Справа № 450/1792/11 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/783/26/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Ванівського О.М., Шандри М.М.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 березня 2015 року у справі за позовом ПАТ БРОКБІЗНЕСБАНК до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на іпотечне майно,-

в с т а н о в и л а :

ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 березня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 від 27.02.2015 року про розяснення рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 травня 2013 року у справі за позовом АТ БРОКБІЗНЕСБАНК до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на іпотечне майно відмовлено.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі (Т. 3 а.с. 70) просить ухвалу скасувати та прийняти нову про розяснення заочного рішення. Вважає, що суд безпідставно відмовив в розясненні рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 травня 2013 року та посилається на вимоги ст. 221 ЦПК України.

В судове засідання, окрім представника відповідача решта учасники справи (їх представники) не зявилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що такі повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, що аналогічні доводам апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 травня 2013 року (Т.1 а.с. 204-207) позов АТ «Брокбізнесбанк» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок у с. Зимна Вода, Пустомтівського району, Львівської області на вул. Нечуя-Левицького, буд. 11, що належить ОСОБА_2, загальною площею 766,5 кв. м. Стягнуто за рахунок реалізації іпотечного майна з ОСОБА_2 на користь АТ «Брокбізнесбанк» суму заборгованості в 2331057,65грн., в тому числі: 1414435,25 грн. заборгованість по кредиту; 729695,40грн. прострочені відсотки; 14144,35 грн. комісія за пролонгацію кредиту; 172782,29грн. пеня. Вирішено питання судових витрат.

27.02.2015 року ОСОБА_2 подано заяву про розяснення рішення від 13.05.2013 року (Т.3 а.с. 30). У заяві просив розяснити п.2 резолютивної частини рішення без обґрунтування такої.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 5 березня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 від 27.02.2015 року про розяснення рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 травня 2013 року відмовлено (Т.3 а.с. 50).

Відмовляючи у задоволенні заяви про розяснення рішення, суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 11, 221 ЦПК України, п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» №14 від 18.12.2009 року, виходив з того, що за змістом закону роз'яснення рішення це більш повний і ясний виклад тих частин рішення, розуміння яких викликає труднощі, але не внесення змін у сутність рішення і не вирішення тих питань, що не були предметом судового розгляду. Тому суд при роз'ясненні судового рішення не повинен давати відповідь на нові та невирішені ним вимоги, чи змінювати його зміст. Приводом для розяснення рішення є утруднення чи неможливість його виконання. В звязку з цим, як правило, розяснюється резолютивна частина судового рішення, проте у випадку неясності може бути розяснена і мотивувальна частина судового рішення. Зокрема, необхідність у цьому виникає для підтвердження преюдиційно встановленого факту чи правовідносин, визнаних судовим рішенням, що набрало законної сили. В заяві ОСОБА_2 просить розястити п.2 резолютивної частини рішення, однак не зазначає , що саме не зрозуміло йому та не конкретизує, яку саме обставину слід розяснити, свої вимоги нічим не обґрунтовує. В звязку з вищенаведеним, суд вважав, що рішення суду не підлягає до розяснення, а заява до задоволення.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України (в редакції на час розгляду заяви), якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь в справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Роз'яснення рішення суду це уточнення, більш чітке і зрозуміле викладення справжнього його змісту.

Відповідно до положень вищезазначеної статті, особа, яка ініціювала роз'яснення, повинна вказати в заяві, зокрема: що саме у мотивувальній чи резолютивній частині рішення є для неї незрозумілим; які є у неї свої варіанти тлумачення цього рішення; як саме невизначеність або нечіткість резолютивної частини рішення може вплинути на ефективність його виконання, тощо

Відповідно до розяснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення в цивільній справі", відповідно до ст.221 ЦПК України роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Як вбачається із заяви про роз'яснення рішення суду у ній жодним чином не зазначено, що саме для заявника у рішенні суду, а конкретно у п.2 резолютивної частини є незрозумілим; не конкретизовано, які саме обставини слід розяснити; які є у нього свої варіанти тлумачення цього рішення; як саме невизначеність або нечіткість резолютивної частини рішення у згаданій ним частині може вплинути на ефективність його виконання і т.д.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції підставно відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_2 про розяснення рішення.

Тому, доводи апеляційної скарги слід вважати безпідставними та у задоволенні скарги слід відмовити, залишивши оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 березня 2015 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 15 березня 2018 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: О.М. Ванівський

ОСОБА_4