Справа № 442/6356/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/3149/17 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні позивача ОСОБА_6, представника позвиача ОСОБА_6 - ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в складі судді Гарасимків Л.І. від 21 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про реальний розподіл житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності та земельної ділянки для обслуговування цього житлового будинку, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 березня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про реальний розподіл житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності та земельної ділянки для обслуговування цього житлового будинку, відмовлено.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_6

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Вважає, що у оскаржуваному рішенні помилково викладено судом ряд обставин, які не відповідають дійсним обставинам справи, що свідчать про порушення судом ряду норм процесуального закону при постановленні рішення, крім цього судом порушено ряд норм матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини між сторонами судового процесу, що теж призвело до незаконного рішення. Зазначає, що рішення Апеляційного суду Львівської області від 12.11.2007 року, яким скасовано рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.09.2007 року, - ухвалено виключно із тих підстав, що запропонований експертом єдиний варіант можливого розподілу спірної земельної ділянки не відповідає вимогам земельного законодавства та порушує права та інтереси співвласників цієї земельної ділянки позивача та відповідача. Однак із заявлених позовних вимог у даній справі вбачається, що позивач просить провести розподіл земельної ділянки у відповідності до зовсім іншого висновку експерта, на підставі якого в іншій цивільній справі та на підставі чинного до цього часу рішення Апеляційного суду від 01.03.2010 року встановлено порядок користування цією земельною ділянкою, тобто заявлено позовну вимогу про розподіл земельної ділянки з інших підстав по відношенню до тих підстав, що стали підставою для відмови у задоволенні позовної вимоги про поділ цієї земельної ділянки у судовому рішенні Апеляційного суду Львівської області від 12.11.2007 року. Вказує на те, що у оскаржуваному рішенні судом жодним чином не зазначено, з яких підстав та мотивів відмовлено у задоволенні позовної вимоги щодо виділу в натурі належної на праві спільної часткової власності 51/100 ідеальної частини спірного житлового будинку.

В судове засідання відповідач не з'явився, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, зважаючи на те, що така особа повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та те, що його інтереси у судовому засіданні захищала представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника на підтримання апеляційної скарги, що аналогічні її доводам, представника відповідача в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та пояснень учасників по суті справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції посилаючись, зокрема, на ст.ст. 61, 223 ЦПК України та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, - виходив з того, що, - як вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_6 зверталася до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_4 про поділ земельної ділянки, що була закріплена за житловим будинком АДРЕСА_1, належної сторонам на праві приватної власності та рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 03 вересня 2007 року, заявлені вимоги було задоволено. Як вбачається із рішення Апеляційного суду Львівської області від 12.11.2007р., рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.09.2007р. скасоване та ухвалено нове, яким в позові ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ земельної ділянки по варіанту експертизи від 09.07.2007р. відмовлено за безпідставністю, мотивуючи тим, що згідно зі ст.89 ЗК України: поділ земельної ділянки на окремі або виділення з неї окремої частки в натурі, можливі без нанесений шкоди для її господарського призначення та ущемлення законних інтересів когось із співвласників, а проведений судом поділ земельної ділянки, ущемлює законні інтереси не тільки відповідача, а й позивача, оскільки вони не зможуть належно використовувати земельні ділянки за їх призначенням. Як вбачається із рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 25.09.2009р., у задоволені заявлених вимог позивача ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою, відмовлено та рішенням Апеляційного суду Львівської області від 01.03.2010р., вищевказане рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області було скасоване та ухвалено нове, згідно якого визначено порядок користування земельної ділянкою в АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 по варіанту 2 висновку за №197/09 судової будівельно-технічної експертизи, оскільки визначення порядку користування земельною ділянкою припинить конфлікти між сторонами, усунуті будуть причини, що сприяють конфліктам, так як кожний із сторін буде мати визначену межу користування земельною ділянкою та повинен дотримуватися вимог, передбачених ст.103 ЗК України щодо добросусідства, крім того, судом було враховано і ту обставину, що при визначенні порядку користування земельною ділянкою по варіанту 2 висновку №179/09 судової будівельно-технічної експертизи буде найбільш приємливим варіантом для співвласників щодо використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких буде завдано найменше незручностей, кожний буде мати вільний доступ та заїзд на свою земельну ділянку та не створюватиме перешкод іншому співвласнику та той факт, що поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними без нанесення шкоди для її господарського призначення та ущемлення законних інтересів когось із співвласників. Аналізуючи викладене, суд прийшов до переконання, що згідно вищевказаного висновку судової будівельно-технічної експертизи можливе тільки визначення порядку користування між позивачем та відповідачем земельної ділянки. В судовому засіданні не оспорюється і той факт, що в 2013 року позивач ОСОБА_6 зверталася до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.11.2013р., заявлені позовні вимоги було задоволено судом першої інстанції, однак 20.02.2014р. Апеляційний суд Львівської області своїм рішенням скасував рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 11.11.2013р. та ухвалив нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовив, мотивуючи тим, що відповідач чинить позивачу перешкоди в користуванні виділеної їй в користування земельною ділянкою площею 604 кв.м. по АДРЕСА_1, зокрема щодо демонтажу останнім межових знаків, міськрайонний суд прийшов до помилкового висновку про підставність пред'явленого позову. Як вбачається із рішення Апеляційного суду Львівської області від 18.06.2015р., рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 16.01.2015р. в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним та скасування Державного акту на право власності на землю від 25.10.2012р. скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким визнано незаконним і скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку від 25.10.2012р. серії НОМЕР_1, виданий ОСОБА_6. Аналізуючи викладене, суд прийшов до переконання, що відповідно до ст.223 ЦПК України, після набрання рішення суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини, а відтак суд вважав, що заявлений позов є безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з'ясування всіх обставинам, що мають значення для справи, обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають, обставини ж, які суд вважав встановленими, - не доведені.

