Провадження № 2/761/1362/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Волошина В.О.

при секретарі: Яриновській Є.В.

за участі:

представника відповідачки: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2016р. позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки ОСОБА_2, в якому просив суд: для задоволення позовних вимог позивача за договором кредиту № 40.29-48/169 від 27 квітня 2007р. (далі по тексту - кредитний договір) в сумі 326180,14 дол. США, що еквівалентно 8887965,85 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру № 38 загальною площею 56,40 кв.м житловою площею 41,70 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (далі за текстом - предмет іпотеки), встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому а звичайні ціни на цей вид майна та стягнути з відповідача судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27 квітня 2007р. між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачці у тимчасове користування грошові кошти в сумі 144500,0 дол. США зі сплатою 12,50% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідачка передала в іпотеку нерухоме майно, а саме - двокімнатну квартиру № 38, загальною площею 56,40 кв.м, житловою площею 41,70 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 згідно договору іпотеки, від 27 квітня 2007р. (далі по тексту - договір іпотеки).

До судового засідання стороною позивача було подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові.

В судовому засіданні представник відповідачки проти позову заперечувала, подавши до суду заяву про застосування строків позовної давності, яку сторона обгрунтовувала тим, що раніше, у квітні 2016р. позивач вже звертався до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, в межах розгляду справи № 761/16430/16-ц суд дійшов висновку, що позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - не підлягає задоволенню в зв'язку зі спливом строків позовної давності щодо заявлених вимог. Сторона відповідача вважає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Додатково, у судовому засіданні представник Відповідачки посилалась на відсутність грошової оцінки предмета іпотеки, в чому вбачала необґрунтованою ціну позову. З цих підстав відповідачка просила суд у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 - відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідачки, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 27 квітня 2007р. між сторонами було укладено кредитний договір (а.с. 13-15), відповідно до якого позивач надав відповідачці у тимчасове користування грошові кошти в сумі 144500,0 дол. США зі сплатою 12,50% річних на строк до 26 квітня 2021р.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором між сторонами 27 квітня 2007р. було укладено договір іпотеки та передано в іпотеку нерухоме майно, яке належить відповідачці на підставі договору купівлі - продажу нерухомості, посвідченого в Державному реєстрі правочинів 27 квітня 2007р., а саме: двокімнатну квартиру № 38, загальною площею 56,40 кв.м житловою площею 41,70 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 16-18).

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Оскільки відповідачка умови кредитного договору належним чином не виконує, утворилася заборгованість, яка станом на 26 лютого 2016р. склала 326180,14 дол. США, що еквівалентно 8887965,85 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2016р. по справі № 761/16430/16-ц, яке набрало законної сили, позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без задоволення, у зв'язку зі спливом строків позовної давності щодо заявлених вимог.

Зазначеним рішенням суду встановлено, що останній платіж за кредитним договором було здійснено відповідачкою 23 вересня 2009р., а тому у відповідності до пункту 4.5. кредитного договору, строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 23 грудня 2009р.

Відтак, суд дійшов висновку, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою умов кредитного договору (останній платіж на погашення кредитної заборгованості - 23 вересня 2009р., змінився строк виконання основного зобов'язання у відповідності до п. 4.5. кредитного договору, відтак Банк мав право з 23 грудня 2009р., й протягом трьох років від вказаної дати звернутися до суду щодо захисту своїх порушених прав.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Так, ст. 266 ЦК України встановлює наслідки дії строку позовної давності стосовно додаткових вимог. Після закінчення строку позовної давності на основну вимогу автоматично вважається, що він закінчився і на додаткову вимогу. До головних вимог належить захист права, що існувало до його порушення, а додатковими є вимоги, що виникають з відносин, якими згідно із законом або договором забезпечується головна вимога. До них, зокрема відносяться: вимога про сплату неустойки (штрафу, пені), вимоги, що виникають із застави, поруки, гарантії та інших засобів забезпечення виконання зобов'язань, що передбачаються у ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності з ч. 1, 2ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено вимоги щодо змісту судового рішення у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, в частині обов'язковості зазначення опису нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя та початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

На обов'язковість цифрового вираження початкової вартості предмета іпотеки, неодноразово вказував Верховний Суд України (правові позиції викладені в постановах по справах №6-18цс15 від 04 березня 2015р., №6-42цс15 від 15 квітня 2015р., №6-85цс15 від 22 квітня 2015р.), при цьому увага зверталась на актуальність оцінки вартості предмету іпотеку в часі, проте на зазначені правові позиції сторона позивача увагу не звернула, в матеріалах справи відсутній будь-який доказ в якому б містилася оцінка майна - предмету іпотеки. При цьому протягом всього часу розгляду справи сторона позивача не клопотала про призначення судової експертизи про оцінку предмету іпотеки, як і не надала висновок експерта.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, а також беручи до уваги, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати, пов'язані із розглядом справи - покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 15, 16, 512, 525, 526, 627, 629, 638 ЦК України; ст. ст. 33, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», суд, -

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Ковпака, 29) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) про звернення стягнення на предмет іпотеки - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду складено 18 травня 2018р.

Суддя: