У Х В А Л А

25 травня 2018 року м. Київ

Справа № 761/1390/15-ц

№ апеляційного провадження: № 06.115/796/205/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про роз'яснення судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Експобанк», третя особа: Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства Юстиції України, про усунення перешкод у користуванні автомобілем,

в с т а н о в и в :

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до п. 8, ч. 1 Розділу ХІІІ (Прикінцеві та перехідні положення) ЦПК України у редакції Закону № 147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_1 у користуванні автомобілем Skoda Octavia», НОМЕР_2, рік випуску 2007, колір сірий, номер державної реєстрації НОМЕР_1 шляхом зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна.

Не погодившись із таким рішенням суду, Кашута Д.Є. в інтересах ПАТ «КБ «Експобанк» подав апеляційну скаргу.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кашути Д.Є. в інтересах ПАТ КБ «Експобанк» залишено без задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задоволено.

Усунуто ОСОБА_1 перешкоди у користуванні автомобілем Skoda Octavia», НОМЕР_2, рік випуску 2007, колір сірий, державний номерний знак НОМЕР_1.

Знято обтяження у вигляді застави рухомого майна на підставі договору застави б/н від 12 вересня 2007 року, укладеного між Комерційним банком «Експобанк» та ОСОБА_4, з автомобіля легкового Skoda Octavia», 2007 року випуску.

Виключено запис з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, зареєстрований 25 червня 2013 року.

13 квітня 2018 року до Апеляційного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про роз'яснення судового рішення. В обґрунтування заяви позивач зазначив, що у нього виникли труднощі з виконанням рішення, оскільки резолютивна частина постанови суду не містить посилань на те, що саме відповідач має зняти обтяження з автомобіля, що належить йому, у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз'яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз'яснення рішення. Про роз'яснення або відмову у роз'ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Питання роз'яснення судового рішення вирішено без повідомлення учасників справи за правилами частини 3 статті 271 ЦПК України.

Обговоривши підстави поданої заяви, суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У п. 32 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою (необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю).

Згідно ч. 1 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

В п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що відповідно до статті 221 ЦПК України (у редакції 2004 року) роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє у роз'ясненні рішення.

Судові рішення викладаються у формі ухвали, рішення, постанови та судових наказів (ч. 1 ст. 258 ЦПК України).

Положеннями частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд ( ч.3 ст. 13 ЦПК України).

Принцип диспозитивності також закріплений в статтях 55, 56, 59, 63 і в п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України.

У поданій заяві про роз'яснення постанови суду, ОСОБА_1 посилається на те, що у нього виникли труднощі з виконанням судового рішення. Шевченківський районний суд м. Києва відмовив у видачі виконавчого листа, оскільки, з огляду на резолютивну частину судового рішення не визначений боржник, який має його виконувати. На цей час роз'яснення рішення є єдиною можливістю усунути ймовірність його невиконання. Просив роз'яснити постанову від 28 лютого 2018 року таким чином, що саме відповідач повинен здійснити зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна.

В той же час, як убачається із прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 просив усунути перешкоди у користуванні автомобілем шляхом зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна і виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.6). Будь-яких посилань щодо зобов'язання відповідача або іншого державного органу вчинити зазначені дії прохальна частина позову не містить.

Тобто, суд чітко та повністю виклав у своєму судовому рішенні прохальну частину самого позову, пред'явленого ОСОБА_1

Таким чином, заявник фактично порушує питання, яке не було предметом судового розгляду, що, насамперед, суперечить заявленим позовним вимогам та принципу диспозитивності цивільного процесу.

У відповідності до чинного законодавства, якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, суд ухвалою відмовляє у роз'ясненні судового рішення.

Постанова суду від 28 лютого 2018 року є зрозумілою, її резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися до Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України та пред'явити ухвалене судове рішення про роз'яснення якого він просить, для вчинення відповідних дій, а у разі відмови вчинити такі дії, оскаржити дану відмову в установленому законом порядку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у роз'ясненні постанови Апеляційного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 271 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз'яснення судового рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А.Пікуль