Справа № 515/1149/17
Провадження № 2/515/203/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря Коренчук О.Е.

представника позивача адвоката ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області циві- льну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2

про визнання заповіту недійсним

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати недійсним запо- віт від 19 лютого 2016 року, який вчинила ОСОБА_5, посилаючись на наступне.

19 червня 2017 року померла його мати ОСОБА_5, після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельного паю, розташованого на території Татарбунарської міської ради. За жи- ття матір 12 квітня 2012 року вчинила заповіт на його імя, але при зверненні до нотаріуса з приво- ду прийняття спадщини він дізнався, що існує інший заповіт, складений 19 лютого 2016 року на користь його сестри відповідача у справі. Вважає, що заповіт від 19 лютого 2016 року, вчинений його матірю, як особою, яка не могла усвідомлювати свої дії та не розуміючи їх наслідки, вона була важко хворою. У витязі з спадкового реєстрі зазначено, що мати не могла прочитати заповіту, у неї хворі очі та руки, що змушує його сумніватися у закон- ності укладання заповіту.

Представник позивача 22.03.2018 р. надала уточнену позовну заяву, в якій просила визнати за- повіт від 19.02.2016 р., який вчинила ОСОБА_5, недійсним, зазначила, що заповіт був виго- товлений з порушенням законодавства, вважає, що приватний нотаріус виготовив електронний до- кумент заповіту за допомогою компютерної техніки, а потім роздрукував копію електронного до- кументу заповіту за допомогою принтера, перебуваючи у своєму робочому кабінеті, а не тоді, коли перебував на виїзді за адресою проживання заповідача. Оспорюваний заповіт не був укладе- ний у належній письмовій формі, так як відсутній доказ дати та часу використання загальноприй- нятних технічних засобів для створення (написання) спірного заповіту.

У судовому засіданні представник позивача в порядку уточнення позовних вимог просила виз- нати нікчемним заповіт від 19.02.2016 р., який вчинила померла ОСОБА_5, зареєстрований у спадковому реєстрі під № 358605751.

Відповідач та його представник не визнали позовні вимоги, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки волевиявлення ОСОБА_5 щодо запові- дання належної їй земельної ділянки відповідачу було вільним і заповіт оформлено у відповіднос- ті до вимог закону.

Заслухавши пояснення і доводи сторін та їх представників, допитавши спеціаліста, свідків, дос- лідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задо- волення позовних вимог з огляду на таке.

Із розяснень спеціаліста, приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального ок- ругу Одеської області ОСОБА_6, слідує, що виготовлення електронних документів, у даному випадку заповіту, не передбачено чинним законодавством. При складанні заповіту нота- ріус на свій погляд визначає за допомогою якого технічного засобу він буде складати документ, на теперішній час можливо використати різні засоби складання документів: у паперовому вигляді, електронному, або за допомогою телефону, головне дотримання порядку та інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами. Заповіт складається у двох екземплярах, один залишаєть- ся у нотаріуса.

Свідок ОСОБА_7 показав, що його запросили, як свідка, при складанні заповіту до будинку, де проживала бабуся ОСОБА_5, вона сиділа на ліжку, була при здоровому глузді, усвідомлю- вала що відбувається, сказала що хоче залишити заповіт на дочку, її воля була чіткою. Нотаріус оформив заповіт, прочитав, він як свідок також прочитав і підписав, точної дати він не памятає, дочки у кімнаті було.

Свідок ОСОБА_8 показав, що він позивача не знає, знає відповідача, його було запроше- но до бабусі, не знає її імя, вона знала його батьків, сказала йому, що хоче залишити заповіт, тому просила запросити до неї нотаріуса, дала йому записку із необхідними даними. Він зайшов до но- таріуса, написав заяву про виклик, а наступного дня нотаріус поїхав до цієї бабусі. При складанні заповіту він також був присутній, крім нього були ще ОСОБА_7 та ОСОБА_9, які читали заповіт та під- писувались, він заповіт не читав, бачив як нотаріус набрав текст на ноутбуці та потім роздрукував його, апаратуру привіз із собою.

Свідок ОСОБА_9 показав, що він знайомий з сторонами у справі. У лютому 2016 році його запросили до бабусі ОСОБА_5, там був нотаріус, вона просила його щоб її майно перей- шло до дочки, розуміла свої дії, нотаріус записав її волевиявлення на ноутбуці та роздрукував заповіт, який він прочитав та підписав, де була відповідач він не памятає.

З копії витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданого 10.08.2017 р. при- ватним нотаріусом ОСОБА_10 (а.с.6), вбачається, що заповіт ОСОБА_5 від 20.04.2012 р. скасований за заявою 58524995 від 02.02.2016 р., чинним є заповіт від 19.02.2016 р.

Копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, сформованого 10.08.2017 р. (а.с.7), видно, що ОСОБА_5 померла 19.06. 2017 р. у м.Татарбунари Одеської області.

Згідно копії заповіту, посвідченого 19.02.2016 р. приватним нотаріусом Татарбунарського нота- ріального округу Одеської області ОСОБА_6 (а.с.30,118), ОСОБА_5, розуміючи значення своїх дій, на підставі особистого волевиявлення, в присутності двох свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9, на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким заповіла належ- ну їй земельну ділянку площею 4,51 га, право власності на яку посвідчену державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 082186, ОСОБА_2 У звязку з хворобами рук та очей і похилим віком заповідача ОСОБА_5, вона погано бачить і не може сама про- читати і підписати текст заповіту, за її дорученням, в її та нотаріуса присутності, текст заповіту зачитано уголос її свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_9, даний заповіт зареєстрований у Спад- ковому реєстрі за № 143 від 19.02.2016 р. (а.с.39).

З копій журналу обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса за 2016 рік, наданих приватним нотаріусом ОСОБА_11 (а.с.40, 67-69, 75-78), видно, що приватного нотаріуса ОСОБА_6 було двічі викликано до ОСОБА_5 у звязку з її хворобою, за адресою: Одеська область, м.Татарбу- нари, вул.23 Серпня,74 02.02.2016 р. для засвідчення підпису на заяві, та 19.02.2016 р. за заявою ОСОБА_8 для посвідчення заповіту.

Згідно копії реєстру для реєстрації нотаріальних дій за 2016 рік приватного нотаріуса ОСОБА_11 (а.с.42,71-74), під № 143 зареєстровано посвідчення заповіту ОСОБА_5 за ад- ресою: Одеська область, м.Татарбунари, вул.23 Серпня,74, у звязку хворобами заповідача, за її особистим проханням у присутності свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_8

Як видно з копії заяви від 02.02.2016 р. (а.с.62), ОСОБА_5 звернулась до приватного но- таріуса ОСОБА_6 із заявою про скасування заповіту від 20.04.2012 р. № 637 на імя ОСОБА_12

З копії заповіту, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_13 20.04.2012 р. (а.с.63), вбачається, що заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 637 від 20.04.2012 р. на імя ОСОБА_4, скасований заявою від 02.02.2016 р. Скасування заповіту зареєстроване у Спадковому реєстрі за № 47 від 02.02.2016 р. (а.с.66).

Довідкою лікаря-психіатра ОСОБА_14 № 498 від 04.10.2017 р. (а.с.99) підтверджується, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на диспансерному обліку у психіатричному кабінеті КЗ «Татарбунарська центральна районна лікарня» не перебувала.

Як вбачається з копії спадкової справи до майна померлої 19.06.2017 р. ОСОБА_5, заве- деної Саратською районною державною нотаріальною конторою Одеської області 10.10.2017 р. (а. с.110-126), 10.10.2017 р. ОСОБА_2 звернулась на адресу нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті її матері ОСОБА_5; 09.11.2017 р. ОСОБА_15 звернувся до державного нотаріуса Теплицької державної нотаріальної контори Вінни- цької області ОСОБА_16 із заявою з приводу прийняття спадщини після його померлої мате- рі ОСОБА_5 (а.с.127-131).

Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на ви- падок своєї смерті. Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені ст.1247, 1248 ЦК України.

В силу ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а та- кож інших учасників цивільних відносин.

За змістом ст.1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Запові- дач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасо- вує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Згідно з ч.2 ст.1248 ЦК України, нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів вла- сноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст.1253 цього Кодексу).

Як визначено у ч.2 ст.1253 ЦК України, у випадках, встановлених абз.3 ч.2 ст.1248 і ст.1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою.

Судом встановлено, що нотаріусом під час посвідчення оскаржуваного заповіту було дотрима- но вимог ст.ст.1248, 1253 ЦК України і волевиявлення ОСОБА_5 на укладення заповіту на користь ОСОБА_2 було вільним і відповідало внутрішній волі заповідача.

У відповідності до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в мо- мент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК Ук- раїни.

Статтею 1257 ЦК України визначено підстави для визнання заповіту недійсним, а саме, запо- віт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає запо- віт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відпо- відало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних пі- дставах.

Жодної з передбачених ст.1257 ЦК України обставин в ході судового розгляду не встановлено. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача.

Положеннями п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгля- ду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. передбачено, що судам, відповідно до ст.215 ЦК України, необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини якщо їх недійсність встановлена законом (ч.1 ст.219, ч.1 ст.220, ч.1 ст.224 тощо), та оспорювані якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч.2 ст.222, ч.2 ст.223, ч.1 ст.225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимо- гам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визна- ний недійсним лише за рішенням суду.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, позивачем не надано суду необхідних та достатніх обєктивних доказів, на підставі яких можливо задоволення його позовних вимог, а судом їх не добуто.

Тому у суду є всі підстави вважати, що на момент складання заповіту заповідач виходила із вла сного волевиявлення і не встановлено ніяких перешкод для учинення згаданого правочину.

А тому визнання заповіту недійсним йшло б не тільки урозріз з вимогами закону, але, крім то- го, дозволяло б ігнорувати волю померлої стосовно спадкового майна, щодо якого вона визначила- ся беззаперечно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1233-1235, 1247, 1248, 1253, 1254 ЦК України, ст.ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Тимошенко