АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/22232/15-ц

Апеляційне провадження 22-ц/796/4364/2018

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Махлай Л.Д.,

суддів: Кравець В.А., Музичко С.Г.

при секретарі: Борисенко Д.В.

сторони

позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк»

відповідач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк», подану через представника Лєдовського Павла Костянтиновича, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Піхур О.В., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором,

у/н справи № 761/22232/15-ц № а/п 22-ц/796/4364/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
в с т а н о в и л а :

31.07.2015 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просило стягнути солідарно з останніх на свою користь заборгованість за кредитним договором № 649-024/08Р від 01.09.2008 року у розмірі 147 080, 10 грн, посилаючись на невиконання відповідачами умов кредитного договору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20.04.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ПАТ КБ «Правекс-Банк», через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував графік погашення заборгованості та що відлік позовної давності починається з часу закінчення строку договору та помилково вважав, що позивач пропустив строк позовної давності.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 29.09.2016 року апеляційну скаргу банку було задоволено. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20.04.2016 року скасоване та ухвалено нове, яким позов ПАТ КБ «Правекс-Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 147 080,10 грн. В решті позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 21.03.2018 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 29.09.2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 частково визнала апеляційну скаргу, а саме в частині вимог банку до позичальника про стягнення заборгованості по тілу кредиту в межах позовної давності за два місяці в розмірі 3 190 грн та відсотки за користування кредитом також за два місяці в розмірі 109 грн. В решті вважає вимоги позивача такими, що знаходяться поза межами позовної давності, а тому суд першої інстанції ухвалив законне рішення про відмову у їх задоволенні.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.09.2008 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 649-024/08Р, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 76 530 грн на купівлю автомобіля зі сплатою 20, 49 % річних строком до 01.09.2012 року.

Відповідно до п. 4.4 кредитного договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 1 595 грн щомісячно до 10 числа наступного місяця.

Відповідно до п. 4.5 договору відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, вказаного у п. 1.2 цього договору.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором цього ж дня між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 649-024/08Р, за умовами якого остання зобов'язалася нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов'язань позичальника за кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строки позовної давності для звернення до суду.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

гідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Згідно з п. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

Умовами кредитного договору передбачено щомісячне погашення кредиту та сплату відсотків. Тобто ще на час укладення договору сторони визначили самостійні щомісячні зобов`язання, а тому доводи апеляційної скарги про те, що відлік строку позовної давності необхідно вести від дати закінчення строку загального зобов`язання колегія суддів не може визнати обґрунтованими.

Відповідно до розрахунку заборгованості останній платіж за договором кредиту було здійснено 18.10.2010 року, а останній платіж по погашенню відсотків за користування кредитом - 26.04.2012 року.

Кредитний договір укладено строком до 01.09.2012 року. Позивач звернувся з даним позовом 31.07.2015 року. З урахуванням умов договору про те, що кредит та відсотки за користування кредитом сплачуються щомісячно до 10 числа наступного місяця, в межах позовної давності знаходяться два щомісячні платежі по 1 595 грн за липень та серпень 2012 року, що складає 3 190 грн та відсотки за користування кредитом від цієї суми 109 грн.

Відтак позовні вимоги банку підлягають задоволенню лише в межах позовної давності.

Пеня не підлягає стягненню, оскільки для стягнення пені строк позовної давності є скороченим та до подачі позову такий строк сплив.

Сума заборгованості підлягає стягненню у солідарному порядку з позичальника та поручителя виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Тобто положення ч. 4 ст. 559 ЦК України містить три самостійні підстави припинення поруки в залежності від того, яких умов досягли сторони при укладенні кредитного договору та договору поруки.

Якщо сторони визначили у договорі поруки строк припинення поруки, то порука припиняється у визначений у договорі строк.

Припинення поруки за умови, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя передбачено лише у тому випадку, якщо договором поруки не встановлено строку припинення поруки.

Припинення поруки за умови, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки передбачено у тому випадку, коли не встановлений строк основного зобов'язання.

Відповідно до п. 4.1 договору поруки даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.09.2015 року.

Тобто сторони у договорі поруки визначили строк дії договору поруки, який є відмінним від строку дії кредитного договору.

У такому випадку порука приняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Відтак порука не була припинена та поручитель несе відповідальність у тому ж обсязі, що і боржник, тобто у межах позовної давності.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідачів у рівних частках. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, але Законом України «Про судовий збір» встановлено мінімальні ставки судового збору, розмір судового збору, який підлягає стягененню складає 511,56 грн ( за подачу позову до суду першої інстанції 243,60 грн (1218*0,2) + за подачу апеляційної скарги 267,96 грн (243,60 * 110%)).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 190 грн, заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 109 грн, що разом складає 3 299 грн.

Стягнути ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» судовий збір у розмірі 511,56 грн по 255,78 грн з кожного.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 22.05.2018 року.

Головуючий

Судді