Позивач ОСОБА_6 звернулася в Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області з позовом до ОСОБА_4 про реальний розподіл житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності та земельної ділянки для обслуговування цього житлового будинку, у якому просила: 1. виділити ОСОБА_6 в натурі належну їй 51/100 ідеальної частини будинковолодіння АДРЕСА_1 та 51/100 земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_2 площею 0,1184га, яка призначена для обслуговування цього будинковолодіння, передавши при цьому у її особисту власність в рахунок такого розподілу наступні приміщення житлового будинку №13, позначеного літ. «А-11»: коридор-сходову, позначений літ. «1-1» площею 10,4 кв.м., кухню літ. «1-2» площею 10,3 кв.м., кімнату літ. «1-3» площею 14,6 кв.м., кімнату літ. «1-4» площею 18,9 кв.м., санвузол літ. «1-5» площею 3,6 кв.м., коридор літ. «1-6» площею 3,6 кв.м., у мансардному приміщенні: коридор літ. «1-7» площею 4,0 кв.м., кладова літ. «1-8» площею 5,0 кв.м., кімната літ. «1-9» площею 13,9 кв.м.,підвал літ. «1» площею 2,5 кв.м., підвал літ. «11» площею 9,3 кв.м. та підвал літ. «111» площею 10,9 кв.м., що становить разом по житловому будинку «А-11» 107 кв.м. загальної площі, з яких житлова площа становить 47,40 кв.м., а також сарай , позначений літ. «Б» площею 16 кв.м., висотою 2,6 кв.м. та об'ємом 41куб. метр; вбиральню, позначену літ. «Г» площею 1,3 кв.м., Ѕ металевого огородження будинковолодіння та земельну ділянку №1 площею 604 квадратних метрів із розташованими на ній будівлями і спорудами, (поч.. т.1) за ходом годинникової стрілки літ. 1, 8, 9, 18, 17, 16, 15, 19, 20, 21, 4, 3, 2, 1 з відповідними відстанями між точками 12,56 м.п.; 10,34м.п.; 3,56 м.п.; 25м.п; 1,37 м.п.; 15,80 м.п.; 7,81 м.п.; 30,30 м.п.; 4,36 м.п.; 32,35 м.п.; 2,73 м.п.; 8,04 м.п.; 0,94 м.п., позначено на плані додатку №3 до висновку №197/09 судової будівельно-технічної експертизи, проведеної у цивільній справі №2-119/2009 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою; 2. виділити відповідачу ОСОБА_4 належних йому 49/100 ідеальних частин будинковолодіння АДРЕСА_1 та 49/100 земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_2 площею 0,1184га, яка призначена для обслуговування цього будинковолодіння, передавши при цьому у її особисту власність ОСОБА_4 в рахунок такого розподілу наступні приміщення житлового будинку №13, позначеного літ. «А-11»: коридор, позначений літ. «2-1» площею 3,6 кв.м., кладову літ. «2-2» площею 3,7 кв.м., кімнату літ. «2-3» площею 18,4 кв.м., кімнату літ. «2-4» площею 15,0 кв.м., кухню літ. «2-5» площею 10,00 кв.м., коридор літ. «2-6» площею 10,40 кв.м., у мансардному приміщенні: коридор літ. «2-7» площею 4,0 кв.м., кладова літ. «2-8» площею 5,0 кв.м., кімната літ. «2-9» площею 14,20 кв.м., підвал літ. «1V» площею 10,8 кв.м., підвал літ. «V» площею 9,3 кв.м., що становить разом по житловому будинку «А-11» 104,40 кв.м. загальної площі, з яких житлова площа становить 47,10 кв.м., а також сарай , позначений літ. «В» площею 20,90 кв.м., висотою 2,5 кв.м. та об'ємом 52 куб. метр; вбиральню, позначену літ. «Д» площею 1,3 кв.м., Ѕ металевого огородження будинковолодіння та земельну ділянку №2 площею 289 квадратних метрів із розташованими на ній будівлями і спорудами, (поч. т.1) за ходом годинникової стрілки літ. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 19, 1 з відповідними відстанями між точками 0,94 м.п.; 8,04м.п.; 2,73 м.п.; 18,14м.п; 6,02 м.п.; 24,24 м.п. та земельну ділянку №3 площею 291 кв.м. з розташованими на ній будівлями і спорудами (поч..т.9) за ходом годинникової стрілки літ. 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 9 з відстанями між точками 1,65 м.п.; 2,80 м.п.; 2,50 м.п.; 2,72 м.п.; 38,28 м.п.; 6,19 м.п.; 15,80 м.п.; 1,37м.п.; 25,00 м.п.; 3,56 м.п., що позначені на плані додатку №3 до висновку №197/09 судової будівельно-технічної експертизи, проведеної у цивільній справі №2-119/2009 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що їй, ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності належить 51/100 ідеальної частини будинковолодіння АДРЕСА_1. Інших 49/100 ідеальних частин цього будинковолодіння належить ОСОБА_4. Зазначене нерухоме майно належить їй на праві спільної часткової власності відповідно до Договору за №2-2288 від 03 листопада 1993р., укладеного між Дрогобицьким Держлісгоспом та нею, ОСОБА_6, який зареєстровано Дрогобицьким бюро технічної інвентаризації в Реєстрову книгу 20 листопада 1993р. Інвентаризаційна вартість її ідеальної частки у будинковолодінні АДРЕСА_1 на даний час становить 15608 грн. 00 коп. Житловий будинок АДРЕСА_1 розміщений на земельній ділянці загальною площею [0,1184 га], що належить їй та відповідачу на праві спільної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 01.11.2005р. Однак, на даний час вона з відповідачем не можуть дійти згоди, щодо користування та розпорядження вищезазначеним нерухомим майном, що перебуває у їхній спільній власності. Крім цього, відповідач у справі неодноразово порушував та продовжує порушувати її право у спільній частковій власності на вищезазначене нерухоме майно, що підтверджується в тому числі фактом невиконання відповідачем ОСОБА_4 до цього часу чинного судового рішення Апеляційного суду Львівської області від 01 березня 2010р. у справі №22ц-130/2010р. Такі дії відповідача ОСОБА_4 явно суперечать ряду норм матеріального права України, в тому числі суперечать ряду положень Цивільного кодексу України. Тому, з метою захисту порушуваних відповідачем ОСОБА_4 її законних прав та інтересів, з метою уникнення у подальшому між нею та відповідачем будь-яких спорів та побутових конфліктів з приводу користування цим спільним житлом та земельною ділянкою для його обслуговування, а також з метою уникнення суперечок з приводу утримання квартири, вона змушена звернутись із даною позовною заявою до суду.

Колегія суддів вважає, що такі позовні вимоги є обґрунтованими та безпідставно були відхилені судом першої інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорвалось та не спростовано сторони є співвласниками будинковолодіння та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1. При цьому позивачу на праві власності належить 51/100 частина будпинковолодіння, відповідачу ж 49/100 частин. Земельна ж ділянка площею 0,1184 га, яка надана для обслуговування будинку та господарських будівель належить обом співвласникам без визначення часток кожного з них на підставі державного акту на праві власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_3 від 8.11.2005 року. Крім цього, слід вказати і про те, що ідеальні частки у будинковолодінні сторонами фактично були набуті за договорами купівлі-продажу від 3.11.1993 року між кожним із них як покупцями та Дрогобицьким держлісгоспом як продавцем, - із визначенням кожному з них конкретних приміщень у будинку та господарських споруд, що складають частку кожного з них. Фактично цими ж приміщеннями сторони і користуються по сьогоднішній день із частковими зміщеннями внутрішніх не несучих перегородок між приміщеннями (перший поверх І та ІІ (позивачем) та мансарда збільшено приміщення 1-8 (позивач) та 2-8 (відповідач). Технічний стан будинку перевірений працівниками БТІ 28.09.2016 року без виявлення змін (Вказане зокрема вбачається із договорів купівлі-продажу, за якими була здійснена реєстрація за сторонами часток будинковолодіння; державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_3 від 8.11.2005 року, матеріали Інвентаризаційної справи на пірне будинковолодіння).

Практично житловий будинок між сторонами розподілений навпіл з часу його придбання та сторони, окрім приміщень горища жодних приміщень у спільному користуванні не мали та не мають та використовують приміщення, про виділення кожному і з них яких і просить позивач та, які, незначно видозмінені, були ними придбані за договорами купівлі-продажу. Аналогічно стосується господарських будівель.

Що стосується земельної ділянки, то така перебуває у спільній власності сторін та рішенням суду у справі №22ц-130/2010 від 1.03.2010 року між ними визначено порядок користування цією земельною ділянкою відповідно до часток кожного з них відповідно до висновку №197/09 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №2-922/08 від 23.03.2009 року судового експерта Ляша І.І. ) свідоцтво НОМЕР_4). Про поділ у такий же спосіб земельної ділянки між сторонами і просить позивач.

Відповідач заперечує стосовно поділу зважаючи на те, що у випадку реального поділу будинковолодіння йому доведеться вчиняти додаткові дії щодо оформлення рахунків на житлово-комунальні послуги; необхідність вчинення інших дій у зв'язку із створенням фактично окремих житлових будинків; заперечує можливість реального розподілу горища. Крім цього, що стосується земельної ділянки, то вважає, що рішення суду про визначення порядку користування нею порушує його права та інтереси, а крім цього існує рішення у іншій справі №22-2680/2007 від 12.11.2007 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 за практично ідентичним позовом про поділ земельної ділянки відмовлено. Додатково представник відповідача вказала на те, що сторонам було продано квартири, а не частки в будинку, що виключає можливість задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що доводи відповідача слід вважати необґрунтованими та такими, що свідчать про вчинення ним перешкод позивачу у реалізації нею права виділу її частки у праві спільної власності в натурі шляхом поділу будинку, господарських будівель, дворових споруд та ділянки, співвласником якої вона є.

Так, між сторонами протягом більш як десяти років тривають спори з приводу володіння та користування земельною ділянкою, а також і будинковолодінням в цілому.

Намагання позивача визначити реально свою частку та ізолювати її із фактичним створенням конкретного окремого будинковолодіння постійно заперечує відповідач із створенням частково обґрунтованих у попередніх спорах, частково ж ні перепон у цьому.

У даному спорі колегія суддів вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та жодних прав чи інтересів відповідача чи інтересів інших осіб при здійсненні розподілу будинковолодіння та ділянки між сторонами за запропонованим варіантом порушено не буде, а навпаки буде захищено інтереси позивача при збереженні сатисфакції сторони відповідача з вирішенням тривалого конфлікту між сторонами, який вони самостійно вирішити не взмозі протягом надзвичайно тривалого часу.

Як вказано вище, вбачається із даних інвентаризаційної справи на спірне будинковолодіння, а також вбачається додатково із висновків КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна від 29.09.2016 року, - кожна із сторін користується практично тією ж частиною будинку та господарськими спорудами, що були придбані ними за договорами купівлі продажу. При цьому частка кожної із сторін практично відповідає розмірам ідеальних часток, що належить кожній із них. Більше того частка відповідача є навіть незначно більшою, а позивача незначно меншою від ідеальних, належних їм часток у будинковолодінні.

Так, позивач використовує належні їй приміщення житлового будинку №13, позначеного літ. «А-ІІ»:

-перший поверх: коридор-сходову, позначений літ. «1-1» площею 10,4 кв.м., кухню літ. «1-2» площею 10,3 кв.м., кімнату літ. «1-3» площею 14,6 кв.м., кімнату літ. «1-4» площею 18,9 кв.м., санвузол літ. «1-5» площею 3,6 кв.м., коридор літ. «1-6» площею 3,6 кв.м.;

-мансарда: коридор літ. «1-7» площею 4,0 кв.м., кладова літ. «1-8» площею 5,0 кв.м., кімната літ. «1-9» площею 13,9 кв.м.;

-підвальні приміщення: підвал літ. «І» площею 2,5 кв.м., підвал літ. «ІІ» площею 9,3 кв.м. та підвал літ. «ІІІ» площею 10,9 кв.м.

Загальна площа приміщень позивача становить по житловому будинку «А-ІІ» 107 кв.м. загальної площі, з яких житлова площа становить 47,40 кв.м.

Також позивач використовує придбаний нею сарай, позначений літ. «Б» площею 16 кв.м.; вбиральню, позначену літ. «Г» площею 1,3 кв.м.

Відповідач же використовує приміщення житлового будинку №13, позначеного літ. «А-ІІ»:

- перший поверх: коридор, позначений літ. «2-1» площею 3,6 кв.м., кладову літ. «2-2» площею 3,7 кв.м., кімнату літ. «2-3» площею 18,4 кв.м., кімнату літ. «2-4» площею 15,0 кв.м., кухню літ. «2-5» площею 10,00 кв.м., коридор літ. «2-6» площею 10,40 кв.м.;

- мансарда: коридор літ. «2-7» площею 4,0 кв.м., кладова літ. «2-8» площею 5,0 кв.м., кімната літ. «2-9» площею 14,20 кв.м.;

- підвальні приміщення: підвал літ. «ІV» площею 10,8 кв.м., підвал літ. «V» площею 9,3 кв.м.

Загальна площа приміщень відповідача становить по житловому будинку «А-ІІ» 104,40 кв.м. загальної площі, з яких житлова площа становить 47,10 кв.м.,

Також, відповідач використовує сарай, позначений літ. «В» площею 20,90 кв.м.; вбиральню, позначену літ. «Д» площею 1,3 кв.м.

Пропорційно позивач використовує 50,63 % будинку при практично рівних частках житлових приміщень, а також менший за площею сарай та аналогічну за площею вбиральню.

Відповідач відповідно використовує приміщення будинку у відсотковому відношенні 49,38%.

Щодо вартості, кожної із частин будинковолодіння, що пропонується до виділення кожній із сторін, то такі пропорційно є практично відповідними часткам сторін у будинковолодінні. Вартість приміщень позивача - 156082 грн., відповідача - 149962 грн. Тобто при загальній вартості будинковолодіння 306044 грн. пропорції щодо вартості сторін виглядають так: позивач 50,99 %, відповідач - 49 %.

Крім цього, зважаючи на те, що приміщення житлового будинку кожної із сторін фактично відділені, жодних переобладнань чи перепланувань, реконструкції, тощо здійснювати у будинковолодінні у зв'язку із таким варіантом поділу потреби немає, - згода органу місцевого самоврядування щодо такого варіанту розподілу не потребується. Крім цього, у згаданих висновках МБТІ йдеться про те, що загальна площа частки кожного із співвласників порівняно із тією, яка була ними придбана, змінена за рахунок внутрішніх перепланувань, що не потребують дозвільної документації, в яку, також, включено площу підвальних приміщень.

Щодо заперечень відповідача, то той довід, що кожній із сторін належить квартира, а не частки у будинку, то такий спростований договорами купівлі-продажу, про які йшлося та матеріалами інвентаризаційної справи на будинки, за якими кожна із сторін придбала ідеальну частку у будинковолодінні (умовно вказані квартира №1 та №2) із визначенням конкретних приміщень, про що йшлося вище, а не окремі квартири як об'єкти права власності.

Крім цього, що стосується приміщень горища, то, кожному із співвласників слід користуватись частиною приміщень горища, що розташована над приміщеннями, які виділені кожній із них на першому поверсі будинку, чим буде вирішений потенційний спір щодо горища із виділенням таких частин кожному з них.

Щодо інших доводів про неможливість здійснення розподілу будинковолодіння, то такі на можливість задоволення позову в цій частині вимог не впливають, а тим більше відповідачем свого варіанту розподілу не представлено на реальні порушення його інтересів та в чому такі полягають при здійсненні такого розподілу не вказано. Не зазначено про будь-які переваги матеріальні, фінансові, побутові, тощо при такому розподілі позивача порівняно з ним. Крім цього, не заявлялось будь-яких клопотань для перевірки таких можливих доводів відповідача з приводу неможливості здійснення розподілу будинковолодіння.

Що стосується розподілу земельної ділянки, то колегія суддів вважає, теж, що варіант розподілу запропонований позивачем відповідає інтересам обох сторін, про що йшлося вище та жодним чином не вказує на порушення будь-яких інтересів відповідача.

Так, варіант розподілу земельної ділянки здійснено у спосіб визначення порядку користування такою за рішенням суду, про яке йшлося та яке набрало законної сили та відповідно до висновку експерта у цій галузі знань.

При такому розподілі кожній із сторін переходить практично ідентична до ідеальної частки кожної з них у будинку, господарських будівель та дворових споруд, для обслуговування яких така виділена.

Так, позивачу перейде земельна ділянка, яка надана їй в користування вісім років тому рішенням суду: площею 604 квадратних метрів із розташованими на ній будівлями і спорудами, (поч. т.1) за ходом годинникової стрілки літ. 1, 8, 9, 18, 17, 16, 15, 19, 20, 21, 4, 3, 2, 1 з відповідними відстанями між точками 12,56 м.п.; 10,34м.п.; 3,56 м.п.; 25м.п; 1,37 м.п.; 15,80 м.п.; 7,81 м.п.; 30,30 м.п.; 4,36 м.п.; 32,35 м.п.; 2,73 м.п.; 8,04 м.п.; 0,94 м.п. Відповідачу ж інша частина, теж передана за рішенням, яке набрало законної сили, яка складається із двох частин: а саме земельну ділянка, площею 289 квадратних метрів із розташованими на ній будівлями і спорудами, (поч. т.1) за ходом годинникової стрілки літ. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 19, 1 з відповідними відстанями між точками 0,94 м.п.; 8,04м.п.; 2,73 м.п.; 18,14м.п; 6,02 м.п.; 24,24 м.п. та земельну ділянка, площею 291 кв.м. з розташованими на ній будівлями і спорудами (поч..т.9) за ходом годинникової стрілки літ. 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 9 з відстанями між точками 1,65 м.п.; 2,80 м.п.; 2,50 м.п.; 2,72 м.п.; 38,28 м.п.; 6,19 м.п.; 15,80 м.п.; 1,37м.п.; 25,00 м.п.; 3,56 м.п.

Так, позивачу належатиме 51,01 % ділянки, відповідачу ж пропорційно - 48,98%.

