Справа № 308/8372/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі Віраг Е.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Ужгородської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1М.Є. звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Ужгородської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини.

Позовні вимоги мотивує тим, що 03.11.2012 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції Рівненської області, про що було зроблено актовий запис - №1422. У шлюбі у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на вирішення сімейних проблем, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного та до фактичного припинення шлюбних відносин між подружжям. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. У зв'язку з чим позивач вважає, що шлюб носить формальний характер, оскільки жодних обов'язків у сторін, як подружжя не існує. Окрім того, просить визначити місце проживання дитини разом з нею, оскільки відповідач по справі проти цього не заперечує.

З посиланням на викладене позивач просить суд: шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстрований 03.11.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції Рівненської області, про що було зроблено актовий запис - №1422- розірвати; визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 за місцем її проживання.

В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, натомість на адресу суду надійшла заява від позивача про розгляд справи за її відсутності , зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч. 6,7 ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило. В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_2 посвідчена приватним нотаріусом 17.08.2017 року про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено судом, сторони уклали шлюб 03.11.2012 року, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції Рівненської області, про що було зроблено актовий запис - №1422, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ № 084422 від 03.11.2012 року, оригінал якого наявний в матеріалах справи.

У даному шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження, копії якого приєднана до матеріалів справи.

Майновий спір між сторонами відсутній.

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України.

Суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній.

У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя.

Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач та відповідач не мають наміру та бажання зберегти шлюб .

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між ОСОБА_1М.Є. та ОСОБА_2 носить формальний характер.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що дана сімя розпалась остаточно, примирення між подружжям є неможливим, є всі підстави для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Згідно ст. 56 ч. 3 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч. 4 цієї ж статті передбачає, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.

Обгрунтованими є і вимоги позивача про визначення місця проживання дитини разом з нею.

Відповідно до ч. 1ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

З матеріалів справи не вбачається наявність спору щодо визначення проживання їх спільної дитини.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст.12, 76, 81, 141, 259, 263-265, 268, 272 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2/3 а, паспорт громадянина України МЮ 316907, виданий Рівненським МВ УДМС України в Рівненській області 27.12.2012 р.) до ОСОБА_2 ( місце реєстрації Рівненська область, Рівненський район, с. Біла Криниця, вул. Радгоспна, 38, паспорт громадянина України МЮ 250175, виданий Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області 30.11.2010 р.) , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Ужгородської міської ради (місцезнаходження м. Ужгород, пл. Поштова, 3) про розірвання шлюбу , визначення місця проживання дитини задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, що зареєстрований 03.11.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції в Рівненській області, про що було зроблено актовий запис - №1422 розірвати.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання матері - ОСОБА_1 - м. Ужгород, пл. Театральна, буд.15/3а.

Стягнути з ОСОБА_2 ( місце реєстрації Рівненська область, Рівненський район, с. Біла Криниця, вул. Радгоспна, 38) на користь ОСОБА_1 ( місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2/3а) суму сплаченого нею судового збору в розмірі 640 грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ужгородський міськрайонний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцятиднів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Повне судове рішення складено 07.03.2018 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5