Справа № 236/3263/18
20 листопада 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Саржевської І.В.,
за участю секретаря - Олійник С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лиман цивільну справу за позовом Санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації "Смарагдове місто", в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
20 вересня 2018 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява Санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації "Смарагдове місто", в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів(а.с. 2-4). В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в Санаторно-оздоровчому центрі соціальної реабілітації "Смарагдове місто" на повному державному забезпеченні перебуває малолітній ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який має статус дитини позбавленої батьківського піклування. Мати малолітнього ОСОБА_1 - ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Відомості про батька дитини в свідоцтво про народження внесені відповідно до ч. 2 ст. 135 СК України. За час перебування малолітнього ОСОБА_1 в санаторно-оздоровчому центрі соціальної реабілітації "Смарагдове місто" мати його не відвідувала, не цікавилась станом його здоров"я, матеріальної допомоги не надавала. ОСОБА_2 повністю відсторонилася від виконання своїх обов"язків по утриманню та вихованню сина. Просить позбавити ОСОБА_2 бтьківських прав відносно її малолітнього сина та стягувати з неї аліменти на особистий рахунок малолітнього ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення ним повноліття.
Представник позивача Олійник В.М., належним чином повідомлена про час тамісце розгляду справи, в судове засідання не прибула, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, також просила справу розглядати без її участі та не заперечувала проти заочного розгляду справи, про що надала відповідну заяву (а.с. 41).
Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, Межерицька М.О., належним чином повідомлена про час тамісце розгляду справи, в судове засідання не прибула, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила справу розглядати без її участі та не заперечувала проти заочного розгляду справи, про що надала відповідну заяву (а.с. 42).
Відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про розгляд справи без її участі та відзиву на позовну заяву суду не надала.
Ухвалою суду від 20 листопада 2018 року було прийнято рішення про розгляд справи в заочному порядку.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Згідно інформації, наданої 26 червня 2018 року Лиманським ВП Слов"янського ВП ГУНП в Донецькій області, мати дитини - ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12), на обліку як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, не перебуває, що підтверджується інформацією, наданою Управлінням соціального захисту населення Лиманської міської ради 26 вересня 2018 року (а.с. 19).
З обліково-статистичної картки дитини № 0268367 вбачається, що рішенням виконавчого комітету Петровської районної у м. Донецьку ради № 201 від 09 листопада 2011 року малолітньому ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 15-16).
Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 25 грудня 2015 року встановлено факт наявності у малолітнього ОСОБА_1 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 10-11).

Малолітній ОСОБА_1 був вихованцем Донецької загальноосвітньої школи-інтернату № 1. Однак, в зв"язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області на підставі наказу Департаменту освіти і науки Донецької обласної адміністрації № 344 від 15 липня 2014 року, малолітній ОСОБА_1 перевезений до Санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації "Смарагдове місто". Наказом Департаменту освіти і науки Донецької обласної адміністрації № 11 від 19 січня 2015 року малолітній ОСОБА_1 зарахований до відділення школи -інтернату Санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації "Смарагдове місто". Згідно обліково-статистичної картки дитини № 0268367, малолітній ОСОБА_1 перебуває в державному дитячому закладі - Санаторно-оздоровчому центрі соціальної реабілітації "Смарагдове місто", навчається у п"ятому класі відділення школи-інтернату СОЦСР "Смарагдове місто" (а.с. 15-16).

За час перебування малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у Санаторно-оздоровчому центрі соціальної реабілітації "Смарагдове місто", його мати - ОСОБА_2 сина не відвідувала, не цікавилась станом його здоров"я, матеріальної допомоги не надавала, до служби у справах дітей Лиманської міської ради Донецької області з питанням щодо можливості спілкування з дитиною чи повернення її до родини, ОСОБА_2 не зверталася (а.с. 14).

Так, судом достовірно встановлено, що мати дитини ОСОБА_2 своїх батьківських обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні своєї дитини. Малолітній ОСОБА_1 з матір"ю не проживає, перебуває в державному дитячому закладі - Санаторно-оздоровчому центрі соціальної реабілітації "Смарагдове місто".

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991року № 789-ХІІ в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір'ю, батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Пунктом 16 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини знайшло повне відображення в поведінці відповідача, яка тривалий час не піклується ані про фізичний, ані про духовний розвиток дитини. Таким чином, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, які покладені на неї Конституцією України та сімейним законодавством, бо має змогу їх виконувати. При цьому судом не встановлено, що відповідачу будь-хто чи щось перешкоджало належним чином виконувати свої батьківські обов'язки.

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з висновку № 15 від 24 липня 2018 року виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області "Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно її малолітньої дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1", орган опіки та піклування Лиманської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно її дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки вона повністю відсторонилася від виконання своїх батьківських обов"язків (а.с.13).

Суду надано достатньо доказів, що відповідач ОСОБА_2 злісно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, внаслідок чого, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде суперечити правам та законним інтересам дитини.

Розглядаючи питання в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Так, згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платників аліментів, наявність чи відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, в порядку ч. 2 ст. 193 СК України, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.

Згідно ч. 3 ст. 193 СК України, за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

В матеріалах справи міститься копія особового рахунку, що відкритий в ПАТ «Державний ощадний банк України» (ТВБВ № 10004/0149 філії - Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" МФО 335106, код ЗКПО: НОМЕР_1, призначення платежу: поповнення поточного рахунку НОМЕР_3) на ім'я ОСОБА_1 (а.с.17).

Тому суд дійшов висновку про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання її неповнолітньої дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 вересня 2018 року.

При вирішенні питання про відшкодування судових витрат, суд враховує наступне. Позивач, згідно приписів Закону України "Про судовий збір", звільнений від сплати судового збору. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову, покладається на відповідача.

Враховуючи, що судом задоволені позовні вимоги повністю, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі1409,60гривень.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 150, 164, 166, 182, 183 Сімейного Кодексу України, ст. 4, 12, 13, 81, 83, 141, 200, 264-265, ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Санаторно-оздоровчого центру соціальної реабілітації "Смарагдове місто", в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1, батьківських прав щодо її неповнолітньої дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1, аліменти на утримання її неповнолітньої дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та перераховувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, починаючи з 20 вересня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1, на користь держави судовий збір у розмірі 1409,60 (одна тисяча чотириста дев'ять грн. 60 коп.)гривень.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 (один) місяць.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження -якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення повинно бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Текст рішення виготовлений 20 листопада 2018 року.

Суддя -