Справа № 750/8662/18
Провадження № 2/750/2207/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

Головуючої судді - Литвиненко І.В.,

із секретарем судового засідання - Юрченко І.В.,

за участі представника позивача Васильченка С. М., відповідача, представника відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи Зенченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за позовом Академії Державної пенітенціарної служби до ОСОБА_4 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі,

третя особа - Міністерство юстиції України,

I. Стислий виклад позиції позивача.

1.1 20 серпня 2018 року Академія Державної пенітенціарної служби звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі в сумі 42 442 грн. 17 коп. на користь. В обґрунтування позову вказує, що відповідач з 10.08.2013 була зарахована курсантом першого курсу, за державним замовленням, денної форми навчання Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України, правонаступником якого є Академія Державної пенітенціарної служби. 29.06.2017 між позивачем, Центрально-західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України та відповідачем був укладений контракт № 27 про здобуття освіти. Згідно умов вказаного контракту відповідач навчалась за рахунок коштів державного бюджету і зобов'язувалась після закінчення навчання прибути до місця призначення, приступити до виконання службових обов'язків за відповідною посадою, а у разі звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання - відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов'язані з утриманням у вищому навчальному закладі. Відповідач закінчила Академію державної пенітенціарної служби у 2017 році, отримала диплом та була направлена для подальшого проходження служби. Згідно наказу Державної установи "Крижопільській виправний центр (№ 113)" від 24.07.2017 № 35/ОС- 17 відповідача звільнено із служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за власним бажанням. Оскільки відповідач умови договору не виконала, у добровільному порядку не відшкодувала витрати, понесені навчальним закладом на її навчання, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи.

2.1 Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 30.08.2018 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання.

2.2 Відповідач позов не визнала, про що надала відзив та додатковий відзив, а також клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. У своїх відзивах відповідач посилалась на те, що контракт про здобуття освіти № 27 від 29.06.2017, яким передбачено відшкодування витрат, понесених навчальним закладом на її навчання у випадку звільнення із служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за власним бажанням протягом трьох років після закінчення навчання, набрав чинності в день підписання і діяв лише два дні: з 29.06.2017 по 30.06.2017 включно, а тому ним не може регулюватися правовідносини щодо навчання відповідача до 29.06.2017, так як даним контрактом не передбачено, що його умови застосовуються до правовідносин, які виникли до його підписання. Крім того вказали на невиконання позивачем умов контракту № 27 щодо здобуття другого (магістерського) рівня освіти, на необґрунтованість розрахунку суми витрат, які підлягають відшкодуванню, а також на неознайомлення відповідача з умовами працевлаштування у передбачений угодою строк. Зазначили, про наявність чинної угоди № 136 від 25.12.2013 щодо умов навчання, укладеної з позивачем, та про продовження відповідачем навчання на заочній формі у

Академії державної пенітенціарної служби відповідно до договору № 931 від

01.09. 2017 на контрактній основі.

2.3 Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 20.09.2018, суд задовольнив клопотання відповідача та перейшов до розгляду цієї справи у загальному позовному провадженні.

У встановлений судом термін відповідач надала додатковий відзив, позивач - відповідь на відзив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - письмові пояснення суду не надала.

2.4 Відповідачем було подано відповідь на відзив, в якому зазначено про те, що не погоджується із позицією відповідача про те, що немає підстав для відшкодування витрат на навчання на підставі контракту від 29.06.2017 року, який діє з моменту підписання та до 30.06.2020 року. Витрати за весь період навчання, у разі звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання відповідач зобов'язувалась відшкодовувати Міністерству юстиції України витрати, пов'язані з утриманням у вищому навчальному закладі, також у відповіді на відзив зазначено про те, що позивач підтвердив належними доказами розмір витрат на навчання відповідача, а також висловив думку про те, що не є обставинами непереборної сили хвороба батьків, або необхідність надання їм допомоги.

2.4. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

2.5 Відповідач та її представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав, вказаних у відзиві на позов та додатковому відзиві.

