АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2018 року

м. Рівне

Справа № 566/1461/17

Провадження № 22-ц/787/306/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Гордійчук С. О.

суддів: Боймиструка С.В., Шеремет А.М.

секретар судового засідання: Брикса Ю.Ю.

учасники справи:

заявник: Млинівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненської області ,

розглянула в порядку спрощеного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Млинівського районного суду Рівненської області від 11 грудня 2017 року, ухвалену в складі судді Феськова П.В., повний текст якої складено 11 грудня 2017 року, у справі №566/1461/17,

в с т а н о в и в :

В грудні 2017 року Млинівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненської області звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на грошові кошти належні боржнику від інших осіб, які знаходяться на рахунках цих осіб в установах банків та інших фінансових установах.

Подання обґрунтовується тим, що на виконанні у Млинівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області тривалий час знаходиться зведене виконавче провадження № 55148024 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості, яка станом на 01 грудня 2017 року становить 538 929,19 грн. Вказує, що до Млинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області звернулась стягувач ОСОБА_1 з клопотанням про звернення державного виконавця до суду з поданням про визнання нерозподілених коштів, що залишилися від продажу майна ПП «ВКЗ-Дебют», особистою власністю боржника ОСОБА_2 та погашення за ці кошти заборгованості по вказаному виконавчому провадженню. Просить суд звернути стягнення на кошти, які належать боржнику ОСОБА_2 від продажу майна ПП «ВКЗ-Дебют», що перебувають на рахунках у банках та інших фінансових установах юридичної особи.

Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 11 грудня 2017 року в задоволенні подання Млинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про звернення стягнення на належні боржникові від інших осіб грошові кошти, що знаходяться на рахунках цих осіб в установах банків та інших фінансових установах, відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції виходив із того, що звернути стягнення на нерозподілені кошти, що залишилися від продажу майна можливо лише за умови безспірності права боржника на такі кошти, підтвердженого належними та допустимими доказами, однак таких доказів державним виконавцем не надано. Суд також виходив з того, що в разі передання ОСОБА_2 свого майна до статутного фонду приватного підприємства «ВКЗ-Дебют» таке майно переходить у приватну власність цього підприємства, а тому звернення стягнення на кошти від продажу майна юридичної особи в рахунок погашення боргу фізичною особою не допускається.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на її незаконність з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на виконанні у Млинівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції іу Рівненській області тривалий час перебуває виконавче провадження № 55148024 з виконання виконавчого листа №2-251 від 02 квітня 2009 року Млинівського районного суду Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики, станом на 07 грудня 2017 року заборгованість не погашена. Зазначає, що боржник ОСОБА_2 є засновником та директором приватного підприємства «ВКЗ-Дебют», а тому статутний капітал та майно підприємства є також особистою власністю його засновників. Посилаючись на практику Європейського суду зазначає, що після продажу такого майна шляхом проведення електронних торгів, частина нерозприділених грошових коштів належить ОСОБА_2, а тому з метою захисту прав кредитора судом має бути проведене стягнення на такі кошти.

Просить судове рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення подання.

Відзив на апеляційну скаргу інші учасники справи не подали.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Млинівському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області перебувають: виконавчий лист № 566/193/14-ц виданий 05.05.2014 року Млинівським районним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 17.12.2006 року у розмірі 27820 грн. та виконавчий лист № 22-251/09 виданий 02.04.2009 року Млинівським районним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 461937грн. відсотків за користування грошовими коштами за договором позики.

Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 27.10.2011 року замінено стягувача ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у виконавчому провадженні його правонаступником ОСОБА_1

07 грудня 2017 року Млинівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненської області звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на грошові кошти належні боржнику від інших осіб, які знаходяться на рахунках цих осіб в установах банків та інших фінансових установах.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, чітко визначені ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Елементом належної судової процедури, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, є принцип "рівності вихідних умов" [27] або як його ще називають принцип "рівності сторін" [25, с.59] і принцип змагальності [13, с. 176]. Принцип "рівності вихідних умов" (рівності сторін) вимагає надати кожній стороні можливість представити свою справу в умовах, які не дають їй значних переваг перед її опонентом, а принцип змагальності означає, що сторони мають право знайомитися зі всіма доказами або запереченнями, що залучені до справи, висловлювати свою думку про їх наявність, зміст і достовірність у відповідній формі та у відповідний час, у разі необхідності - у письмовій формі та заздалегідь.

Встановивши наявність не виконаних рішень Млинівського районного суду, на підставі яких видано зазначенні виконавчі листи, суд першої інстанції, в порушення норм процесуального права, а саме за відсутності в матеріалах справи даних про залучення до участі у справі ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_1, які є стягувачам та боржника за виконавчими листами ОСОБА_2 відмовив у задоволенні подання відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з аналізу зазначених норм та враховуючи, що скарга розглядається за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються, апеляційний суд на стадії апеляційного розгляду не наділений повноваженнями щодо залучення учасників судового розгляду, які не брали участь у суді першої інстанції, як не наділений повноваженнями щодо прийняття та розгляду подання із зазначених підстав, за таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були допущені порушення норм процесуального права, які визначають порядок розгляду даного питання.

Крім того, розглянувши заяву у відсутність учасників виконавчих проваджень, суд першої інстанції не з'ясував обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення даного питання.

За таких обставин, слід дійти висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, ст. 379, ст. 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Млинівського районного суду Рівненської області від 11 грудня 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 березня 2018 року.

Головуючий :

Судді :