Справа №:755/2720/16-ц
Провадження №: 2/755/2505/18
"14" травня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
судді Шевченко В.М.,
за участі секретаря судового засідання Зимницької М.Е.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у поярдку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін
цивільну справу № 755/2720/16-ц
за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»
про стягнення заборгованості,
учасники справи:
представник позивача - Хитрова Л.В.,
Публічне акціонерне товариство Комерційного банку «Приватбанк» (далі - позивач, Банк, ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його заборгованість по відсоткам за договором № DNH4KP97780033 від 23.06.2006, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 19.01.2011 по 19.01.2016 у розмірі 8974,76 грн, та судовий збір в розмірі 1378,00 гривень.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23.06.2006 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір № DNH4KP97780033, відповідно до якого остнній отримав кредит у розмірі 2470,00 гривень. Відповідач особистим підписом в заяві підтвердив свою згоду про те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були надані у письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між банком та відповідачем кредитний договір. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, однак позичальник в порушення вимог ст.ст. 525, 530, 629, 1054 ЦК України взяті на себе зобов'язання за договором належним чином до сьогодні не виконав, у зв'язку з чим, розмір простроченої заборгованості ОСОБА_2 по кредиту перед ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до детального розрахунку станом на 19 січня 2016 року складає 2458,84 гривень. Виходячи з вищенаведеного, відповідач вважає за необхідне захистити свої права в судовому порядку та стягнути з боржника на користь банку суму заборгованості по нарахованим на прострочену заборгованість відсоткам за період з 19.01.2011 по 19.01.2016.
Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10.05.2016, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 19.10.2016, у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 06.02.2018 заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10.05.2016 та ухвалу Апеляційного суду м.Києва від 19.10.2016 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою від 01.03.2018 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Правом подання відзиву не скористався, інших заяв, клопотань, суду не надав.
Представник позивача Хитрова Л.В. у судове засідання 14.05.2018 не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, про що свідчить відповідна розписка. При поданні позовної заяви представник позивача Сафір Ф.О. вказав про можливість розгляду справи без представника Банку, проти ухвалення заочного рішення представник відповідача не заперечував.
Відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу Українисуд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням вказаного, суд прийшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи, про що постановлено ухвалу.
За правилом частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків.
Судом встановлено, що 23.06.2006 між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви №DNH4KP97780033, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 470 грн 00 коп зі сплатою 2,09 % на місяць строком 12 місяців, тобто до 22 червня 2007 року, в обмін на зобов'язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки, в обумовлених у заяві та Умовах, строки, тa комісію. Погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами у сумі 235 грн 27 коп, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат згідно з Умовами.
Згідно із заявою ОСОБА_2 від 23.06.2006 № DNH4KP97780033 зазначений кредитний договір позивач уклав для придбання мобільного телефону Nokia 6280, вартість якого складала 2 120 грн 00 коп. Крім цього, позичальник доручає банку без додаткового узгодження перерахувати кредитні кошти в день надання у розмірі 1 900 грн 00 коп на поточний рахунок підприємства торговельно-сервісної мережі: СПД ОСОБА_5, а також комісію компанії, зазначену в п. 2.2. Умов /а.с. 5/.
Відповідно до вказаної заяви позичальник ОСОБА_2 виразив свою згоду, що ця заява разом із запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» Умовами, тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір.
23.06.2006 між СПД ОСОБА_5 та ОСОБА_2 складено акт прийому-передачі товару № DNH4KP97780033, відповідно до якого продавцем продано, а покупцем прийнято товар - мобільний телефон Nokia 6280, вартість якого 2120,00 грн /а.с. 41/.
У подальшому відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість.
Предметом судового розгляду у цій справі є стягнення заборгованості за договором кредиту.
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( стаття 627 Цивільного кодексу України) .
Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Цивільним законодавством задекларовано обов'язковості договірних зобов'язань для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України) .
За приписами статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки.
Згідно із частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), банк зобов'язується надати позичальнику кредит шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісному підприємству. Строк, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період уплати платежів визначені в заяві позичальника, підписанням якої клієнт та банк укладають кредитно-заставний договір. Розмір річної відсоткової ставки дорівнює дванадцяти місячним відсотковим ставкам. Кредит надається в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені у заяві строки. Для виконання даного договору банк відкриває позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та ін. платежам.
Відповідно до частини 2 статті 634 Цивільного кодексу України договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона виходячи зі своїх інтересів не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.
З наведеного вбачається, що у разі якщо умови договору приєднання порушують права особи, яка приєдналась до нього, то вона вправі поставити питання про його зміну або розірвання.
Водночас у справі відсутні докази про те, що ОСОБА_2 звертався до банку з пропозиціями про внесення змін до умов кредитного договору, а тому вказані обставини свідчать про його згоду з усіма умовами цього договору.
Відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «КБ «ПриватБанк», в якій виявив бажання отримати кредитні кошти та підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з Умовами та Тарифами банку.
При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.
В силу своєї правової природи договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.
За змістом частини 1 статті 638 та частини 1 статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Частиною 1 та 2 статті 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Також із заяви ОСОБА_2 від 23.06.2006 №DNH4KP97780033вбачається наявність у ПАТ КБ «ПриватБанк» копій первинних бухгалтерських документів від СПД ОСОБА_5, що підтверджує факт надання позивачем коштів на придбання товару.
Згідно із актом прийому-передачі товару від 23.06.2006 № DNH4KP97780033 та заяви ОСОБА_2 про отримання кредиту № DNH4KP97780033 позивачем підтверджено надання позичальнику коштів на придбання мобільного телефону Nokia 6280.
Таким чином, відповідно до заяви позичальника, остання разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам та Тарифами складає між собою кредитно-заставний договір.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (стаття 530 Цивільного кодексу України).
Статтею 525 Цивільного кодексу України заборонено односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 Цивільного кодексу України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
За приписами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 грошових зобов'язань за кредитним договором №DNH4KP97780033 станом на 19.01.2016 утворилась заборгованість по відсоткам, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 19.01.2011 по 19.01.2016 в розмірі 8 974 грн 76 коп., яку банк просить стягнути з відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статей 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Позивачем надано належним чином завірені копії відповідних документів.
Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання ним зобов'язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.
Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно із частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене підлягає стягненню із відповідача сума судового збору у розмірі 1 378,00 грн, сплаченого відповідно до платіжного доручення № BOТМ7В146U від 27.01.2016.
На підставі викладеного, керуючись статтями 207, 525, 526, 549, 612, 626, 628, 629, 634, 638-640, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 141, 209, 258-260, 264-268, 354, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України,
позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.
заборгованість по відсоткам за договором кредиту в розмірі 8 974,76 грн (вісім тисяч дев'ятсот сімдесят чотири грн 76 коп).
Заочне рішення може бути переглянуте Дніпровським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ст. 284 ЦПК України).
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо на нього не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Суддя В. Шевченко