Справа № 461/5505/17 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/783/7026/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2, його представника

ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 -

ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 01 листопада 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Білочка», державного реєстратора Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області Парус Юрія Володимировича про стягнення з ТзОВ «Білочка» на користь ОСОБА_2, як спадкоємця померлого ОСОБА_6 вартість 50% частки майна юридичної особи ТзОВ «Білочка»; визнання права приватної власності на ? частку в нежитлових приміщеннях першого поверху в будинку по АДРЕСА_1, загальною площею 47,5 кв.м.; скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи ТзОВ «Білочка» проведену 05.07.2017 року, № запису 1006674, Парусом Юрієм Володимировичем, державним реєстратором Пустомитівської районної державної реєстрації Львівської області.

Оскаржуваною ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Білочка», державного реєстратора Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області Парус Юрія Володимировича про визнання права власності та скасування державної реєстрації залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2, в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження судового розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що дана ухвала є незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права, є необґрунтованою, такою що прийнята при неповному з'ясуванні обставин справи, недоведеності обставин справи, які суд вважає встановленими, оскільки позивач не подавав заяви про залишення позовної заяви без розгляду, його представник діяв всупереч інтересам останнього і позов не міг бути залишений без розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_11 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з врахуванням наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Залишаючи позов ОСОБА_2 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що його представник, ОСОБА_7, подав заяву про залишення позову без розгляду, що не порушує прав та законних інтересів позивача.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі і процесуальні заборони в обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Стаття 207 ЦПК України 2004 року передбачала підстави для залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду можливе лише з підстав, наведених у статті 207 ЦПК України і цей перелік є вичерпним, а вихід за межі цього переліку розглядається як відмова у правосудді і порушення права на правосуддя.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 207 ЦПК України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до роз»яснень п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201, 202, 205, 207 ЦПК, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Закінчення провадження з цих підстав без ухвалення рішення має бути належно вмотивовано в ухвалах, постановлених з цього приводу. Про наслідки вчинення зазначених процесуальних дій суд роз»яснює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України і правил, що їх регулюють.

Відповідно до ч.1 ст. 26 ЦПК у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Згідно з ч.1 ст. 38 ЦПК України сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника.

Відповідно до частини1, 2 ст. 44 ЦПК представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, у сі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

Згідно зі ст. 38 ЦПК України особи, які беруть участь у цивільній справі, можуть брати у ній участь особисто або через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Повноваження представника сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, посвідчені документами, зазначеним у частинах першій - третій статті 42 ЦПК, а повноваження адвоката також і ордером, який видається відповідним адвокатським об»єднанням, або договором, дозволяють йому вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені не у виданому ордері, а в довіреності чи договорі. (п. 9 роз»яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2).

З матеріалів справи вбачається, що 09.08.2017 року, ОСОБА_2, звернувся з позовом до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Білочка», державного реєстратора Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області Парус Юрія Володимировича про визнання права власності та скасування державної реєстрації.

Представник позивача, ОСОБА_7, діяв на підставі довіреності НМЕ 406949, виданій ОСОБА_2 29 липня 2017 року терміном на три роки, довіреність посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сліпеньким Л.Р.

Згідно з довіреністю ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_7 бути його представником в судових органах України будь - якої ланки з усіма необхідними для того повноваженнями , які надано законом для учасників судового розгляду, ознайомлюватися з матеріалами справи; заявляти клопотання та відводи; давати усні та письмові пояснення в судових установах, які займаються розглядом справи; повністю або частково відмовлятися від позовних вимог; змінювати підстави або предмет позовів; укладати мирові угоди; оскаржувати рішення суду; отримувати рішення суду та подавати його на реалізацію; подавати виконавчі документи до стягнення.

За цією довіреністю представник також вправі: подавати та підписувати від імені довірителя всі документи, в тому числі, заяви, клопотання тощо, отримувати витяги та копії судових рішень і інших документів, що є в матеріалах справи та отримання яких дозволяється законом; брати участь у судових засіданнях та у дослідженні доказів; наводити свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають в ході судового процесу, апелювати до вищестоящої інстанції, оскаржувати рішення суду до касаційної інстанції, вчиняти інші дії, передбачені чинним законодавством України для такого роду повноважень.

Аналізуючи зміст доручення, виданого ОСОБА_2 на ім»я ОСОБА_7 29.07.2017 року, колегія суддів дійшла висновку про те, що у дорученні не зазначено обмежень повноважень представника на вчинення певних процесуальних дій, як це передбачає ч.2 ст. 44 ЦПК України 2004 року, а перераховано процесуальні дії, на здійснення яких ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_7

І як вбачається з вищезгаданого доручення, ОСОБА_2 не уповноважував ОСОБА_7 на подання ним заяви про залишення позову без розгляду.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 31.10.2017 року через канцелярію Галицького районного суду м. Львова від представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_7, надійшло дві заяви за його підписом про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду, на підставі якої суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача - ОСОБА_7, через канцелярію суду подав заяву про залишення позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Білочка», державного реєстратора Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області Парус Юрія Володимировича, про визнання права власності та скасування державної реєстрації, без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що ні позивач, ні його представник, не були присутніми у судовому засіданні при постановенні оскаржуваної ухвали.

Як ствердив в суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2, він ні довіреністю від 29.07.2017 року, ні усно, не уповноважував представника ОСОБА_9 на подання до суду заяви про залишення позову без розгляду, дане питання ними не обговорювалось.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не перевірив, чи наділений представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 повноваженням на подання заяви про залишення позову без розгляду, не з»ясував, чи представник позивача, подаючи заяву про залишення позову без розгляду, не діяв всупереч інтресам позивача, не з»ясував думку самого позивача, формально підійшов до вирішення заяви про залишення позову без розгляду, поданої не позивачем, а його представником, не з»ясував причин написання такої заяви представником позивача, а не особисто позивачем.

Суд першої інстанції не був позбавлений можливості відкласти розгляд справи, викликати позивача у судове засідання для того, щоб з»ясувати його думку щодо поданих представником ОСОБА_7 двох заяв про залишення позову без розгляду, а також, щоб роз»яснити саме позивачу наслідки залишення його позову без розгляду, оскільки внаслідок залишення позову без розгляду позивач може бути обмежений або взагалі позбавлений права доступу до правосуддя.

Пункт 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали Галицького районного суду м. Львова від 01 листопада 2017 року про залишення позову без розгляду, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, ст. ст. 376, 379 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 01 листопада 2017 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31.05.2018 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.