РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2018 року місто Чернігів

Справа №751/8879/17

Провадження№2/751/201/18

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н.В.

секретаря судового засідання Дасюк Н.В.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (представник не прибув)

відповідач ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11.11.2009 року в сумі 16 141,06 грн, а також понесених судових витрат (а.с.2-3).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.11.2009 року відповідач у ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 15 000 грн на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Погашення заборгованості повинно здійснюватися відповідно до умов договору. Проте зобовязання щодо своєчасного внесення вказаних у Договорі платежів відповідачем порушені, внаслідок чого станом на 15.11.2017 року виникла заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, з урахуванням штрафних санкцій, у розмірі 16 141,06 грн.

У судове засідання представник позивача не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Крім того, надіслав відповідь на відзив (а.с.90-99) у якому зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Зазначає, що кредитний договір укладено ОСОБА_1, який є повнолітньою та дієздатною особою. Підписавши заяву на отримання кредиту відповідач поклав на себе цивільні обов'язки, а також підтвердив факт того, що між ним та банком укладено договір приєднання. Укладення договору таким чином не суперечить чинному законодавству України. Також зазначив, що строк випущеної останньої картки діє до березня 2021 року, позивач звернувся до суду з позовом 30 листопада 2017 року - до спливу строку позовної давності.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зокрема в частині тіла кредиту, в задоволенні решти вимог просив відмовити. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову повністю та застосувати строк позовної давності (а.с.64-66). Також просив врахувати сімейний та майновий стан відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

11.11.2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н (а.с.9, 10, 11-25), за яким відповідач отримав кредит у розмірі 15 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо за законом ця форма для даного виду договору не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, ПАТ КБ «Приватбанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та Правила надання банківських послуг».

Тобто, Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам, які, таким чином, отримують доступ до всіх послуг банку.

Підписавши 11.11.2009 року заяву ОСОБА_1 приєднався до запропонованих ПАТ КБ «Приватбанк» Умов та Правил надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах і Правилах надання банківських послуг та Тарифах, і укладення кредитного договору саме таким чином не суперечить чинному законодавству України. Також відповідно до даної заяви, відповідач погодився вважати Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку складовими частинами договору.

Отже відсутність підпису на вказаних умовах не є підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 не був з ними ознайомлений, враховуючи вказані Умови заяви. Також відповідач був ознайомлений з умовами кредитування із використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна», що підтверджується його підписом (а.с.9зв).

ОСОБА_1 згідно кредитного договору від 11.11.2009 року отримав декілька карток, строк дії останньої картки №641722 було встановлено до березня 2021 року, що підтверджується листом ПАТ КБ «Приватбанк» від 12.04.2018 року (а.с.110).

Представником Банку при оформленні кредитної картки відповідач був сфотографований з нею, на підтвердження чого позивачем надано копію фотокартки (а.с.109).

Відповідно п.2.1.1.2.3 Умов та правил, клієнт надає згоду, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банку, клієнт надає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Так, відповідно Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно заяви про отримання кредиту від 11.11.2009 року вбачається, що ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт в сумі 250 грн, який поступово збільшено до 15 000 грн, що підтверджується випискою по рахунку (а.с.5-6, 7-8, 100-108).

В ході розгляду справи відповідачем та його представником не було спростовано доказів щодо факту отримання нової картки по вказаному договору, а також не було надано суду доказів того, що відповідач звертався до банківської установи з заявою про закриття карткового рахунку.

У відповідності до положень п.1.1.3.2.4 Умов банк має право здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно п.1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.

Згідно п.2.1.1.5.4 Умов позичальник зобовязаний у разі незгоди із змінами Правил та/або тарифів банку звернутися в банк із письмовою заявою про розірвання договору і погасити заборгованість.

Із письмових пояснень відповідача вбачається, що він не звертався до банку із заявою про розірвання договору та продовжував користуватись кредитною карткою, про що свідчить виписка по картковому рахунку (а.с.100-108).

В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з п.п.2.1.1.5.5 Умов, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, що передбачений Договором.

Відповідачем порушені умови укладеного договору щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків, у звязку з чим станом на 15.11.2017 року утворилась заборгованість в сумі 16 141,06 грн, з яких: заборгованість за кредитом 105 грн 05 коп, заборгованість по відсоткам - 8 531 грн 25 коп, заборгованість за пенею - 6 259 грн 95 коп, штраф (фіксована частина) 500 грн, штраф (процентна складова) 744 грн 81 коп, що підтверджується наданим банком розрахунком (а.с.7-8).

Представником відповідача заявлено клопотання про застосування судом при вирішенні даної справи загальної та спеціальної позовної давності (а.с.67-69).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Вимоги про стягнення пені згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою її, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Крім того слід зазначити, що пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої ним у постанові від 22.10.2014 року у справі №6-127цс14, обовязковість якої регламентована приписами статті 360/7 ЦПК України, за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

З виписки по проведенню операцій по платіжним карткам ОСОБА_1 (а.с.100-108) вбачається, що останній раз кошти на погашення суми заборгованості по рахунку надходили 10.04.2017 року в сумі 800 грн. Строк дії карти встановлений до березня 2021 року. В суд з позовом ПАТ КБ „ Приватбанк звернулось 30.11.2017 року (а.с.111), тобто в межах строку позовної давності.

Виходячи з цього, заявлені банком вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом 105 грн 05 коп, заборгованість за відсотками 8 531 грн 25 коп підлягають задоволенню.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової) слід врахувати наступне.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17.

Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином суд дійшов висновку, що стягнення одночасно пені і штрафу, нарахованих за порушення строків проведення сплати коштів за кредитом, не відповідає вимогам закону та є подвійним стягненням, тому у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача заборгованості за пенею у розмірі 6 259 грн 95 коп слід відмовити.

З урахуванням наведених обставин, суд не приймає до уваги клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності щодо пені, оскільки у цій частині позову відмовлено за необґрунтованістю.

Із пункту 2.1.1.7.6 Договору вбачається, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору.

Відповідно до тарифів (а.с.10) штраф при порушенні строків платежів становить 500 грн та 5 % від суми позову.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, слід стягнути з відповідача заборгованість за договором б/н від 11.11.2009 року в сумі 9 568 грн 12 коп, з них: заборгованість за кредитом 105 грн 05 коп, заборгованість за відсотками 8 531 грн 25 коп, штраф (фіксована частина) - 500 грн 00 коп; штраф (процентна складова) 431 грн 82 коп (105,05+8531,25 х 5%).

Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 948,45 грн (1600х9568,12/16141,06).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 261, 525, 526, 530, 533, 543, 549, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (проживаючого: 14000, вул. 1-ї ОСОБА_3, буд.39 кв.6, м. Чернігів, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк (місцезнаходження: 01001, вул. Грушевського, буд.1-Д, м. Київ, ) заборгованість за кредитним договором від 11.11.2009 року в розмірі 9 568 (девять тисяч пятсот шістдесят вісім) грн 12 коп, з них: заборгованість за кредитом 105 грн 05 коп, заборгованість за відсотками 8 531 грн 25 коп, штраф (фіксована частина) - 500 грн 00 коп; штраф (процентна складова) 431 грн 82 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк 948 (девятсот сорок вісім) грн 45 коп судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10.05.2018 року.

Суддя Н. В. Маслюк