2.6 Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов. Пояснила, що Академія державної пенітенціарної служби фінансується Міністерством юстиції України як відомчий заклад, проте здійснює господарську діяльність і відповідно веде облік всіх операцій та первинну документацію самостійно. Міністерство юстиції України не уповноважувало позивача діяти в його інтересах та заявляти вимоги про стягнення відшкодування на користь Міністерства.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

3.1 Наказом начальника Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України № від 08.08.2013 відповідач з 10.08.2013 була зарахована курсантом першого курсу денної форми навчання Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України за напрямами 6.030401 Правознавство, 6.030402 "Правоохоронна діяльність" за державним замовленням (а.с. 13-14).

3.2 25.12.2013 між Чернігівським юридичним коледжем Державної пенітенціарної служби України і ОСОБА_4 укладена угода № 136 про підготовку фахівців з вищою освітою за державним замовленням для Державної кримінально-виконавчої служби України (а.с. 130). Згідно з п. 8 цієї угоди, строк дії цієї угоди - до 01.08.2020. Як підтвердив у судовому засіданні представник позивача, та не спростовується іншими доказами, угода № 136 від 25.12.2013 набула чинності з дня її укладення, сторонами достроково не розривалась, на час розгляду справи є чинною, зміни та доповнення до неї не вносились.

3.3 21.01.2016 проведена державна реєстрація припинення Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України шляхом реорганізації (перетворення) в Академію державної пенітенціарної служби, яка є правонаступником Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України (а.с.38-45).

3.4 29.06.2017 між Академією державної пенітенціарної служби (виконавцем) з однієї сторони, центральним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (замовником) з другої сторони і ОСОБА_4 з третьої

сторони укладений контракт № 27 про здобуття освіти (а.с.7-10) . Предметом

контракту є підготовка відповідача на денній формі навчання за першим та другим рівнем вищої освіти за спеціальністю правознавство. Згідно з п. 5 розділу ІV - строк дії контракту до 30.06.2020. Як підтвердив у судовому засіданні представник позивача, та не спростовується іншими доказами, контракт №27 набув чинності з дня його укладення, зміни та доповнення до нього не вносились. Як вбачається із із пункту 3 розділу ІІ цього контракту у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов'язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до частини четвертої статті 74 Закони України «Про національну поліцію», витрати відшкодовуються особою в повному обсязі за весь період її фактичного навчання. Отож сторонами було погоджено порядок відшкодування витрат в повному обсязі за весь час навчання на користь Міністерства юстиції України.

3.5 Наказами від 30.06.2017 №129 о/с і № 2548/К відповідачу у зв'язку з закінченням навчання присвоєні ступінь вищої освіти "бакалавр" та відповідне спеціальне звання лейтенанта внутрішньої служби (а.с.16-18).

3.6 Після здобуття вищої освіти першого рівня, відповідно до протоколу персонального розподілу від 20.12.2016 та згідно з повідомленням до направлення на роботу №71 позивач направлений для подальшого проходження служби на посаді юрисконсульта юридичної групи Державної установи "Крижопільський виправний центр (№ 113)" (а.с. 19).

3.7 Наказом Державної установи "Крижопільський виправний центр(№ 113)" від 24.07. 2017 № 35/ОС-17, відповідача звільнено зі служби за власним бажанням (а.с. 21) на підставі рапорту позивача від 18.07.2018 (а.с. 20).

3.8 2017 між Академією державної пенітенціарної служби і ОСОБА_4 укладений договір № 931 про навчання на контрактній основі за заочною формою з метою здобуття вищої освіти другого (магістерського) рівня на платній основі (а.с. 55).

3.9. За твердженням позивача, витрати пов'язані з утриманням курсанта ОСОБА_4 становлять 42442 грн 17 коп та складаються із грошового забезпечення з нарахуваннями 18056 грн 93 коп; продовольчого забезпечення 5291 грн 60 коп; речового забезпечення 4640 грн 64 коп; медичного забезпечення - 1144 грн 49 коп, опалата комунальних послуг та за спожиті енергоносії - 13308, 51 грн. В той же час, оспорюючи суму витрат, відповідачем надано розрахунок витрат пов'язаних з утриманням курсанта ОСОБА_6, але витрати за такий же період становить менша сума - 39928,62 грн. Обґрунтованих пояснень з приводи таких відмінностей представником позивача не надано.

3.10 Відповідачем подано докази того, що її мати з 2005 року не працює (а.с. 58, 62-64, 120), а також те, що ОСОБА_7 (який є її вітчимом (а.с. 59), не працює з 07.11.2014 (а.с. 65) та має ряд захворювань (а.с. 67 - 77) та інвалідність 3 групи, зазначала про те, що сім'я її потребувала допомоги, яку, працюючи в с. Городківка Крижопільського району Вінницької області на відстані 500 км від м. Чернігова, де проживає її сім'я, вона не мала, що вважає, що звільніє її відповідальності на підставі п. 2 розділу ІІІ Контракту № 27 від 29.06.2017.

ІV. Норми права які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду.

4.1 Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

4.2 Згідно з ч. 1. ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються сторонами, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

4.3 Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

4.4 Відповідно до частини першої стаття 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України у сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

4.5 Згідно із положеннями ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

4.6 Враховуючи вищенаведені вимоги законодавства, умови укладених між сторонами договорів суд дійшов до висновку, що на час розгляду справи є чинною укладена між позивачем і відповідачем угода № 136 від 25.12.2013 про підготовку фахівців з вищою освітою за державним замовленням, відповідно до якої 20.12.2016 був проведений персональний розподіл відповідача для проходження служби до Державної установи "Крижопільський виправний центр(№ 113)". Контракт № 27 від 29.06.2017 про здобуття освіти набув чинності з 29.06.2017. Однак пунктом 3 розділу ІІ цього контракту сторонами було погоджено відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до частини четвертої статті 74 Закони України «Про національну поліцію», особою в повному обсязі за весь період її фактичного навчання. Отож сторонами було погоджено порядок відшкодування витрат в повному обсязі за весь час навчання на користь Міністерства юстиції України.

4.7 В той же час, суд вважає, що саме Міністерство юстиції України має право вимоги щодо відшкодування витрат пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі на підставі пункту 3 розділу ІІ Контракту № 27 від 29.06.2017. Отож, суд доходить до висновку, що із позов звернулась особа, якій не належить право вимоги.

4.8 Суд погоджується з думкою позивача про те, що відсутність роботи у матері та вітчима відповідача та його стан здоров'я, не можуть розглядатись як обставини непереборної сили, що звільняють її від відповідальності на підставі п. 2 розділу ІІІ Контракту № 27 від 29.06.2017

4.9 Відповідно до пункту 4.6 угоди № 136 від 25.12.2013, підставою для розірвання Угоди без відшкодування вартості навчання є вступ випускника вищого навчального закладу І-ІІ рівнів акредитації до вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації (а.с. 130). Оскільки відповідач продовжує навчання у Академії державної пенітенціарної служби на підставі чинного договору № 931 від 01.09.2017 року, починаючи з 2017-2018 навчального року, на заочній формі з метою здобуття вищої освіти другого (магістерського) рівня на платній основі, немає підстав для стягнення вартості навчання, так як обов'язок відшкодувати вартості утримання на підставі угоди № 136 від 25.12.2013 у неї наразі не виник.

4.10 Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.

4.11 Міністерство юстиції України є органом державної вдали та юридичною особою, від імені якої згідно ст. 58 ЦПК України діє керівник або представник.

4.12 Покладення контрактом № 27 від 27.06.2017 на Академію претензійно-позовної діяльності у справах про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі не може бути підставою для висновку про те, що у позивача виникло право вимоги до відповідача за цим контрактом. Укладений 29.06.2017 контракт №61 за участю відповідача є трьохстороннім і Міністерство юстиції України, з огляду на положення умов контракту, не позбавлено можливості самостійно звернутися із позовом у встановленому законом порядку.

4.13 ЄСПЛ вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л).

4.14 У зв'язку з цим згідно зч. 1 ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору за подання позову покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 258-260, 263-265, 268, ЦПК України, суд

вирішив:

у задоволенні позову Академії Державної пенітенціарної служби (місцезнаходження: вул. Гонча, 34, м. Чернігів, ) до ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 23.11.2018

Суддя І.В. Литвиненко