АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1058/18 Головуючий І інст. - Іващенко С.О.
Справа № 645/1986/17-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: договірні
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Хорошевського О.М.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

10.05.2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі по тексту - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з позовом в якому просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором у сумі 18 088,31 грн.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилалось на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 02.07.2013 року ОСОБА_4 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010р. та «Тарифами банку» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за даним договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, ОСОБА_4 належним чином свої зобов'язання щодо повернення кредиту не виконував. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 31.03.2017 року утворилась заборгованість у сумі 18088,31 грн., яка складається з:

-286,67 грн. - заборгованість за кредитом;

-12974,10 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

-3490,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських

послуг:

-500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

-837,54 грн. - штраф (процентна складова).

Таким чином у позивача виникла необхідність звернутися до суду з цим позовом.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що укладення між банком та відповідачем договору підтверджується змістом заяви, в якій зазначається, що відповідач своїм підписом приєднується і зобов'язується виконувати умови, викладені в Умовах і правилах надання банківських послуг, тарифах банку, що складають договір банківського обслуговування.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.03.2017 року має заборгованість - 18088,31 грн.

Банк надав в суді першої інстанції розрахунок заборгованості що відповідач дійсно отримав грошові кошти та неналежним чином виконував зобов'язання по сплаті заборгованості, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за кредитом і подальшого звернення до суду.

Всі операції за кредитним договором, а також те, як саме нараховувались проценти за користування кредитними коштами, прострочені проценти, санкції (пеня), комісія, сума нарахованого чергового платежу, сума простроченого платежу чітко зазначені в розрахунку заборгованості, що не було належно проаналізовано судом першої інстанції.

Предметом позову, який підлягає доказуванню є розмір заборгованості за кредитним договором. Позивач надав суду докази щодо наявності заборгованості за договором (розрахунок заборгованості), відповідач, в свою, чергу, не спростував докази надані банком щодо цього факту. Крім того, додаткові документи судом від банку не витребовувались.

Судом першої інстанції фактично звільнено відповідача від виконання зобов'язань за кредитним договором, а саме повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, та відповідальності за невиконання його умов у вигляді нарахування пені та штрафу всупереч вимогам договору та вищезазначених норм Цивільного кодексу України та частковому визнанню позову відповідачем.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України ( в ред. Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглядаючи дану справу, суд першої інстанції забезпечив сторонам та їх представникам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих позивачем доказів суд позбавлений можливості встановити, якою саме послугою банка виявив бажання скористуватись відповідач, і таким чином суд не може перевірити правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором.

З таким висновком суду, судова колегія погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості .

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 02.07.2013 року ОСОБА_4 став клієнтом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». (а.с. 4)

Відповідно до частин 1, 2статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

З Анкети-заяви о приєднанні до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банк вбачається, що в графі «Ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанка, виявляю бажання оформити на своє ім'я» не має жодних позначок на проти запропонованих банківських карток.

Крім того, в зазначеній Анкеті-заяві в графі «Бажаний кредитний ліміт по платіжній картці» також нічого не зазначено. В графі «Пам'ятку клієнта, яка складається і з Тарифів та основні умови обслуговування та кредитування отримав та ознайомився з її складом під підпис» відсутні позначення про отримання відповідачем зазначених документів.

З матеріалів справи вбачається, що Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов'язки сторін договору надання банківських послуг. Дані умови відповідачем не підписані.

Колегія суддів виходить з того, що, оскільки в анкеті-заяві відсутні позначення, яку саме кредитну картку бажає отримати відповідач та який саме встановлено кредитний ліміт, а також відсутні позначення про отримання відповідачем пам'ятки клієнта, тарифів та умов обслуговування та кредитування, таким чином, анкету-заяву від 02.07.2013 року та Умови та Правила надання банківських послуг, які були надані позивачем, не можна вважати договором, оскільки на наданих суду Умовах та Правилах не міститься жодної інформації, що саме з ними погодився відповідач, вони не містять дату, коли вони були складені, а також в них відсутні підписи про те, що відповідач ознайомлений саме з цими умовами.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні відомості щодо укладання кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення. А тому відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом) анкета-заява не є належним доказом, який підтверджував би факт надання відповідачу кредитного ліміту в сумі 300 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» посилається на те, що заборгованість відповідача підтверджується наданою випискою про рух коштів по картковому рахунку.

Однак, з наданої виписки вбачається, що вона видана по картці/рахунку № НОМЕР_1 і додатковим рахункам договору за період 02.07.2013 - 31.03.2017, а також що рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ім'я ОСОБА_4 на підставі угоди № SAMDN8751 від 02.07.2013 року, тоді як до позовної заяви позивачем на підтвердження укладення кредитного договору надано анкету-заяву б/н від 02.07.2013 року.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час звернення до суду з позовом та вирішення справи) передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції додаткові документи судом від банку не витребовувались, є помилковими та суперечить нормам ЦПК України, оскільки саме на позивача покладено обов'язок доказування виникнення кредитних зобов'язань та порушення відповідачем умов кредитного договору і усупереч вимог цивільного процесуального права ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надано до суду належних і допустимих доказів укладення кредитного договору з ОСОБА_4

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 травня 2018 року

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

О.М. Хорошевський