АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1137/18 Справа № 203/3574/17 Головуючий у 1 й інстанції - Католікян М.О. Доповідач - Демченко Е.Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2017 року про повернення позовної заяви по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об'єднання «Созидатель», третя особа Дніпропетровська міська рада про визнання договору недійсним та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Науково-виробниче об'єднання «Созидатель» (далі - ПАТ «НВП «Созидатель») про визнання договору недійсним та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2017 року позовну заяву було повернуто на підставі п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_6 просять ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2017 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, зазначаючи, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не вірно застосовано норми виключної підсудності,а тому у суду першої інстанції не було підстав для повернення їхньої позовної заяви.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів, щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (ст.15 ЦПК України у редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (ст.ст.108-114 ЦПК України).

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підсудна цьому суду та зазначив, що у даному випадку діє виключна підсудність оскільки спір виник з приводу нерухомого майна.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У пунктах 41,42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01 березня 2013 року роз'яснено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном ; про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об'єктом якого є нерухоме майно.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до ПАТ «НВП «Созидатель» про визнання договору недійсним та зобов'язання вчинити дії, та просили визнати недійсними додатки до договорів про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання.

Тобто у даному випадку спір виник не з приводу самого нерухомого майна, або права на нього, а з приводу договорів про надання послуг.

Виходячи із сукупного аналізу норм матеріального і процесуального права, наведених вище, та матеріалів цивільної справи, колегія суддів зазначає, що до правовідносин у даній справі мають застосовуватися правила загальної підсудності

За відсутності підстав для застосування до цього позову правил виключної підсудності, мають застосовуватись правила ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань

Такі самі положення містила ч.2 ст.109 ЦПК України (в редакції 2004 року) щодо визначення підсудності.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви.

При наявних порушеннях процесуального права, колегія суддів вважає, що ухвала підлягає скасуванню з передачею справи для вирішення питання щодо відкриття провадження по справі.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2017 року скасувати і справу повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р. Максюта Ж.І.