У Х В А Л А

26 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 712/5667/18

провадження № 61-47123 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В.М. розглянув касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2018 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 4 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головне управління Національної поліції в Черкаській області про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

21 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь завдану йому моральну шкоду в розмірі 100521 грн. На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 червня 2016 року він був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 158-1 КК України і йому було призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 22 листопада 2016 року вказаний вирок скасовано, а кримінальне провадження закрите у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. Вважає, що на підставі вироку суду першої інстанції, скасований ухвалою судом апеляційної інстанції, яким його було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, а саме у викраденні виборчого бюлетеня з дільниці, яка розташована за його місцем проживання, йому було завдано значну моральну шкоду, оскільки були порушені його права, як людини та громадянина, порушено нормальні життєві зв'язки, які полягали в тому, що він змушений був відлучатися з роботи для поїздок до слідчого та суду, виправдовуватись перед своїми друзями та знайомими в своїй невинуватості. На підставі наведеного, просив стягнути моральну шкоду завдану йому такими діями, яку оцінив в розмірі 100 521 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2018 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 в розмірі 37 507 грн Судові витрати віднесено за рахунок держави.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 червня 2016 року, який було скасовано ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 22.11.2016 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 158-1 КК України і йому було призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн.

Відповідно до Положення частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Така шкода підлягає відшкодуванню на підставі пункту один частини першої статті другої Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудового розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 4 жовтня 2018 року апеляційні скарги представника Державної Казначейської служби України - Яроша С. В. та представника Головного управління Національної поліції в Черкаській області - Желізняк Ю. В. задоволено частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2018 року змінено.

Стягнуто з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку в рахунок відшкодування моральної шкоди 33 507 грн та 1 333,33 грн у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу, а всього 34 840,33 грн на користь ОСОБА_1

В решті рішення залишено без змін.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції виходив з того, що судом першої інстанції було враховано, що права позивача на протязі дев'яти місяців були обмежені та порушені його нормальні життєві зв'язки, внаслідок протиправного притягнення до кримінальної відповідальності. Також апеляційним судом було зазначено, що при вирішенні питання про розмір завданої моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості та з урахуванням обставин справи та тяжкості страждань позивача, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що розмір моральної шкоди в сумі 100 521 грн, заявлений позивачем, є завищений та не відповідає засадам розумності та суд дійшов правильного висновку, що розмір моральної шкоди необхідно визначити в сумі 33 507 грн, тобто по одному розміру мінімальної заробітної плати за 9 повних місяців, як такий, що відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та духовних страждань позивача.

Судом апеляційної інстанції було не прийнято до уваги, посилання скаржників щодо розрахунку моральної шкоди, виходячи із прожиткового мінімуму встановленого на 1 січня 2017 року за кожен місяць, та погодився з висновком суду першої інстанції, що саме спеціальним Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлений розмір з якого вираховується така шкода, а саме не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до вимог чинного законодавства, ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік», ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та правових позицій викладених у постановах Верховного Суду України № 6-2203цс15, № 6-501цс17.

19 листопада 2018 року Головне управління Національної поліції в Черкаській області подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2018 року і постанову Апеляційного суду Черкаської області від 4 жовтня 2018 року та просило скасувати оскаржувані судові рішення та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається зі змісту судових рішень у справі заявлено позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 100 521 грн, що менше ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, отже справа є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2018 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 4 жовтня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко