16.02.2018 Єдиний унікальний номер 205/547/16-ц
Провадження №2/205/852/18
16 лютого 2018 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Шавули В.С.
за участю секретаря Романової А.О.
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Позивач 27 січня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом (а.с.1-3).
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору № 139/06-Ф від 01 грудня 2006 року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 24 951,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування у розмірі та у строки визначені кредитним договором.
В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконував, у звязку із чим, станом на 14.12.2015 року має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 20 746,73 доларів США.
Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просив суд стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 139/06-Ф від 01 грудня 2006 року в сумі 479 042,00 грн. та судові витрати по справі в сумі 7 185,26 грн.
Позивач в особі свого представника діючого за довіреністю ОСОБА_2, в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду представник надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї участі Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.91).
Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Його представник діючий за договором адвокат ОСОБА_3, до суду надіслав письмове клопотання, в якому просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги визнає (а.с.98).
У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Тому з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, що не з'явились.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.
За правилом, встановленим ст. 509 ЦПК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
Відповідно до ст. 1054 ЦПК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно до ст. 1055 ЦПК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01 грудня 2006 року між ВАТ «КРЕДОБАНК» (правонаступником якого є ПАТ «КРЕДОБАНК») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №139/06-Ф, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 24 951,00 доларів США, строком користування до 30.11.2013 року, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 13 % річних (а.с.5-7).
30 травня 2008 року між сторонами укладено додатковий договір №1 до кредитного договору № 139/06-Ф від 01.12.2006 року, відповідно до якого сторони погодили, що за користування кредитом позичальник сплачує банку 13,5% річних (а.с.8).
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами 01 грудня 2006 року укладено договір застави №103/06/Ф-3 (а.с.9-12).
Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав кредит надав. Однак, в порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобовязання не виконує, внаслідок чого за ним, станом на 04.12.2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором на загальну суму 16 287,91 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 04.12.2015 року становить 376 055,27 грн., з якої: заборгованість по тілу кредиту 16 183,80 доларів США, що в еквіваленті становить 373 651,57 грн., прострочені відсотки 104,11 доларів США, що в еквіваленті становить 2 403,70 грн., а також, пеня 4 458,82 грн., на загальну суму - 380 514,09 грн. (а.с.15-18).
Згідно ст. 526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. 525 ЦПК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦПК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням зобов'язання.
Згідно статті 625 ЦПК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Суд, зауважує, що позивачем заявлено до стягнення загальну суму заборгованості в розмірі 479 042,00 грн., яка взагалі жодними належними, достовірними та допустимими доказами не підтверджена та не обґрунтована, так як у розрахунку заборгованості наданого позивачем, загальна сума заборгованості становить 16 287,91 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 04.12.2015 року становить 376 055,27 грн., та пеня в сумі 4 458,82 грн., що разом становить 380 514,09 грн.
Щодо заперечень відповідача, суд наголошує, що ним жодного разу не надано та документально не підтверджено належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами свої доводи та обставини, на які він посилається в запереченнях, не доведено факту належного виконання ним зобовязань за кредитним договором №139/06-Ф від01.12.2006 року, у звязку із чим, суд не приймає їх до уваги.
Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Таким чином, аналізуючи наявні по справі докази, за власним переконанням суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у звязку із чим, із відповідача слід стягнути на корить позивача заборгованість за кредитним № 139/06-Ф від 01.12.2006 року в сумі 16 287,91 доларів США, що в еквіваленті становить 380 514,09 грн.
Крім того згідно статті 141 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги частково задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 5 707,71 грн., що є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 4,6,10,12,13, 81-83, 141, 247, 263-264 268, 280-282 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складений 26 лютого 2018 року.

Суддя В. С. Шавула