АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/5594/17 Номер провадження 22-ц/786/1085/18Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Прядкіної О.В., Хіль Л.М.

За участю секретаря : Кальник А.М..

Розглянула в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області та ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 березня 2018 року в складі судді Чуванової А.М. по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки її виплати та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Полтавській області в якому, після уточнення позовних вимог, просив стягнути вихідну допомогу в сумі 21243,54 грн., середній заробіток по день ухвалення рішення, виходячи з середньоденного заробітку 354,06 грн. та 20000 грн. моральної шкоди.

Звернення до суду обґрунтоване тим, що 03.07.2017 року на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України він був звільнений з посади начальника відділу кадрової та юридичної роботи управління, проте наказ про звільнення не містив даних про виплату вихідної допомоги та вказані кошти не були виплачені в день звільнення 03.07.2017 року, що передбачено ст. 44 КЗпП України.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 12 жовтня 2017 року замінено первісного відповідача ОСОБА_3 виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Полтавській області на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15 березня 2018 рокупозов ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки її виплати та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Управліннявиконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь ОСОБА_2вихідну допомогу у розмірі 17950,14 грн.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь ОСОБА_2середній заробіток за час затримки виплати з 04.07.2017 року по 15.03.2018 року в сумі 53551,43 грн.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2судовий збір на користь держави в сумі 640 грн.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Часткове задоволення позовних вимог зумовлено встановленим судом порушенням відповідачем приписів ст. 44 КЗпП України щодо не нарахування та виплати вихідної допомоги та не проведеним з позивачем в день звільнення розрахунком.

В апеляційній скарзі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області (надалі - Управління), посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Зокрема вказує, що управління не вчиняло порушень трудового законодавства щодо несвоєчасного повідомлення позивача про зміну істотних умов праці, оскільки лист «Про пропозиції посади в управлінні…» направлявся Управлінням ВДФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. При цьому, самим роботодавцем не порушувались вимоги ст.ст. 32, 36 КЗпП України, як про це наголошує позивач.

Також, апеляційну скаргу подав ОСОБА_2, який просить рішення суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Вважає, що суд, встановивши факт порушення трудового законодавства, безпідставно не стягнув на його користь моральну шкоду та дійшов помилкового висновку стосовно не включення одноразових премій до середньої заробітної плати при стягненні вихідної допомоги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги управління та відмови в задоволенні скарги ОСОБА_2

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вірно встановлено судом і це вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах з Управлінням виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Полтавській області та обіймав посаду на чальника відділу кадрової та юридичної роботи.

29.06.2017 року позивачем була подана начальнику управління заява про звільнення його з 03.07.2017 року за ч.3 ст. 38 КЗпП України, у звязку з порушенням роботодавцем умов трудового законодавства, а саме неналежне повідомлення про зміну істотних умов праці (лист №27/22 від 20.06.2017 року не відповідає вимогам статей 32, 36 КЗпП України).

Згідно наказу №4-к з 03.072017 року ОСОБА_2 звільнено з посади начальника відділу кадрової та юридичної роботи згідно поданої заяви на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Відповідно до абз. 4 п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» управління та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України припиняються шляхом приєднання до робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

Постановами правління Фонду СС України від 08.02.2017 року «Про затвердження граничної чисельності працівників Фонду соціального страхування України, структури органів Фонду та створення робочих органів Фонду» та від 24.05.2017 року «Деякі питання реорганізації фондів соціального страхування» встановлено, що начальники управлінь виконавчої дирекції фонду соціального страхування України мали в строк до 30.06.2017 року запропонувати працівникам робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України посади у робочих органах виконавчої дирекції Фонду СС України.

В постанові від 24.05.2017 року №34 Фонд СС України в п. 1.3 постановив забезпечити попередження працівників виконавчих дирекції ФССНВ та ФСС з ТВП та їх робочих органів про зміну істотних умов праці до 01 червня 2017 року.

Як вбачається з персонального попередження від 30.05.2017 року, направленого за підписом Голови комісії з припинення Управління ВД ФССНВВ та отриманого особисто позивачем, останній був повідомлений про припинення управління, в якому він працює шляхом приєднання до управління виконавчої дирекції ФСС України у Полтавській області до 01.08.2017 року та повідомлено про переведення його на роботу до іншої установи за згодою, згідно ст. 32 КЗпП України.

Жодних заперечень чи зауважень до вказаного листа позивач не подавав.

В подальшому листом №27/22 від 20.06.2017 року Управління ВД ФСС України в Полтавській області, яке на той час іще не являлось роботодавцем позивача запропонувало останньому перейти на роботу до управління ВДФСС України в Полтавській області на посаду головного спеціаліста відділу юридичної роботи з 01.08.2017 року та надати згоду чи незгоду про переведення на роботу.

Вважаючи, що вказаний лист не відповідає вимогам статей 32, 36 КЗпП України в частині дотримання роботодавцем двох місячного строку повідомлення про зміну істотних умов праці, ОСОБА_2 подав заяву про звільнення на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України.

Згідно норм статті 38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. В разі, якщо вказані працівником причини звільнення порушення працедавцем трудового законодавства (ч. 3 ст. 38 КЗпП України), не підтверджуються, або працедавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору на ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд України під час перегляду справи №6-120цс12.

З огляду на вимоги ст.38 КзпП України, позивач і був звільнений саме з тих підстав, які він вважав за необхідне зазначити в своїй заяві про звільнення.

Між тим, враховуючи категоричну позицію відповідача про те, що ним не було допущено будь-яких порушень трудових прав ОСОБА_2, дослідженню в судовому порядку підлягають саме обставини звільнення останнього, від яких і буде залежати наявність чи відсутність правових підстав для виплати звільненому працівнику вихідної допомоги на підставі ст. 44 КЗпП України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини.

Згідно наказу №711 від 26.05.2017 року «Про припинення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань» було припинено юридичну особу - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Полтавській області шляхом реорганізації приєднання до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області.

У звязку з цим, призначено комісію з припинення у складі 7 осіб, персональний склад комісії зазначений у додатку, який є невідємною частиною цього наказу.

Установлено, що відповідно до частини 4 статті 105 ЦК України з моменту призначення комісії з припинення до неї переходять всі повноваження щодо управління справами.

Зокрема, п. 4.3 комісія з припинення Управління повинна була вжити заходів щодо попередження в установленому порядку працівників Управління про припинення шляхом приєднання та забезпечити дотримання їх соціально трудових гарантій у порядку, визначеному законодавством.

Як вбачається з додатку до вказаного наказу, до персонального складу комісії з припинення управління входив начальник відділу кадрової та юридичної роботи управління, саме на якого згідно до посадової Інструкції і входило забезпечення контролю за додержанням працівниками управління та відділень вимог чинного трудового законодавства.

За змістом ч.4 ст. 105 ЦК України до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Таким чином після 26.05.2017 року функції роботодавця в розумінні трудового законодавства перейшли згідно ч.4 ст. 105 ЦК України до комісії з припинення юридичної особи, до персонального складу якого був включений позивач як керівник відділу, саме на який і покладався контроль за додержанням трудового законодавства в установі, в тому числі щодо дотримання строків, визначених ст. 32 КЗпП України.

За вказаних обставин, сам факт отримання ОСОБА_2 20.06.2017 року листа від начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області з пропозицією зайняти посаду головного спеціаліста відділу юридичної особи, не є свідченням порушення трудових прав позивача, визначених положеннями ст.32,36 КЗпП України.

Оскільки, на час направлення даного листа вказане Управління іще не являлось безпосередній роботодавцем працівника ОСОБА_2 з огляду на те, що на той час за місцем роботи останнього діяла комісія з припинення юридичної особи, до компетенції якої і входило дотримання прав та гарантій трудового законодавства працівників при реорганізації установи.

Крім того, колегією суддів звернуто увагу на те, що саме позивач як член комісії з припинення Управління повинен був забезпечувати дотримання таких гарантій, в силу займаної посади керівника відділу кадрової та юридичної особи.

На вказані обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про наявність в діях відповідача порушень трудових прав ОСОБА_2, які призвели до його звільнення за ч.3 ст. 38 КЗпП України, що дає підстави на отримання ним вихідної допомоги від підприємства.

За вказаних обставин судове рішення підлягає скасуванню, з постановленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 березня 2018 року скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 травня 2018 року.

Судді : (підписи)

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1