Постанова

Іменем України

14 травня 2018 року

м. Київ

справа № 401/86/16-ц

провадження № 61-9015св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2016 року у складі судді Баранець А. М. та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 15 червня 2016 року у складі суддів: Суровицької Л. В., Кіселика С. А., Суржика М. М.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позовні вимоги обгрунтувано тим, що 06 вересня 2015 року о 19 год. 15 хв. у м. Світловодську на автодорозі греблі Кременчуцької ГЕС ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Ford Transit», державний номер НОМЕР_1, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з належним їй на праві власності автомобілем «КІА Cerato», державний номер НОМЕР_2, під керуванням її чоловіка ОСОБА_6, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

В результаті пошкодження автомобіля їй завдано майнову шкоду в розмірі 55 837 грн 51 коп. Страхова компанія частково у сумі 50 тис. грн відшкодувала майнову шкоду, але решту 5 837 грн 51 коп. відповідач добровільно не відшкодував. Також внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй завдано моральної шкоди.

Виходячи з наведеного, позивач просила суд задовольнити позов та стягнути з відповідача у відшкодування різниці між розміром майнової шкоди і страхової виплатою 5 837 грн 51 коп., 30 тис. грн у відшкодування моральної шкоди, 900 грн. витрат з оплати послуг експерта та судові витрати.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у відшкодування різниці між фізичним розміром майнової шкоди і страховою виплатою 5 837 грн 51 коп., у відшкодування витрат з оплати послуг судового експерта 900 грн., у відшкодування моральної шкоди 10 тис. грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави 1 720 грн 32 коп. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вина відповідача у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2015 року, яка набрала законної сили, а при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховано положення чинного законодавства.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 15 червня 2016 року рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2016 року в частині розподілу судових витрат скасовано, в цій частині ухвалено нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати зі сплати судового збору в сумі 1 763 грн 84 коп. та витрати на оплату правової допомоги в сумі 3 тис. грн., а всього 4 763 грн 84 коп. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у сумі 551 грн 20 коп. В іншій частині рішення залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що вимоги позивача складаються з вимог майнового характеру про відшкодування майнової шкоди та немайнового характеру про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею і документально підтверджені витрати зі сплати судового збору за подання позову, а оскільки одна з позовних вимог при зверненні з позовом не була оплачена судовим збором, то з відповідача підлягає стягненню на користь держави сума судового збору за неоплачену позивачем вимогу.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відшкодування моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Підстави касаційного оскарження судових рішень обґрунтовано тим, що судами попередніх інстанцій при вирішенні справи не враховано, що наслідки дорожньо-транспортної пригоди негативно відобразилися на моральному стані позивача та призвели до сильного нервового стресу, душевного дискомфорту і погіршення загального стану здоров'я у вигляді частих головних, сердечних болів, безсоння тощо. Суди безпідставно зменшили заявлений розмір відшкодування моральної шкоди (30 тис. грн) до 10 тис. грн.

13 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

За положеннями статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із частиною третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 06 вересня 2015 року за участю автомобілів «Ford Transit», державний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_5, та «КІА Cerato», державний номер НОМЕР_2, під керуванням чоловіка позивача ОСОБА_6, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль ОСОБА_4 зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 вересня 2015 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в результаті якого автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Посилання у касаційній скарзі на необґрунтованість рішення апеляційного суду в частині відшкодування моральної шкоди є безпідставними з огляду на таке.

За загальним правилом, передбаченим статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач ОСОБА_4 зазнала моральних страждань внаслідок пошкодження її транспортного засобу, що потребувало докладання додаткових зусиль для відновлення його стану, а на період ремонту вона була позбавлена засобу пересування.

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди та визначаючи її розмір, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з конкретних обставин справи з огляду на глибину моральних страждань позивача, істотності вимушених змін у її житті у зв'язку з пошкодженням належного їй автомобіля, ступеня вини відповідача, та на засадах розумності і справедливості правильно визначили розмір моральної шкоди, який підлягав стягненню з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_4

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно із частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення в частині стягнення відшкодування моральної шкоди постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення в цій частині без змін.

В іншій частині рішення судів не оскаржуються та в силу вимог статті 400 ЦПК України колегією суддів не переглядаються.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 квітня 2016 року у частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 15 червня 2016 року в цій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С.П. Штелик

А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв