У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва заяву представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про відвід судді,

в с т а н о в и в :

позивач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 06 серпня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником, якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та відповідачем укладено кредитний договір № 013/699957-KR на купівлю автотранспортних засобів. В якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем укладено договір застави, відповідно до якого відповідач передав під заставу автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», 2008 року випуску, д/н НОМЕР_1. Цього ж дня між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та відповідачем укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 013/699962-KV, згідно якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 28 580,00 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 24,00 % річних. 12 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору 013/699957-KR від 06 серпня 2008 року, відповідно до умов якої змінено відсоткову ставку з 12,5 % річних на 13,5 % річних. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна заборгованість відповідача за невиконання умов договору станом на 14 березня 2016 року становить у розмірі 1 926 745,41 грн., що складається із заборгованості по кредиту у розмірі 716 561,62 грн.; заборгованості по відсоткам у розмірі 624 088,44 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 370 911,07 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 215 184,28 грн. Просить суд стягнути заборгованість станом на 14 березня 2016 року у розмірі 370 911,07 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Під час розгляду справи представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подано заяву про відвід судді Арапіної Н.Є. Підставою для відводу зазначено, що 04 травня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, чим порушено приписи п.5,п.7 ч. 2 ст. 197 ЦПК України, що викликає сумнів в неупередженості судді .

Оцінивши наведені заявником підстави для відводу судді, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України ( у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року (далі ЦПК України) незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Виходячи з положень частини другої ст. 39 Цивільного процесуального кодексу України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Перевіривши наведені заявником підстави для відводу головуючого судді у справі, суддя приходить до висновку, що прийняття суддею відповідних процесуальних документів та вчинення інших процесуальних дій під час розгляду цивільної справи, не є підставою для відводу судді та оціночно визначатись як сумніви у її об'єктивності та упередженості при розгляді цивільної справи, а можуть бути вирішенні у визначеному процесуальним законодавством порядку шляхом оскарження винесених судом процесуальних документів.

За положенням ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може з заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку надходження заяви про відвід.

Враховуючи, що зупинення провадження у справі, у випадку надходження заяви про відвід, є правом суду, вирішуючи дане питання, суд приходить до висновку про доцільність зупинення провадження у справі до вирішення по суті заяви про відвід судді в порядку ч.1 ст.33 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 33,36,40,252,258,260,261 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Визнати заявлений представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відвід головуючому судді необґрунтованим.

Провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором зупинити.

Передати заяву про відвід головуючого у справі для її вирішення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.353 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. (п.4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України)

Суддя Н.Є. Арапіна