Незначні відхилення по ділянці на користь позивача слід вважати врівноважуються такими ж незначними відхиленнями на користь відповідача по будинковолодінні та окремо грошових компенсацій не потребують або вони становитимуть таку незначну величину, заради якої призначати значно вартісніше дослідження спеціалістом є нераціонально та недоцільно.

Дійсно, частина ділянки, яка передана відповідачу розділена на дві окремі ділянки, однак на жодні реальні недоліки при користуванні такими частинами ним не наведено. За такими відповідач має змогу повноцінно використовувати належну йому частку у будинковолодінні та має наявними підходи та під'їзди до таких, що, також, було враховано при вирішенні спору щодо визначення порядку користування ділянкою, про який йшлося.

Довід про неможливість під'їзду до господарської будівлі спростовано оглядом цивільних справ 2-119/09 (№22ц-130/2010), 2-311/07 (№22-2680/2007), 442/2558/13-а, 442/5407/14-ц (№22ц/783/2562/15), 442/4976/13-ц (№22-ц/783/852/14), а також даної справи, з яких вбачається, що відповідач фактично не виконує рішення суду про визначення порядку користування земельною ділянкою, за яким ділянку, що передана йому у користування розширено в місці проїзду до господарської будівлі, що і стало очевидно підставою для задоволення позову про визначення порядку користування ділянкою між сторонами на противагу відмови у задоволенні позову про її поділ, що мало місце до того за іншим частково згодом зміненим в частині під'їзду до господарської будівлі відповідача експертним планом у справі 2-311/07 (№22-2680/2007). Вказане спростовує і доводи відповідача про чинність рішення у справі 2-311/07 (№22-2680/2007 як преюдиційного для даної справи, оскільки фактичної обставини обох загаданих рішень відрізняються.

Додатково, відповідачем знову ж свого варіанту розподілу земельної ділянки не представлено, клопотань про витребування доказів щодо цього не заявлено ні у суді першої, ані у суді апеляційної інстанції. Тому такий довід, на противагу законного бажання позивача здійснити реальний поділ будинковолодіння та земельної ділянки між сторонами відповідно до їх часток слід вважати безпідставним.

Враховуючи вказане рішення суду першої інстанції слід вважати таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позов слід задовольнити, провівши реальний розподіл будинковолодіння належного сторонам та земельної ділянки за варіантом розподілу запропонованим позивачем, за яким кожна із сторін отримає виділену частку будинковолодіння та земельної ділянки, що відповідає її ідеальній частці у таких та при цьому не порушуватимуться інтереси жодної із сторін.

Вказаним доводи апеляційної скарги слід визнати підставними і задовольнити таку у повному обсязі.

Вказане відповідає вимогам ст. 41 Конституції України, ст.ст. 355-358, 364, 367, 377, 380, 382, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 86, 100, 101, 112, 113, 132 ЦК України (в ред. 1963 року), ст.ст. 116, 120-122, 125, 126, 152 ЗК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 4.10.1991 року «Про практику застосування сулами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» в відповідних редакція станом на час спірних правовідносин.

Відповідно до задоволених вимог позову та скарги слід розподілити понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 березня 2017 року - скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про реальний розподіл житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності та земельної ділянки для обслуговування цього житлового будинку - задовольнити.

Здійснити поділ будинковолодіння та земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

Виділити позивачу ОСОБА_6 в натурі належну їй 51/100 ідеальну частину будинковолодіння АДРЕСА_1 та 51/100 частину земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_2 площею 0,1184 га, яка призначена для обслуговування цього будинковолодіння, передавши при цьому у її особисту власність за рахунок такого розподілу:

- приміщення житлового будинку №13, позначеного літ. «А-ІІ»: коридор-сходову, позначений літ. «1-1» площею 10,4 кв.м., кухню літ. «1-2» площею 10,3 кв.м., кімнату літ. «1-3» площею 14,6 кв.м., кімнату літ. «1-4» площею 18,9 кв.м., санвузол літ. «1-5» площею 3,6 кв.м., коридор літ. «1-6» площею 3,6 кв.м., у мансардному приміщенні: коридор літ. «1-7» площею 4,0 кв.м., кладова літ. «1-8» площею 5,0 кв.м., кімната літ. «1-9» площею 13,9 кв.м., підвал літ. «І» площею 2,5 кв.м., підвал літ. «ІІ» площею 9,3 кв.м. та підвал літ. «ІІІ» площею 10,9 кв.м., що становить разом по житловому будинку «А-ІІ» 107 кв.м. загальної площі, з яких житлова площа становить 47,40 кв.м.,

- сарай, позначений літ. «Б» площею 16 кв.м.; вбиральню, позначену літ. «Г» площею 1,3 кв.м., Ѕ металевого огородження будинковолодіння та

- земельну ділянку №1, площею 604 квадратних метрів із розташованими на ній будівлями і спорудами, (поч. т.1) за ходом годинникової стрілки літ. 1, 8, 9, 18, 17, 16, 15, 19, 20, 21, 4, 3, 2, 1 з відповідними відстанями між точками 12,56 м.п.; 10,34м.п.; 3,56 м.п.; 25м.п; 1,37 м.п.; 15,80 м.п.; 7,81 м.п.; 30,30 м.п.; 4,36 м.п.; 32,35 м.п.; 2,73 м.п.; 8,04 м.п.; 0,94 м.п., позначено на плані додатку №3 до висновку №197/09 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №2-922/08 від 23.03.2009 року судового експерта Ляша І.І. ) свідоцтво НОМЕР_4).

Виділити відповідачу ОСОБА_4 в натурі належні йому 49/100 ідеальних частин будинковолодіння АДРЕСА_1 та 49/100 частин земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_2 площею 0,1184 га, яка призначена для обслуговування цього будинковолодіння, передавши при цьому у його особисту власність за рахунок такого розподілу:

- приміщення житлового будинку №13, позначеного літ. «А-ІІ»: коридор, позначений літ. «2-1» площею 3,6 кв.м., кладову літ. «2-2» площею 3,7 кв.м., кімнату літ. «2-3» площею 18,4 кв.м., кімнату літ. «2-4» площею 15,0 кв.м., кухню літ. «2-5» площею 10,00 кв.м., коридор літ. «2-6» площею 10,40 кв.м., у мансардному приміщенні: коридор літ. «2-7» площею 4,0 кв.м., кладова літ. «2-8» площею 5,0 кв.м., кімната літ. «2-9» площею 14,20 кв.м., підвал літ. «ІV» площею 10,8 кв.м., підвал літ. «V» площею 9,3 кв.м., що становить разом по житловому будинку «А-ІІ» 104,40 кв.м. загальної площі, з яких житлова площа становить 47,10 кв.м.,

- сарай, позначений літ. «В» площею 20,90 кв.м.; вбиральню, позначену літ. «Д» площею 1,3 кв.м., Ѕ металевого огородження будинковолодіння та

- земельну ділянку №2, площею 289 квадратних метрів із розташованими на ній будівлями і спорудами, (поч. т.1) за ходом годинникової стрілки літ. 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 19, 1 з відповідними відстанями між точками 0,94 м.п.; 8,04м.п.; 2,73 м.п.; 18,14м.п; 6,02 м.п.; 24,24 м.п. та земельну ділянку №3 площею 291 кв.м. з розташованими на ній будівлями і спорудами (поч..т.9) за ходом годинникової стрілки літ. 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 9 з відстанями між точками 1,65 м.п.; 2,80 м.п.; 2,50 м.п.; 2,72 м.п.; 38,28 м.п.; 6,19 м.п.; 15,80 м.п.; 1,37м.п.; 25,00 м.п.; 3,56 м.п., що позначені на плані додатку №3 до висновку №197/09 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №2-922/08 від 23.03.2009 року судового експерта Ляша І.І. ) свідоцтво НОМЕР_4).

Кожній із сторін користуватись частиною приміщень горища, що розташована над приміщеннями, що виділені кожній із них на першому поверсі будинку.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 3379,78 грн. сплаченого нею судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 11 травня 2018 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра