ПОСТАНОВА

Іменем України

15 березня 2018 року м. Кропивницький

справа № 1111/4754/12

провадження № 22-ц/781/493/18

головуючий суддя І-ї інстанціїІванова Л.А.

Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

секретар судового засідання Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Коваль Любов Леонідівни, яка по довіреності представляє інтереси публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2017 року за скаргоюпублічного акціонерного товариства «Родовід Банк», заінтересована особа ОСОБА_2, на дії старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Літвінової Оксани Пименівни,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2017 року публічнеакціонернетовариство«Родовід Банк» звернулось до суду зі скаргою, заінтересована особа ОСОБА_2, в якій просило визнати незаконними дії старшого державного виконавця Подільського відділу ДВС міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області Літвінової О.П. при винесенні нею постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.04.2017 року (ВП № 53425746); скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 18.04.2017 року (ВП № 53425746), винесену старшим державним виконавцем Подільського відділу ДВС міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській областіЛітвінової О.П.

В обґрунтування скарги зазначалось, що дії старшого державного виконавця Літвінової О.П. по прийняттю оскаржуваної постанови є передчасними, позаяк державним виконавцем не було вчинено всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» виконавчих дій з виконання виконавчого документу, який виданий на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2012 року (справа № 1111/4754/12), повернення виконавчого документа порушує право стягувача ПАТ «Родовід Банк» на примусове виконання судового рішення, ухваленого судом на його користь.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2017 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокатом Коваль Л.Л., яка представляє інтереси ПАТ«Родовід Банк», ставиться питання про скасування вказаної ухвали суду і постановлення нового судового рішення про задоволення скарги. Зазначено, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. 22.11.2012 року Ленінським районним судом м. Кіровограда було ухвалено рішення по цивільній справі № 1111/4754/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 26.04.2013 року на підставі вищезазначеного рішення АТ «РОДОВІД БАНК» отримало виконавчий лист та звернулось до Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області із заявою про відкриття виконавчого провадження, було відкрито виконавче провадження № 53425746. 13.05.2017 року ПАТ «РОДОВІД БАНК» отримано постанову про повернення виконавчого документа стягувану від 18.04.2017 року у виконавчому провадженні № 53425746, яка винесена старшим державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Літвіновою О.П.

Підставою для повернення виконавчого документу стягувачеві зазначено те, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку майна боржника виявилися безрезультатними.

ПАТ «РОДОВІД БАНК» як стягувач вважає, що старшим державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Літвіновою О.П. з порушенням норм матеріального права винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу по виконавчому провадженню № 53425746, тому ця постанова має бути скасована.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIІІ) передбачено, що неявка сторін та інших осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень частини 3 статті 3 ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно підпункту 9 пункту 1 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIІІ суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши пояснення судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIІІ судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIІІ під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: и мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції дійшов висновку, що прийняте державним виконавцем рішення у формі постанови від 18.04.2017 року (ВП № 53425746) про повернення стягувачу ПАТ «Родовід Банк» виконавчого документа - виконавчого листа № 111/4754/12, 2/1111/1525/, виданого 26.04.2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, є правомірним і відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, .

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що предметом оскарження в даному випадку є дії та рішення старшого державного виконавця Подільського відділу ДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області Літвінової О.П., прийняті в межах виконавчого провадження (ВП № 53425746) рішень, зокрема оскаржуваної постанови, відповідно до її повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також відповідність постанови чинним положенням закону.

Дії старшого державного виконавця Літвінової О.П. щодо повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна обгрунтовано визнані такими, що відповідають вимогам п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд першої інстанції правомірно вважав, що оскарженою постановою не порушуються права стягувача ПАТ «Родовід Банк» на примусове виконання судового рішення, ухваленого на його користь.

В п. 2 зазначеної постанови державного виконавця роз'яснено стягувачу, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений до виконання в строк до 18.04.2020 року.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» не обмежує його права на виконання рішення суду, не порушує право стягувача на реалізацію права на пред'явлення (повторно) виконавчого документа на виконання в будь-який час в межах визначеного ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строку.

Заявник, як стягувач за виконавчим провадженням, має визначену ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сукупність прав щодо участі у виконавчому провадженні, зокрема, право заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення.

Крім того, за наявності у стягувача інформації щодо можливих джерел доходу боржника чи необхідності перевірки належності йому певного майна, стягувач - ПАТ «Родовід Банк» може заявляти виконавцю відповідне клопотання про вчинення виконавчих дій.

Встановлено, що 26.04.2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда видано виконавчий лист на підставі рішення суду від 22.11.2012 року Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором, що в гривневому еквіваленті становить 6483159,82 грн., та в рахунок стягнення зазначеної заборгованості за кредитним договором в сумі 6483159,82 грн. звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки ВМW Е66/740Li, рік випуску 2007 року, реєстраційний № НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, виданого Кіровоградським РЕВ ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної об'єктом діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна підчас проведення виконавчих дій (а.с.7-8,39-40).

Постановою старшого державного виконавця Подільського відділу ДВС міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області Літвінової О.П. від 20.02.2017 року відкрито виконавче провадження на підставі вказаного виконавчого листа (а.с.42-43).

15.03.2017 року старшим державним виконавцем Літвіновою О.П. було винесено постанову про накладення арешту майна боржників (а.с.56-57)

В ході виконавчого провадження державним виконавцем було проведено арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження (а.с.45-47), та проведено дії щодо встановлення майна боржників на яке можна звернути стягнення (а.с.48-52,60-62).

Згідно протоколу №1213229 проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна на прилюдні торги було виставлено нерухоме майно яке належить ОСОБА_2, а саме ? частина нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1, переможцем прилюдних торгів стало ТОВ «Київжитлосвіт», майно придбано на загальну суму 2542000 грн. (а.с.64-65).

Постановою старшого державного виконавця Подільського відділу ДВС міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області Літвінової О.П. від 18.04.2017 року, в межах виконавчого провадження № 53425746, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист № 111/4754/12, 2/1111/1225/12 виданий 26.04.2013 року Ленінським районним судом м. Кіровограда повернуто стягувачу ПАТ «Родовід Банк», у зв'язку з відсутністю у боржника майна та коштів, на які згідно закону можливо звернути стягнення, та зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 18.04.2020 року (а.с.10-11).

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з положеннями ст. 383 ЦПК України(2004 року в редакції чинній на час розгляду скарги) та ст. 447 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIІІ сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення, зокрема, шляхом винесення постанов у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваної постанови) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Вказане рішення оформлюється постановою. Повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваної постанови) повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Пунктом 19 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваної постанови) передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов'язково роз'яснюється порядок повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Вказані норми були враховані при вирішенні даної скарги судом першої інстанції.

Скаржник не навів достатніх підстав для висновку про незаконність чи необгрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Мотиви апеляційної скарги носять декларативний характері зводяться до цитування норм права, якими повинен керуватися державний виконавець при виконанні судового рішення, проте не вказують на обставини, які не були враховані державним виконавцем при вчиненні дій по поверненню виконавчого документа стягувачу.

Ухвала суду відповідає вимогам закону, є обгрунтованою, висновки суду грунтуються на правильно встановлених обставинах і належно оцівнених доказах, не спростовуються доводами апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Коваль Любов Леонідівни, яка по довіреності представляє інтереси публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення (постанову) складено 20 березня 2018 року.

Головуючий: С.М. Єгорова

Судді: О.Л. Дуковський

Л.М. Дьомич