Провадження № 2/752/5172/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

01.11.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Павлюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення грошового зобов"язання, -

в с т а н о в и в:

у липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення грошового зобов"язання.

Свої вимоги мотивувала тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2013 року задоволено її позов. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача майнову шкоду у сумі 29 626,50 грн. та 296,27 грн. судових витрат, а всього 29 922 грн. 77 коп. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 04 липня 2017 року задоволено позов ОСОБА_1 Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати в сумі 31 514 грн. 77 коп. та 3% річних в сумі 5 978 грн. 79 коп. за прострочення грошового зобов"язання, а всього - 37 493 грн. 56 коп. Відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження № ВП46396792 про стягнення з відповідача 29 922 грн. 77 коп. та виконавче провадження № ВП46396792 про стягнення з відповідача 37 493 грн. 56 коп., відповідачу надано строк для добровільного виконання судових рішень. Строк для добровільного виконання судового рішення сплинув, але боржник ОСОБА_2 добровільно рішення суду не виконала і борг у розмірі 67 416,33 грн. залишився несплаченим.

Оскільки ОСОБА_2 зобов"язана сплатити на окристь позивача борг у розмірі 67 416,33 грн. за рішенням суду, такі зобов"язання є грошовими і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача 9 370,69 грн. інфляційних витрат та 2 532,22 грн. штрафних санкцій 3% за період з 01 квітня 2017 року по 01 липня 2018 року.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30 липня 2018 року відкрито провадження у справі. (а.с. 16)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року закрито підготовче провадження та дана справа призначена до судового розгляду. (а.с. 22)

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 грудня 2013 року задоволено позов ОСОБА_1 Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у сумі 29 626,50 грн. та 296,27 грн. судових витрат, а всього 29 922 грн. 77 коп.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 04 липня 2017 року задоволено позов ОСОБА_1 Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати в сумі 31 514 грн. 77 коп. та 3% річних в сумі 5 978 грн. 79 коп. за прострочення грошового зобов"язання, а всього - 37 493 грн. 56 коп.

Постановою від 21 травня 2016 року державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територілаьного управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження № 5116545 з примусового виконання виконавчого листа № 753/497/13, виданого 21 січня 2015 року Дарницьким районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 29 922 грн. 77 коп. (а.с. 7)

Постановою від 15 лисопада 2017 року державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територілаьного управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження № 55158017 з примусового виконання виконавчого листа № 752/18543/16-ц, виданого 29 ересня 2017 року Голосіївським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 37 493 грн. 56 коп. (а.с. 8)

Відповідач рішення суду про стягнення коштів на користь ОСОБА_1 станом на 02 липня 2018 року добровільно не виконала і борг у розмірі 67 416,33 грн. залишився несплаченим.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові №6-2168цс-15 від 30 березня 2016 року, який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язком для всіх судів, за змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

З огляду на зазначене, суди апеляційної та касаційної інстанцій, установивши, що рішенням суду було стягнуто грошову суму авансу в розмірі 48 тис. 620 грн. і таке зобов'язання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов'язанням, дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності між сторонами грошових зобов'язань, які належним чином не виконані, що дає підстави для стягнення на користь позивачки інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов'язання, оскільки боржник зобов'язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми.

Відповідно до правової позиції у справі №6-157цс16 від 25.05.2016 р. наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Позивач в поданій нею позовній заяві ставила питання про стягнення з відповідачки на її користь трьох відсотків річних в сумі 9 370 грн. 69 коп. та інфляційних втрат від простроченої суми у розмірі 2 532,22 грн. за період з 01 квітня 2017 року по 01 липня 2018 року.

Разом з тим, нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних було виконано позивачем неправильно і здійснено не лише на розмір боргу в сумі 29 626,50 грн., а виходячи із всієї стягнутої за рішеннями судів суми в розмірі 67 415 грн., в тому числі і суми інфляційних втрат, трьох відсотків річних та судових витрат.

Між тим, стягненню підлягають інфляційні втрати за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, оскільки боржник зобов'язаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми.

Згідно з розрахунком трьох відсотків річних та інфляційних втрат від суми боргу 29 626,50 грн. за період з 01 квітня 2017 року по 01 липня 2018 року, сума трьох відсотків річних становить 1 112,82 грн., а інфляційні втрати складають 4 118,08 грн., що становить загальну суму - 5 230,90 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

В порядку ст. 141 ЦПК України підлягає стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

В іншій частині позовних вимог належить відмовити.

Керуючись статтями 509, 510, 524, 610-612 та 625 ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення грошового зобов"язання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки у розмірі 4 118,08 грн., три відсотки річних в розмірі 1 112,82 грн. та судовий збір в сумі 704,80 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: