Справа № 573/1042/18
Номер провадження 2/573/372/18
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(вступна і резолютивна частина)
26 листопада 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

за участю секретаря: Терещенко О.В.,

позивача : ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Враховуючи складність у виготовленні повного тексту судового рішення, що потребує значного часу в обґрунтування доводів сторін, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти днів.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 (паспорт № НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів відмовити.
Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України повний текст судового рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення його вступної та резолютивної частин.

Суддя

Справа № 573/1042/18

Номер провадження 2/573/372/18

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст рішення)
26 листопада 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

позивача : ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

22 червня 2018 року представник позивача адвокат Бидюков Д.В. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина. Вимоги позивача мотивує тим, що сторони від подружнього життя мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 14 вересня 2004 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу) на утримання сина ОСОБА_6 . 31 травня 2005 року шлюб між сторонами розірвано. 22 серпня 2009 року позивач повторно уклав шлюб із ОСОБА_7 . Від подружнього життя у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_8 . Відповідно до судового наказу 23 серпня 2017 року з нього на користь ОСОБА_7 щомісячно стягується на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі ј частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ІНФОРМАЦІЯ_4 від подружнього життя із ОСОБА_7 народився син ОСОБА_10 . На даний час майновий стан позивача суттєво погіршився, оскільки маючи на утриманні трьох неповнолітніх дітей та дружину, яка знаходиться у декретній відпустці він не має матеріальної можливості належним чином матеріально забезпечити всіх своїх дітей. Розмір аліментів, що стягується на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_6 , 2004 року народження, є значно більшим ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів для дитини відповідного віку і складає, із урахуванням теперішнього заробітку позивача близько 9 000 грн. щомісячно. При цьому зазначає, що він сплачує щомісячно кредит з придбання автомобіля його дружиною ОСОБА_7 у розмірі 4 469 грн. 36 коп., комунальні послуги у розмірі 2 000 грн. та аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 , 2012 року народження. Таким чином, маючи на утриманні трьох неповнолітніх дітей, в сукупності позивач сплачує аліменти, які становлять понад 50% від його заробітної плати. Зазначає, що визначений судом розмір аліментів в розмірі ј частини заробітку (доходу) на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є значно більшим від розміру аліментів, передбачений ч. 2 ст. 182 СК України, а тому, посилаючись на викладені вище обставини, а також враховуючи положення ч. 1 ст. 192 СК України просить зменшити розмір аліментів, які стягуються із позивача на користь відповідача із ј частини на 1/8 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та додатково пояснив, що є військовослужбовцем та працює за контрактом у військовій частині НОМЕР_5 . Його нарахована заробітна плата становить приблизно 12 000 грн., із яких він сплачує приблизно 3 000 грн. аліментів на утримання сина ОСОБА_6 від першого шлюбу. Також із нього стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проте на сьогодні виконавче провадження за судовим наказом не відкривалося. Дружина ОСОБА_7 на даний час не працює, так як перебуває у декретній відпустці. Уточнив, що після відрахування аліментів нарахована заробітна плата (дохід) його сім`ї складає на сім`ю із чотирьох осіб приблизно 9 000 грн., із яких потрібно сплатити обов`язковий щомісячний платіж кредиту на автомобіль у сумі 4 469,36 грн. та комунальні послуги у сумі 2 000 грн. Отже, на даний час його матеріальне становище погіршилося, так як сукупний дохід на сім`ю, враховуючи всі вищезазначені витрати, є не значним. Натомість, його син від першого шлюбу ОСОБА_11 , 2004 р.н., який на даний час навчається у Державному ліцеї інтернаті з військово-фізичною підготовкою «Кадетський корпус» імені І.Г. Харитоненка та перебуває повністю на державному забезпеченні, отримує аліменти у розмірі 3 000 грн., що значно перевищує встановлений мінімум для дитини відповідного віку. Його ж діти від другого шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які є малолітніми та потребують також матеріального забезпечення, отримують його у значно нижчому розмірі. Крім того, зазначив, що донька ОСОБА_8 перебуває на обліку у лікаря офтальмолога, потребує окуляри та декілька разів на рік проходить обстеження, сума якого складає близько 8 000 грн.

