Номер провадження: 22-ц/785/5226/18
Номер справи місцевого суду: 523/4937/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

За участю секретаря Лопотан В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2018 року по цивільній справі за заявою Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоровя» Одеської обласної ради про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

12 квітня 2018 року головний лікар КНП «ООМЦПЗ» ООР звернувся до Суворовського районного суду з заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_5 з посиланням на те, що 07.04.2018 року останній поступив на стаціонарне лікування та при огляді комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку, що в звязку з наявністю психічного захворювання,внаслідок якого існує потенційна можливість загрози для себе та оточуючих, хворий має потребу в стаціонарному лікуванні в КНП «ООМЦПЗ» ООР всупереч власному бажанню по ст.17 Закону України «Про психічну допомогу.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2018 року заяву комунального некомерційного підприємства «Одеський обласної медичний центр психічного здоровя» Одеської обласної ради про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку задоволено.

Надано ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 психіатричну допомогу у примусовому порядку в умовах стаціонару комунального некомерційного підприємства «Одеський обласної медичний центр психічного здоровя» Одеської обласної ради для проходження курсу лікування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду та відмовити в заяві посилаючись на недостовірну інформацію.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ)СТОРІН

Заявник в апеляційній скарзі стверджує, що в рішенні вказано недостовірну інформацію відносно того, що ним були зламані меблі,поводився неадекватно,розірвав книги та, що він не спить ночами. Одночасно посилається на те, що він не бажає бути інвалідом 2-ї групи та 11.04.2018 року комісії не бачив.

При цьому в суді апеляційної інстанції заявник зазначив, що неодноразово, за власним бажанням, проходив курс лікування у медзакладі відчуваючи в цьому потребу. В результаті релігійних переконань він 07.04.2018 році трощив деякі речі в своїй квартирі: книжки, гітару, розбив музичний центр так як вважав, що вони придбані за незаконно зароблені кошти. Одночасно заявив, що переймається дитячою порнографією з проявами насильства і в нього є страх гріховності з яким не може справитись. ОСОБА_5 заявляє, що йому комфортніше та спокійніше буде у медичному закладі без лікування та заперечував проти приймання ліків у домашніх умовах.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Судом встановлено, що ОСОБА_5 неодноразово( 9 разів) проходив курс лікування у психіатричному закладі в стаціонарних умовах. Являється інвалідом 2-ї групи. Примусове лікування призначається вдруге.

З історії хвороби хворого вбачається, що з 22.06.2016 року по 14.07.2016 роки,коли психічний стан погіршився став роздратований, конфліктний, висловлював маячні ідеї, не спав ночами, відмовився від медикаментів. Виписаний з діагнозом : шизофренія ,параноїдальної форми,епізодичний перебіг,стабільний дефект в емоційно-вольовій та інтелектуальній сферах. Після виписки находився дома, не працював, приймав лікування нерегулярно.

07.04.2018 року ОСОБА_6Л.( батько) звернувся до головного лікаря КНП «ООМЦПЗ» ООР та просив госпіталізувати сина в звязку з загостренням хвороби, неадекватною поведінкою, зокрема проявами агресії: вирвав батарею опалення, порвав в своїй кімнаті книги, по квартирі ходив без одягу, постійно говорить про свою вину.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 11 квітня 2018 року в звязку з наявністю психічного захворювання існує потенційна можливість загрози для себе та оточуючих, ОСОБА_6 має потребу в стаціонарному лікуванні в КНП «ООМЦПЗ» ООР.(а.с.2)

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що його син неодноразово проходив лікування в психіатричному закладі. 07.04.2018 року в результаті прояву агресії став трощити музичний центр,рвав книги та вирвав батарею,по квартирі ходив без одягу. При цьому висловлював погрози, проявляв фізичне насильство до жінки, штовхав її. Свідок зазначив, що ОСОБА_5 категорично відмовився приймати ліки в домашніх умовах в звязку з чим проявилось загострення хвороби,напади трапляються коли не приймає ліки.

В суді апеляційної інстанції прокурор просила залишити рішення районного суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення посилаючись на вимоги ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

ОЦІНКА СУДУ

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача,вислухавши пояснення ОСОБА_6 ,котрий підтримав апеляційну скаргу ,представника КНП «ООМЦПЗ» ООР та прокурора,котрі наполягали на тому, що ОСОБА_6 виявляє реальні наміри вчинити дії,що являє собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, та лікування можливе лише в стаціонарних умовах.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частина друга статті 28 Конституції України визначає, що жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У відповідності до «Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги»,схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року в принципі 6 зазначено, що « будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному заклад у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4, наведеного вище, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що:(а) внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або

(б) у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоровя або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад,може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника,якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах,та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу,в наслідок чого вона:вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії,що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих,або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні,який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно висновку комісії лікарів психіатрів КНП «Одеський обласної медичний центр психічного здоровя» ООР від 11.04.2018р., ОСОБА_5 поставлений діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, епізодичний перебіг стабільний дефект і емоційно-вольовій та інтелектуальній сферах». Під час проведення огляду ОСОБА_5 перебував в свідомості, яка формально не порушена. Орієнтований всебічно вірно. Доступний малопродуктивному мовному контакту, на питання відповідає не по суті, в плані своїх маячних ідей. Багатослівний. Емоційно напружений. Виказує маячні ідеї самоприниження. Заявляє, - «я грішник та злодій, я піду звідси тільки мертвий, ви мене вбєте». Легко озлоблюється, кричить не6цензурною лайкою, потім заспокоюється самостійно. Судом також встановлено, що ОСОБА_5 є інвалідом ІІ групи .

Згідно статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Встановлені в судовому засіданні обставини вказують, що ОСОБА_5 належною комісією був поставлений діагноз стійкого тяжкого психічного захворювання, в силу якого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, тобто виявлена у ОСОБА_5 хвороба є такого ступеню, що вимагає його примусової госпіталізації.

Відтак, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що ОСОБА_5 необхідно надати психіатричну допомогу у примусовому порядку в умовах стаціонару для проходження курсу лікування, для захисту здоровя та прав і свобод інших осіб, а тому в силу ст.375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення а рішення суду без змін.

Доводи ОСОБА_5 на те, що він не бажає бути інвалідом 2-ї групи виходять за межі предмета доказування та не мають правового значення для розгляду справи по суті.

Посилання на те, що рішення комісії приймалось в його відсутності спростовується матеріалами справи та його власними поясненнями.

Керуючись ст. 367,368,374, 375,381,382,384,390 ЦПК ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 квітня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді - Т.В.Цюра

ОСОБА_7