Справа № 500/5157/18
Провадження № 2/500/2880/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Аубекерової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в порядку підготовчого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

06.08.2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого 24.08.2011 року, право власності на земельну ділянку площею 4,90 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належить її батьку ОСОБА_3. 24.08.2011 року ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до якого входить вищевказане майно. Заповіту спадкодавець не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги являються дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_1. Остання прийняла спадщину, оскільки мешкала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину, позивачу було відмовлено, у звязку з тим, що відсутній оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнає та просять справу розглянути за його відсутністю.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 4,90 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ № 456925, виданого 05.02.2003 року Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-09-144.

Вказане підтверджено довідкою, наданою Міськрайонним управлінням в Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 2741/126-18 від 03.10.2018 року.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 276226, виданого 27.08.2011 року Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_3 помер 24.08.2011 року.

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 4,90 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 53656439 від 12.10.2018 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_3, померлого 24.08.2011 року відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 являються:

- дружина ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії І-УР № 560098, виданим 02.07.1960 року Новонекрасівською сільською Радою депутатів трудящих Ізмаїльського району Одеської області;

- донька ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії VІІ-УР № 0951786, виданим 23.11.1965 року Новонекрасівською сільською Радою депутатів трудящих Ізмаїльського району Одеської області, рішенням Ізмаїльського районного народного суду Одеської області від 08.09.1988 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД № 266217, виданим 29.10.1989 року Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого ОСОБА_4 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Ісаєва».

Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Ларжанка, вул. Ізмаїльська, 176, що підтверджено довідкою № 562 від 04.07.2018 року, наданою виконавчим комітетом Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину.

Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_5 № 1340/02-14 від 06.11.2018 року, позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що відсутній оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно.

Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у звязку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 82, 200, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1270 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого 24.08.2011 року, право власності на земельну ділянку площею 4,90 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії РІ № 456925, виданий 05.02.2003 року Ларжанською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-09-144).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 23.11.2018 року.

Суддя: ОСОБА_6