку № 8 корпус А по вул. Ак. Філатова в м. Одесі була придбана ОСОБА_4 за особисті кошти і не була спільним сумісним майном, набутим чоловіком та жінкою під час шлюбу.

Позивачем на підтвердження заявлених вимог надана боргова розписка від 23.01.2000 року від ОСОБА_1 на імя ОСОБА_15 на суму 15000 доларів США, однак вона не може бути прийнята судом до уваги, так як суперечить обставинам встановленим при розгляді даної справи, а також поясненням представника позивача наданим у судовому засіданні 17.04.2018 року стосовно того, що позивач не оспорює договір купівлі-продажу від 28.01.2000 року і вимог про визнання спірної квартири спільним майном подружжя ОСОБА_1 не заявлено.

Твердження позивача, що спірна квартира є його єдиним житлом також суперечить матеріалам справи, а саме: свідоцтву про право на спадщину за законом, виданому Пятою одеською державною нотаріальною конторою 12.03.1999 року (лист №492073.72.18 від 08.02.2018 року) з якого вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку по вул. Умова 27 в м. Одесі та зареєстрований за даною адресою з 17.07.1979 року по теперішній час.

При таких обставинах суд вважав позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтованими, не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню і вирішив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_10 про визнання договору дарування квартири недійсним - відмовити.

На цей час вказане рішення не набрало законної сили.

При порівняні позовних заяв у цивільних справах № 520/4807/17 та № 520/4599/18 також встановлено, що ОСОБА_1 під особистий підпис надає різні свідчення. Так у позовній заяві від 24.04.2017 року (цивільна справа № 520/4807/17) ОСОБА_13 засвідчує, що про укладення оспорюваного договору дарування йому стало відомо від самої ОСОБА_2, коли вона прийшла його висиляти з квартири після смерті дружини ОСОБА_13 ОСОБА_4 В позовній заяві від 16.04.2018 року та в уточненій позовній заяві від 10.05.2018 року (цивільна справа № 520/4599/18) ОСОБА_13 засвідчує, що про укладення оспорюваного договору дарування він дізнався випадково вже від нотаріуса, коли подав заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 п. 2, ч. 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Крім того, за даним Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що 23.03.2017 року ОСОБА_1 звертався до Київського районного суду міста ОСОБА_13 с заявою про встановлення факту проживання однією сімєю, в якій заявник просив суд встановити факт, що ОСОБА_1 мешкає однією сімю, як чолові і дружина, що мали спільний бюджет, зі ОСОБА_4 з 1998 року по березень 2017 року (заява повернута ухвалою судді Калініченко Л.В. від 05.04.2017 у звязку із не усуненням недоліків);

07.04.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду міста ОСОБА_13 суду із позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просив визнати недійсним договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_5, укладений у травні 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, зареєстрований приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_5 (заява повернута ухвалою судді Васильків О.В. від 18.04.2017 року у звязку із не усунення недоліків);

02.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду міста ОСОБА_13 суду з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір дарування квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_6, укладений у травні 2008 року, зареєстрований приватним нотаріусом ОСОБА_5, між ОСОБА_4 та ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 у порядку спадкування за законом за ОСОБА_4 (головуюча Гніліченко М.В.).

Згідно з ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Частиною 4 ст. 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Суддя доходить висновку, що ОСОБА_13, зловживаючи правом, штучно змінюючи обставини та підстави позову, які не можуть вплинути на суть вирішених судом питань у цивільній справі № 520/4807/17 ініціює нове судове провадження. Заявлені ОСОБА_13 вимоги про визнання права власності на квартиру є похідними від вимог про визнання недійсним договору дарування, та не можуть бути задоволені без задоволення позовних вимог, які вже розглянуті судом першої інстанції та за якими ухвалене відмовне рішення.

Відповідно до ч. 3 та п. 6 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Крім цього, заява повертається у випадках, коли позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи сукупність встановлених обставин, керуючись ст.ст. 44, ст. 185, ст. 257 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (паспорт: КЕ 440217, адреса: м. Одеса, вул. Умова, буд. 27, п/і 65085) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, п/і 65101), третя особа - ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, п/і 65074) про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на квартиру у порядку спадкування - повернути позивачеві без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подаєтьсяшляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси до апеляційного суду Одеської області.

Ухвала надіслана до Єдиного державного реєстру судових рішень в день її складання. З текстом ухвали можна ознайомитись за веб-адресою: www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Літвінова І. А.