АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року

м. Харків

справа № 637/940/17

провадження № 22ц/790/631/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Швецової Л.А.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу Сокуренка Євгена Сергійовича - представника Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 01 листопада 2017 року (суддя - Стеганцов С.М.),

у с т а н о в и в:

У вересні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») в особі свого представника Сафіра Федіра Олеговича звернулося у суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 28 березня 2011 року укладено Кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надало ОСОБА_2 кредит в розмірі 8 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складають між нею та банком Договір.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_2 зобов'язань за Кредитним договором станом на 31 липня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 86 819 грн. 18 коп., яка складається із: 1) заборгованості за кредитом - 6211 грн. 56 коп.; 2) заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 72 247 грн. 18 коп.; 3) заборгованості за пенею та комісією - 3750 грн.; 4) фіксованої частини штрафу - 500 грн.; 5) процентної складової штрафу - 4110 грн. 44 коп.

Відповідач позов не визнала, посилаючись на його безпідставність. В заяві просила застосувати строки позовної давності.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 01 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що останній платіж зазначено датою 30 квітня 2014 року, з позовом позивач звернувся лише 05 вересня 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

15 листопада 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі свого представника Сокуренка Євгена Сергійовича подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на підстави, передбачені статтею 309 ЦПК України (в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги), просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права щодо строків позовної давності. Оскільки строк дії картки встановлено до 31 листопада 2014 року, позов пред'явлено в межах строку позовної давності.

ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржила, письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Матеріали справи свідчать, що 28 березня 2011 року укладено Кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надало ОСОБА_2 кредит в розмірі 8 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складають між нею та банком Договір, що підтверджується особистим підписом відповідача у заяві (а. с. 7).

Сторони погодили, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про закінчення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк (пункт 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг).

Кредитна картка видана за вказаним Кредитним договором діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовій стороні карти, включно. Забороняється використання карти (її реквізитів) після закінчення строку дії (пункт 2.1.1.2.12 Умов та Правил надання банківських послуг)

Пред'являючи позов до суду, позивач вказав, що ОСОБА_2 зобов'язань за Кредитним договором не виконує, тому станом на 31 липня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 86 819 грн. 18 коп., яка складається із: 1) заборгованості за кредитом - 6211 грн. 56 коп.; 2) заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 72 247 грн. 18 коп.; 3) заборгованості за пенею та комісією - 3750 грн.; 4) фіксованої частини штрафу - 500 грн.; 5) процентної складової штрафу - 4110 грн. 44 коп.

Відповідач в суді першої інстанції надала заяву про застосування строків позовної давності до вимог банку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Саме така правова позиція містилася в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка на час ухвалення рішення була обов'язковою для судів, відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що основною карткою за Кредитним договором б/н від 28 березня 2011 року є картка № НОМЕР_2, яка була надана відповідачу 28 березня 2011 року зі строком дії до 11/14, тобто до 30 листопада 2014 року ( а. с. 69, 81-82).

Отже трирічний строк позовної давності у вказаних правовідносинах починає перебіг зі спливом останнього дня місяця дії картки - з 01 грудня 2014 року.

З позовом до суду банк звернувся 05 вересня 2017 року, тобто в межах встановленого законом строку позовної давності.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтями 629, 610 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2 статті 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня.

Саме така правова позиція містилася в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка на час ухвалення рішення була обов'язковою для судів відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України.

Отже, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором підлягають задоволенню частково в загальному розмірі 80 158 грн. 56 коп., яка складається: із заборгованості за кредитом - 6211 грн. 56 коп.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 72 247 грн. 18 коп.; заборгованості за пенею та комісією - 1200 грн., штрафу - 500 грн.

Оскільки вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача процентної складової штрафу в розмірі 4110 грн. 44 коп., що зазначені у розрахунку, як складові заборгованості, не ґрунтуються на законі, тому задоволенню не підлягають.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нової постанови про часткове задоволення позову.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В пункті 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір.

ПАТ КБ «ПриватБанк» при зверненні до суду першої інстанції сплатив судовий збір в розмірі 1600 грн., при звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою - 1720 грн., в загальному розмірі - 3 320 грн., що документально підтверджено платіжними дорученнями № PROM8B5CV6 від 18 серпня 2017 року, № PROM9B9IDS від 09 листопада 2017 року (а. с. 1, 70).

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 3045 грн. 87 коп. (86 819 грн. 18 коп. заявлені позивачем вимоги : 80 158 грн. 56 коп. задоволені позовні вимоги = 1,08 частина задоволених вимог; 1481 грн. 48 коп. + 1592 грн. 59 коп. : 1,09 = 3074 грн. 07 коп.).

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Сокуренка Євгена Сергійовича - представника Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 01 листопада 2017 року - скасувати та ухвалити нову постанову.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», код в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України - 14360570, МФО - 305299, заборгованість у загальному розмірі 80 158 грн. 56 коп. (вісімдесят тисяч сто п'ятдесят вісім грн. 56 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», рахунок № 3111, МФО - 305299, судовий збір в загальному розмірі - 3074 грн. 07 коп. (три тисячі сімдесят чотири грн. 07 коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 08 лютого 2018 року.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді- Р.М. Піддубний

Л.А. Швецова