Провадження № 2/761/428/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.,

за участю секретаря Малашевського О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Лаврентьєва Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Інституту біохімії імені О.В. Палладіна про визнання незаконним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 02.01.2018 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 24.05.2018 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.06.2017 року була проведене чергова атестація позивача та атестаційна комісія відповідача визнала його тим, що не відповідає займаній посаді наукового співробітника та рекомендувала перевести його на посаду молодшого наукового співробітника.

Не погоджуючись із рішенням комісії позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення комісії.

В подальшому, позивач звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив суд визнати незаконним та скасувати наказ відповідача про звільнення позивача з посади провідного наукового співробітника, поновити його на займаній посаді та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Заяву про збільшення позовних вимог мотивовано тим, що позивача 02.01.2018 року було звільнено з роботи на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України як такого, що не відповідає займаній посаді за результатами атестації.

Позивач, вважаючи своє звільнення незаконним, просив суд прийняти та задовольнити його заяву про збільшення позовних вимог.

Суд, вивчивши заяву позивача від 01.02.2018, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 49 ЦПК України , крім прав та обов'язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Так, ЦПК України передбачає право позивача змінити або предмет позову, або підстави позову. Тому одночасна зміна предмета позову та підстав позову прямо забороняється. Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача. Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Тому в разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, а це за своєю суттю - уже новий позов. Саме у зв'язку із цим законодавцем було закріплено альтернативну зміну предмета чи підстав позову.

Згідно із нормами цивільного процесуального права, предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд має ухвалити рішення. Вказана дефініція дає правильне розуміння того, що позивач, звертаючись до суду, має матеріально-правову заінтересованість захистити своє право.

Під підставами позову розуміють обставини, якими позивач обґрунтовує свою вимогу, а також факти, що підтверджують ці обставини. Такими обставинами можуть бути лише юридичні факти, тобто факти, які зумовлюють певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Тому до підстави позову не можуть входити обставини, які виступають доказами в справі. З ними закон не пов'язує виникнення, зміну або припинення прав чи обов'язків. Вони лише підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять у підставу позову.

Варто зазначити, що підставою позову не може вважатись посилання позивача на певні норми матеріального права. Пленум Верховного Суду України в п. 9 Постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року № 5 зазначив, що оскільки підставою позову є фактичні обставини, наведені в позовній заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом необхідно керуватись під час вирішення спору.

Крім того, поряд із предметом і підставою позову виділяють окремий елемент позову - його зміст.

Під змістом позову розуміють вид (спосіб) судового захисту, що прямо передбачається законом (наприклад, ст. 16 Цивільного кодексу України), з яким позивач звертається до суду. Законодавець у ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права й інтересу, а в ч. 2 ст. 16 ЦК України визначив орієнтовний перелік способів здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом.

Таким чином, предмет позову - це те, що конкретно вимагає позивач; підстава позову - те, чим позивач обґрунтовує свої вимоги; зміст позову - це спосіб захисту порушеного права.

Таке ж розуміння елементів позову закріплюється на рівні судової практики, зокрема, у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року № 5.

Проте, зі змісту заяви позивача від 01.02.2018 року вбачається, що позивач не збільшує наявні позовні вимоги, а одночасно змінює і предмет і підставу позову, що нормами ст. 49 ЦПК України не передбачено.

Слід зазначити, що в питанні поновлення особи на роботі в результаті її незаконного звільнення підлягають доведенню обставини порушення роботодавцем процедури звільнення та заявник не погоджується із підставами такого звільнення, тоді як в первісному позові позивач висловлював свою незгоду із рішенням атестаційної комісії та ставив перед судом питання про скасування її рішення.

Таким чином, подана заява про збільшення позовних вимог за своєю суттю є заявою про зміну предмета та підстав позову, що не передбачено процесуальним законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 187, 193, 194, 195, 260, 353, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в прийнятті та повернути позивачу заяву про збільшення позовних вимог від 01.02.2018 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ М.А. РИБАК