Справа №303/1270/17
номер ст. завіту - 38
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 травня 2018 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого судді Довжанин В.М.

секретар Фозекош І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево справу за позовом ОСОБА_1 до Новодавидівської сільської ради Мукачівського району, третя особа Мукачівська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Новодавидівської сільської ради Мукачівського району, третя особа Мукачівська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Батькам ОСОБА_1 належало домоволодіння №55 по вул. Духновича в с.Нове Давидково Мукачівського району Закарпатської області.

06 січня 1975 року помер батько позивача ОСОБА_1, 22 червня 1988 року померла її мати. Після їх смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшло домоволодіння №55 по вул. Духновича в с.Нове Давидково Мукачівського району Закарпатської області.

На випадок своєї смерті заповіту ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не залишили.

На день смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з ним проживала, їхня донька ОСОБА_1, відповідно вона у порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР прийняла спадщину яка відкрилася після смерті її батьків, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Згідно з частиною першою ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках діти померлого.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, після смерті заповіту ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спадкоємцем першої черги, як донька померлих являється, ОСОБА_1.

Статтею 548 ЦК УРСР було передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності з положеннями ст. 549 ЦК УРСР спадкоємцем, що прийняв спадщину визнається особа, що фактично вступила в управління або володіння спадковим майном.

Спадщину яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняла ОСОБА_1, як донька померлих, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно ОСОБА_1 у порядку спадкування в 1988 році набула права власності на домоволодіння №55 по вул. Духновича в с.Нове Давидково Мукачівського району Закарпатської області.

З метою належного оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Проте, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння №55 по вул. Духновича в с.Нове Давидково Мукачівського району Закарпатської області. Підставою для відмови встав той факт, що за життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не виготовили свідоцтво про право власності на дане домоволодіння.

Домоволодіння №55 по вул. Духновича в с. Нове Давидково Мукачівського району Закарпатської області побудовано ще 1948 року.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Житловий будинок №55 по вул. Духновича в с. Нове Давидково Мукачівського району Закарпатської області був побудований ще в 1948 року. Забудовниками даного будинку були батьки ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Новодавидківської сільської ради від 27.02.2018 року №60/02-20

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та ЗакономУкраїни від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Обов'язкової ж реєстрації права власності на будинки у селах передбачено не було.

Відповідно до довідки Новодавидківської сільської ради від 27.02.2018 року №60/02-20, згідно по господарського обліку забудовниками двомогосподарства №55 в с. Нове Давидково по вул. Духновича, були ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Таким чином, домоволодіння №55 по вул. Духновича в с.Нове Давидково Мукачівського району Закарпатської області, згідно даних погосподарських книг було зареєстровано за батьками позивачки.

Однак, батьки позивачки ОСОБА_2, ОСОБА_3 померли так і не встигши виготовити свідоцтво про право власності на вищевказаний будинок.

Оскільки, батьки ОСОБА_1 померли так і не встигши отримати свідоцтво про право власності на вищевказаний будинок, отримати ж свідоцтво про право власності на даний будинок на померлого власника не можливо, оскільки згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Враховуючи те, що покійні батьки, позивачки, являлися власниками домоволодіння №55 по вул. Духновича в с.Нове Давидково Мукачівського району Закарпатської області, вона як спадкоємець, набула в порядку спадкування право власності на вищевказане домоволодіння.

Однак, на сьогоднішній день вона не в змозі отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на домоволодіння №55 по вул. Духновича в с. Нове Давидково Мукачівського району Закарпатської області з незалежних від її волі причин, у зв'язку з чим змушена звернутися до суду.

Окрім того, під час огляду документів, які підтверджують родинні відносини державним нотаріусом було виявлено розбіжності в написанні прізвища та по батькові батьків ОСОБА_1.

Так, згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 серія ЯЕ №606904 від 15.06.1952 року прізвище та ім'я її батька записані як ОСОБА_2 по батькові взагалі не вказано. Прізвище та ім'я матері записані як ОСОБА_4 по батькові також не вказано.

Проте, у свідоцтві про смерть батька серія І-ФМ від 19 лютого 2018 року його прізвище, ім'я та по батькові записані як ОСОБА_2.

У свідоцтві про смерть моєї матері серія І-ФМ від 19 лютого 2018 року її прізвище, ім'я та по батькові записані як ОСОБА_3.

У зв'язку з такими розбіжностями ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з проханням встановити факт родинних відносин.

Той факт, що померлі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 являлися батьками ОСОБА_1 підтверджується тим, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 її дівоче прізвище записано як - ОСОБА_2, що відповідає запису прізвища батька у свідоцтві про його смерть також її по батькові записано як - Василівна. Водночас, згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 прізвище її батька записане як ОСОБА_2, що відповідає запису прізвища її матері у свідоцтві про смерть, яке записано як - ОСОБА_2, також збігається написання імені її матері у свідоцтві про народження та свідоцтві про смерть, яке записане як ОСОБА_3.

Окрім того, той факт, що померлі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були батька ОСОБА_1 підтверджується довідками виданими виконкомом Новодавидківської сільської ради №60 та №61 від 26.02.2018 року згідно яких ОСОБА_1 являється донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та проживала разом з ними.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України та п. 1 ч. 1 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.

Сторони в судове засідання не зявилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд даного позову без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, не заперечив проти задоволення позову, від представника третьої сторони надійшла заява про розгляд справи без його участі, вирішення позовних вимог залишає на розсуду суду.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України та п. 1 ч. 1 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.

Згідно ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З врахуванням роз'яснень, які дав Пленум Верховного Суду України в абзаці 3 п. З постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення юридичного факту, пов'язаного з вирішення спору про право здійснюється в позовному провадженні, тобто з одночасним вирішенням спору про право.

Оскільки, встановлення факту родинних відносин ОСОБА_1 необхідне для визнання за нею в порядку спадкування права власності на спадкове майно, вирішувати питання про встановлення даних фактів необхідно в позовному провадженні з одночасним вирішенням питання про визнання права власності у порядку спадкування.

Керуючись ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР України, ст.ст. 25, 328 ЦК України, ст.ст. 19, 81, 141, 263-265, 430 ЦПК України суд, -

Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Встановити факт родинних відносин між померлим 06 січня 1975 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як родичами першого ступеня кровного споріднення, а саме, що померлий 06.01.1975 року ОСОБА_2

Васильович являвся батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити факт родинних відносин між померлою 22 червня 1988 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як родичами першого ступеня кровного споріднення, а саме, що померла 22.06.1988 року ОСОБА_3 являлася матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, в порядку спадкування право приватної власності на домоволодіння №55 по вул. Духновича в с. Нове Давидково Мукачівського району Закарпатської області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий В.М. Довжанин