Справа № 447/1035/17 Головуючий у 1 інстанції: Бачун О.І.
Провадження № 22-ц/783/5623/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_2 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 25 липня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на незаконні дії начальника Миколаївського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3, незаконні дії державного виконавця Марутяка О.І. та задовольнити відвід державного виконавця Марутяка О.І.,-

в с т а н о в и л а:

В квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд зі скаргою, відповідно до якої просив визнати незаконними дії начальника Миколаївського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3, незаконними дії державного виконавця Марутяка О.І. та задоволити відвід державного виконавця Марутяка О.І.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 25 липня 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 на незаконні дії начальника Миколаївського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3, незаконні дії державного виконавця Марутяка О.І. та задовольнити відвід державного виконавця Марутяка О.І.- відмовлено.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 25 липня 2017 року оскаржив заявник ОСОБА_2, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у звязку із неправильним застосуванням норм процесуального права, невідповідністю висновків суду матеріалам та фактичним обставинам справи.

Зазначає, що не погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги. На думку апелянта, судом першої інстанції порушено приписи ч. 1 ст. 210 ЦПК України та норми ЗУ «Про виконавче провадження». Звертає увагу на те, що він звернувся до Миколаївського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області із заявою про звернення до суду державного виконавця із заявою про відстрочку виконання рішення суду не 28 березня 2017 року, як це зазначено в оскарженій ухвалі, а 27 березня 2017 року. Крім того зазначає, що не отримував жодного повідомлення із виконавчої служби з приводу роз»яснення подання заяви про відстрочку виконання рішення суду. Супровідний лист не являється доказом отримання заявником такого повідомлення.

Просить ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 25 липня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

Учасники судового процесу в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не подали. А відтак, колегія суддів приходить до висновку про розгляд справи у відсутності учасників судового процесу, що не зявилися в судове засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Справа розглядається Апеляційним судом Львівської області у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п. 9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, дана справа розглядається за правилами ЦПК України в редакції Закону №2147-У111 від 03.10.2017 року, яка набрала чинності з 15.12.2017 року.

В силу положень ст. 4 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Встановлено, що 28 березня 2017 року заявник подав заяву до Миколаївського РВ ДВС згідно якої просив державного виконавця звернутися до суду з заявою про відстрочку виконання рішення суду, оскільки сам заявник за станом здоров'я не має можливості подати таку заяву.

04 квітня 2017 року начальник Миколаївського РВ ДВС у відповідь на заяву повідомив заявника, що згідно вимог Закону України "Про виконавче провадження" правом на звернення до суду з заявою про відстрочку виконання рішення наділені сторони виконавчого провадження у випадку наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

20 квітня 2017 року заявник подав в Миколаївський РВ ДВС заяву про відвід державного виконавця оскільки державний виконавець не звернувся до суду з заявою про відстрочку виконання рішення суду.

З постанови від 24.04.2017 року начальник Миколаївського РВ ДВС вбачається, що останній розглянув заяву ОСОБА_2 про відвід державного виконавця та відмовив у задоволенні відводу.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з вимог ст. 373 ч. 1 ЦПК України, за приписами якої заява про відстрочку виконання рішення суду може бути подана за заявою сторони виконавчого провадження. У звязку з цим та у відповідності до вимог ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження» скаржнику була надана відповідь з приводу його заяви. Державний виконавець Марутяк О.І. діяв в межах своїх повноважень.

Відповідно до приписів ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" у разі виявлення обставин, передбачених ч.4 ст. 5 цього Закону, виконавець зобов'язаний заявити самовідвід та повідомити про це стягувача. Питання про відвід державного виконавця, який не заявив самовідвід, вирішується начальником відділу, якому підпорядкований державний виконавець, про що виноситься постанова.

А відтак, враховуючи наведене, а також норми Закону України "Про виконавче провадження" суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що оскаржувана постанова від 24.04.2017 року винесена відповідно до вимог закону та у межах повноважень начальника Миколаївського РВ ДВС, а вимоги скаржника щодо задоволення відводу державного виконавця Марутяка О.І. задоволенню не підлягають, оскільки суд не є суб'єктом, що уповноважений розглядати заяву про відвід державного виконавця. З цих підстав суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що у задоволенні скарги слід відмовити.

В апеляційній скарзі заявник не наводить жодних правових підстав, передбачених ст. 379 ЦПК України, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

За приписами п. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом, і підстав для скасування ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 25 липня 2017 року та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

У відповідності до вимог ст. 268 ч. 5 абзацу 2 датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Повний текст даного судового рішення складено 18 травня 2018 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 372, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 25 липня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст даного судового рішення складено 18 травня 2018 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_4