Представник позивача адвокат Бидюков Д.В. у судовому засіданні позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів підтримав, посилаючись на вимоги ст. 182 та 192 СК України, оскільки у позивача ОСОБА_1 змінився сімейний стан в зв`язку із народженням дітей у другому шлюбі, в зв`язку із чим суттєво погіршилося його матеріальне становище. Крім того, позивач є єдиним членом сім`ї, який утримує всю родину, так як його дружина перебуває у декретній відпустці. Отже, є всі наявні підстави, для зменшення розміру стягнутих раніше аліментів із ј частини на 1/8 частину в зв`язку із погіршенням матеріального становища позивача ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, хоча повідомлялася належним чином про день, час та місце розгляду справи. Раніше надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти позову заперечує та підтримує відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначає, що заперечує проти зменшення розміру аліментів та вважає позовні вимоги необґрунтованими з тих підстав, що обов`язок батьків утримувати дитину є рівним і не залежить від фізичного стану чи матеріального становища. Вказує, що зазначена сума аліментів у розмірі 9 000 грн. є такою, що не відповідає дійсності, на підтвердження чого в подальшому надала до суду довідку із банку щодо суми нарахованих аліментів, які у середньому складають приблизно 3 000 грн. Зазначає, що їх спільний син ОСОБА_11 також потребує уваги та матеріального забезпечення, які і діти позивача, які проживають разом із батьком. Наголошує, що звернення позивача до суду із зазначеним позовом є демонстрацією їй та сину нерівного відношення до них в порівнянні з відношенням до дітей, які проживають разом із батьком. При цьому, позивач не заперечує проти сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_8 , які стягуються згідно судового наказу від 23 серпня 2017 року. Щодо факту придбання автомобіля дружиною позивача у 2017 році зазначила, що кредит отримували в той час, коли ОСОБА_7 вже була вагітна та знала про аліментні зобов`язання свого чоловіка, в зв`язку із чим могли припустити розмір майбутніх видатків. Крім того, доказів про сплати кредиту з придбання автомобіля саме позивачем ОСОБА_1 до суду не надано. Вважає неприпустимим той факт, що через придбання автомобіля дружиною позивача, мають бути погіршені матеріальні умови забезпечення життя і розвитку їх сина ОСОБА_6 . З позову випливає, що позивач і його дружина розраховували на збільшення доходу своєї сім`ї шляхом зменшення аліментів на утримання сина ОСОБА_6 . Підтвердженням того є той факт, що в липні 2017 року позивачем було подано позов з тих самих підстав і з того самого предмету. Однак, рішенням Апеляційного суду Сумської області від 08 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що обґрунтовані підстави для зменшення розміру аліментів відсутні, а саме позивачем не надано доказів погіршення його матеріального стану, а навпаки покращення (враховуючи придбання автомобіля), просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі та залишити в силі виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду від 14 вересня 2004 року про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліменти у розмірі ј частки заробітку (доходу) на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 34-39).

Заслухавши позивача ОСОБА_1 , його представника - адвоката Бидюкова Д.В., повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.
Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів полягає у з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.
Відповідно до положень ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. ст. 76-78, ст. 81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та розгляду заявлених заяв і клопотань.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу в межах заявленої вимоги та на підставі тих доказів, які надані сторонами спору та їх представниками.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У відповідності до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).
Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що 16 лютого 2002 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, що підтверджується матеріалами справи.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що від подружнього життя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Білопільського районного суду Сумської області від 14 вересня 2004 року з ОСОБА_1 стягнуто щомісячно аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу) на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною повноліття, на користь ОСОБА_3 (а. с. 8).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , розірвано, про що 31 травня 2005 року в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 77, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 (а. с. 9).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 ОСОБА_1 22 серпня 2009 року уклав шлюб із ОСОБА_12 (а. с. 10).

Від подружнього життя у ОСОБА_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_8 , що стверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_8 (а. с. 11).

Судовим наказом від 23 серпня 2017 року по справі № 573/1705/17 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти стягувати з 18 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 12).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 08 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів (а. с. 43-45).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 батьками ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а. с. 13).

Із копії наказу ГУНП у Сумській області від 24 травня 2018 року вбачається, що ОСОБА_7 надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 29 травня 2018 року по 10 січня 2021 року (а. с. 14).

Із довідки про доходи позивача ОСОБА_1 вбачається, що останній отримує заробітну плату у військовій частині НОМЕР_5 щомісячно у нарахованій сумі близько 12 000 грн. ( а.с. 97).

На підтвердження додаткових витрат на придбання автомобіля, позивачем ОСОБА_1 надано копію паспорту споживчого кредиту та графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту, виданого на ім`я ОСОБА_7 (а. с. 15-17).
Також, на підтвердження витрат у його родині, позивачем ОСОБА_1 надано висновок офтальмолога щодо звернення 10 липня 2018 року ОСОБА_14 до «Центру Зору» із приводу того, що окуляри пошкоджені ( а.с. 98).
Відповідачем ОСОБА_3 було надано до суду виписку по надходженням по картці № НОМЕР_10 за період з 01 січня по 31 серпня 2018 року сум фактичних надходжень сплачених аліментів позивачем (а. с. 62-63).
Також відповідачем до суду надано копію свідоцтва про шлюб від 21 липня 2018 року, із якого вбачається, що на даний час у зв`язку із укладенням шлюбу із ОСОБА_15 її прізвище змінилося із ОСОБА_16 на ОСОБА_17 ( а.с. 64-69) .
Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого сімейного життя. При цьому, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Відповідно до ст. 5 протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Зі змісту вище наведеного аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою та обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, який набрав законної сили 08 липня 2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, починаючи з 08 липня 2017 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Таким чином, зміна розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку обставин, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін.
Отже, враховуючи зазначені вимоги законодавства, судом враховується лише та обставина, що у позивача ОСОБА_1 змінився сімейний стан після одруження із ОСОБА_7 та народження у шлюбі двох дітей: ОСОБА_8 , 2012 р.н. та ОСОБА_10 , 2018 р.н.
Щодо зміни його матеріального стану з часу призначення аліментів на сина ОСОБА_6 в бік погіршення, то суд вважає, що позивачем та його представником не доведено визначених законом підстав виходячи із наступного.
Той факт, що позивач ОСОБА_1 на даний час проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_5 та отримує заробітну плату у нарахованому розмірі близько 12 000 грн., не свідчить про погіршення матеріального стану позивача, а навпаки, на думку суду свідчить про те, що позивач є працевлаштованим та має змогу сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6 від першого шлюбу та утримувати родину, з якою проживає на даний час.
Також, факт придбання автомобіля у кредит дружиною позивача ОСОБА_7 у 2017 році в той період, коли остання вже була вагітною, свідчить про те, що родина розраховувала свої спільні можливості щодо сплати кредитних зобов`язань за даний автомобіль у той період, коли дружина ОСОБА_7 буде знаходитися у декретній відпустці і не буде працювати. Крім того, позивачем у судовому засіданні не зазначено взагалі, чи отримувала його дружина соціальні виплати у 2018 році, зокрема, одноразову допомогу при народженні сина ОСОБА_10 та щомісячні її виплати. Докази сплати щомісячних кредитних зобов`язань саме позивачем у матеріалах позову відсутні. Отже, на думку суду дана обставина не є такою, що інформує про погіршення матеріального стану позивача.
Знаходження доньки позивача на обліку у лікаря офтальмолога також не є обставиною, яка свідчить про погіршення матеріального стану позивача, а довідка надана позивачем свідчить лише про факт звернення до «Центру Зору» по причині пошкодження окулярів ОСОБА_14 .
Крім того, доводи позивача та його представника про те, що ОСОБА_1 сплачує також аліменти у розмірі ј частини доходу на утримання доньки ОСОБА_8 , і таким чином із його заробітної плати стягуються аліменти за виконавчими документами - 50 % заробітної плати, не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, оскільки позивач особисто зазначив, що аліменти на ОСОБА_8 у розмірі ј частини його доходів примусово не стягуються, так як виконавче провадження за судовим наказом поки ще не відкривалося.
Таким чином, суд при розгляді вимог позивача ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів, позивач у порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не надав жодних належних доказів, які б підтверджували, що його матеріальне становище дійсно погіршилось.
Крім того, суд не вбачає сукупності виняткових та істотних обставин, які б на боці позивача обґрунтовували підстави для зменшення розміру сплачуваних ним аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до розміру 1/8 частини доходу позивача.
При цьому суд враховує вищевказані норми національного права та встановлені обставини справи та вважає, що зменшення розміру аліментів не відповідає інтересам сина сторін у справі ОСОБА_6 , 2003 року народження, ставить його у несприятливі умови в частині матеріального забезпечення, погіршуючи положення самої дитини. За таких обставин, фактичне втручання держави у спосіб зменшення сплачуваних на дитину аліментів в судовому порядку не є необхідним ні в інтересах самої дитини, ні в інтересах дотримання розумного балансу між виплатами для всіх неповнолітніх дітей, яких утримує платник.
З огляду на зазначене, суд розглянув справу в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, які надані сторонами спору.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 192 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 60, 81, 141, 247, 259, 265, 273, 354-355 ЦПК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 (паспорт № НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів відмовити.
Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Повний текст судового рішення виготовлено і підписано 27 листопада 2018 року.

Суддя