Справа № 716/757/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.18 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Стрільця Я.С.,

при секретарі Климус Г.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про виселення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», в особі представника ОСОБА_4, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14.12.2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки отримав у власність будинок, загальною площею 50,40 кв.м., житловою площею 43,00 кв.м., яка знаходиться за адресою: Чернівецька область, м.Заставна, вул. Мельникова,43, на підставі договору іпотеки від 17.08.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Заставнівського районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_5, зареєстрований у державному реєстрі під номером 4683.

Після отримання права власності на вказану нерухомість, позивач здійснив намагання отримати доступ до житла, однак перешкодою для вчинення зазначених дій стала реєстрація та проживання у ньому ОСОБА_2

Відповідачу було направлено письмову вимогу про добровільне звільнення приміщення та зняття з реєстраційного обліку, однак останнім законні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» були проігноровані та нерухомість не була передана ПАТ КБ «ПриватБанк» у вільне користування.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд виселити ОСОБА_2, та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, який розташований за адресою: Чернівецька область, м. Заставна, вул. Мельникова,43, зі зняттям з реєстрації місця проживання у відповідному органі реєстрації.

21.05.2018 року ОСОБА_3 Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк»), у звязку з чим судом за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 уточнено найменування позивача.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином повісткою про виклик до суду за адресою, вказаною у відповіді на запит в адресно-довідковий підрозділ ГУДМС УДМС в Чернівецькій області, а саме: вул. Мельникова,43, м. Заставна Чернівецької області, проте на адресу суду повернувся конверт з відміткою Укрпошти про те, що адресат за зазначеною адресою не проживає.

Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив на позов; суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи наведене, суд зі згоди представника позивача ОСОБА_1 ухвалює рішення при проведенні заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14.12.2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки отримав у власність будинок, загальною площею 50,40 кв.м., житловою площею 43,00 кв.м., яка знаходиться за адресою: Чернівецька область, м.Заставна, вул. Мельникова,43, на підставі договору іпотеки від 17.08.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Заставнівського районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_5 та зареєстрований у державному реєстрі під номером 4683.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №111508211 від 24.01.2018 року вбачається, що державним реєстратором ОСОБА_6 14.12.2016 року на звернення позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 50,40 кв.м., житловою площею 43,00 кв.м., який знаходиться за адресою: вул. Мельникова,43 м. Заставна Чернівецької області - за АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.7-8).

Як зазначив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 43 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30 березня 2012 року - при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має врахувати таке.

Згідно з ч.4 ст.9, ст. 109 Житлового кодексу України, ст.ст. 39-40 Закону України «Про Іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов, а саме, якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок, чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення, як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника в інший погоджений сторонами строк.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно п.33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Із матеріалів справи вбачається, що 20.02.2018 року позивачем на адресу відповідача ОСОБА_2 було направлено письмову вимогу про добровільне звільнення житлового будинку за вищевказаною адресою із одночасним зняттям з реєстраційного обліку (а.с.9-10), проте у визначений у ній 30 - денний строк ОСОБА_2 добровільно з будинку не виселився, питання щодо зняття його з реєстраційного обліку також залишилися не вирішені.

Факт реєстрації відповідача у спірному житловому будинку підтверджується відповіддю на запит адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС в Чернівецькій області №3580/18- Вх від 29.05.2018 (а.с.21).

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки), закріплене у статті 590 ЦК України, передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України «Про Іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

З огляду наведеного, враховуючи, що відповідач отримав вимогу про виселення, проте добровільно не звільнив житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, суд приходить до висновку, що вимога позивача про виселення відповідача підлягає задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (надалі - Закону) зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

Тобто, зняття з реєстрації відповідача у спірному житловому будинку є правовим наслідком, технічною дією, яка може бути вчинена спеціально уповноваженим на те органом після набуття законної сили рішенням суду про виселення. Зобов'язання Державної міграційної служби України до вчинення таких дій є зайвим та передчасним, а тому в частині зняття відповідача з реєстрації у спірному житловому будинку суд залишає позов без задоволення.

Стосовно позовної вимоги про виселення інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, який розташований за адресою: Чернівецька область, м. Заставна, вул. Мельникова,43, зі зняттям з реєстрації місця проживання у відповідному органі реєстрації суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З довідки, виданої виконавчим комітетом Заставнівської міської ради №858/10-18 від 31.10.2018 року, яку було витребувано судом за клопотанням представника позивача, вбачається, що у житловому будинку №43, по вул. Мельникова в м. Заставна Чернівецької області зареєстровані ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Проте, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність фактичного проживання вказаних осіб у спірному житловому будинку, а також вчинення ними перешкод у отриманні позивачем доступу до вказаної нерухомості, у звязку із чим у суду відсутні підстави для ухвалення рішення про примусове їх виселення із спірного житла.

Разом із цим, з матеріалів позову не вбачається обставин, що заважали б позивачу звернутися до суду із вимогою про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення зареєстрованих у спірному будинку осіб права користування даним житловим приміщенням, як членів сімї колишнього власника спірного нерухомого майна.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на наведене, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги щодо виселення інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, який розташований за адресою: Чернівецька область, м. Заставна, вул. Мельникова,43, зі зняттям з реєстрації місця проживання - слід відмовити за безпідставністю.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст.141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн.

Вимогу про стягнення з відповідача судових витрат в розмірі 881 грн. за подачу заяви про забезпечення доказів суд залишає без задоволення, оскільки вказана заява позивачем в ході розгляду справи не подавалася, заходи забезпечення позову судом не вживалися.

На підставі ст.41 Конституції України, Закону України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року № 898-IV, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 р. № 1382-IV, ст. 9, 109 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 391, 396, 590 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Мельникова,43 в м. Заставна Чернівецької області.

Стягнути з ОСОБА_2, 04.05.1979 р.н, ІПН НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (р/р №3111, МФО 305299, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 80 копійок.

В задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Дата складання повного тексту судового рішення 22.11.2018 року.

Суддя Стрілець Я.С.