ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/672/18 Справа № 210/2671/17 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В.Є. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.,

сторони

позивач: Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (у теперішній час АТ «ОТП Банк»)

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2018 року, яке ухвалене суддею Сільченко В.Є. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (у теперішній час АТ «ОТП Банк») звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.10.2015 року між Акціонерним комерційним банком «Райффайзен Україна», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за яким ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 11000 доларів США.

Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим, станом на 07.06.2016 року, за кредитним договором утворилась заборгованість в сумі 7574,40 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.06.2016 рік складає 189251,37 гривень, яку позивач просив стягнути щ відповідача разом із судовими витратами по справі.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2018 року позов ПАТ «ОТП Банк» (у теперішній час АТ «ОТП Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» (у теперішній час АТ «ОТП Банк») заборгованість за кредитним договором № ML-0AU/1063/2005 від 05.10.2005 року в розмірі 189251,37 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» (у теперішній час АТ «ОТП Банк») суму сплаченого судового збору в розмірі 2838,77 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «ОТП Банк».

Вважає, що сплатив тіло кредиту тричі. Зокрема, банком порушено положення ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» - про визнання умов договору несправедливими у разі встановлення непропорційно великої суми компенсації.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із знаходженням за межами міста, однак, вказане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки представником відповідача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених в клопотанні про відкладення розгляду справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача АТ «ОТП Банк» - ОСОБА_2, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 05.10.2005 року між Акціонерне комерційне товариство «Райфайзенбанк Україна», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (у теперішній час АТ «ОТП Банк») та позичальником ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №ML-0AU/1063/2005, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 11 000 дол. США строком до 05 жовтня 2021 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в Кредитному договорі (а.с. 5-17).

Відповідач по справі взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує належним чином, внаслідок чого, станом на 07.06.2016 року, згідно розрахунку позивача (а.с. 18-19), утворилась заборгованість, яка складає: 7574,40 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 6561,93 дол. США., - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 1012,47 дол. США, що за курсом НБУ станом на 07.06.2016 року становить 189251,37 гривень.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Припиняються зобов'язання виконанням, проведеним належним чином, відповідно ст. 599 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до умов Кредитного договору, позивачем були надані відповідачу, згідно кредитної заявки, грошові кошти, чим позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем (а.с.22-24,25,26).

Відповідач по справі взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує належним чином, внаслідок чого, станом на 07.06.2016 року, за кредитним договором утворилась заборгованість.

Колегія суддів приходить до висновку, що встановивши факт неналежного виконання ОСОБА_1 зобов'язання за укладеним кредитним договором щодо погашення кредиту, сплати відсотків за його користування відповідно до умов договору, суд першої інстанції відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов кредитного договору, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог банку та наявності правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, яка складає: 7574,40 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 6561,93 дол. США., - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 1012,47 дол. США, що за курсом НБУ, станом на 07.06.2016 року, становить 189251,37 гривень.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог доводи апеляційної скарги відповідача про те, що він сплатив тіло кредиту тричі, оскільки, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с.18-19), відповідач по справі сплачував протягом 2005 -2015 років сплачував грошові кошти на погашення кредиту, однак, жадного належного та допустимого доказу оплати відповідачем на рахунок позивача заборгованості в повному обсязі за вищевказаним кредитом, відповідно до вимог ст.ст.12,82 ЦПК України, відповідачем не надано, як і не надано доказів того, що ним були сплачені більші суми, ніж суми, що вказані в розрахунку позивача.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що банком порушено положення ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» про визнання умов договору несправедливими у разі встановлення непропорційно великої суми компенсації, оскільки предметом даного спору є стягнення заборгованості за кредитним договором, а не визнання умов кредитного договору несправедливими.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «ОТП Банк», тому ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: