Справа № 464/2274/18 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/811/240/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 липня 2018 року в складі судді Чорна С.З в справі за позовом ОСОБА_2 до філії Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Львівська регіональна дирекція», Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

встановила:

В квітні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідачів філії ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Львівська регіональна дирекція» (далі - філія ПАТ «НСТУ» «Львівська регіональна дирекція»), Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (далі - ПАТ «НСТУ») про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення №113-к від 29.03.2018 з посади завідувача відділу автотранспортного обслуговування комплексу матеріально-технічного постачання філії ПАТ «НСТУ» «Львівська регіональна дирекція» з 30.03.2018 та поновити його на зазначеній посаді, стягнути з відповідача філії ПАТ «НСТУ» «Львівська регіональна дирекція» в його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 02.04.2018 (дати звільнення) по 26.04.2018 (дата поновлення на роботі) у розмірі 4 354, 20 грн.

Вимоги обґрунтовував тим, що наказом № 113-к від 29.03.2018 року звільнений із посади завідувача відділу автотранспортного обслуговування комплексу матеріально-технічного постачання філії ПАТ «НСТУ» «Львівська регіональна дирекція» з 30.03.2018 у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці (скорочення штату та чисельності працівників) відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Згідно оскаржуваного наказу підставою для такого звільнення стало персональне попередження про наступне вивільнення від 26.01.2018 року. Однак, персонально про звільнення його ніхто не повідомляв. Зазначив, що в період 11.01.2018 року по 12.02.2018 року він перебував на лікарняному, а після виходу 13.02.2018 року на роботу був ознайомлений з вакантними посадами на ПАТ «НСТУ», зокрема, з посадою завідувача відділу розслідувань та аудиту, на що погодився. Повідомив посадових осіб філії про те, що не був попереджений під розписку про майбутнє звільнення з посади, на що отримав відповідь, що таке попередження йому скеровувалося рекомендованим листом на адресу місця проживання. Окрім цього, вказав, що інспектор з кадрів не відправив його особової справи в ПАТ «НСТУ», мотивуючи відсутністю в такій персонального попередження про наступне вивільнення з роботи, у зв'язку з чим його особова справа не буде прийнята.

З огляду на наведене, вважав звільнення з посади незаконним та просив поновити його на роботі, виплативши середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24 липня 2018 року узадоволенні позову ОСОБА_2 до філії Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «Львівська регіональна дирекція», Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2, з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає його необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскільки з 11 січня 2018 року по 12 лютого 2018 року перебував у відпустці по тимчасовій непрацездатності, повідомити його персонально під особистий підпис було неможливо, тому мав бути повідомлений про скорочення відразу після виходу на роботу, тобто 13.02.2018 року та звільнений не раніше ніж через два місяці з дня повідомлення.

13.02.2018 року його ознайомили з вакантними посадами на ПАТ «НСТУ» і він погодився на посаду завідувача відділу розслідувань та аудиту

Звертає увагу на те, що його особову справу в ПАТ «НСТУ» у м. Києв інспектор з кадрів на погодження не відправляла, оскільки в справі відсутнє персональне письмове попередження про наступне вивільнення з роботи.

20.03.2018 року його повторно ознайомили з усіма вакантними посадами та повідомили, що його кандидатуру на посаду завідувача відділу розслідувань та аудиту в м. Києві не розглядали, оскільки вважали його згоду на цю посаду жартом.

Вважає, що відповідачем порушено його законне право на залишення на роботі в ПАТ «НСТУ».

При цьому, з січня 2018 року відповідач набирав працівників по цивільно-правових угодах, а саме оператори, ведучі програм.

Надав розрахунок виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 липня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою про призначення справи до розгляду від 19 жовтня 2018 року вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи без їх виклику, про день та час розгляду справи учасники були повідомлені судовою повісткою-повідомленням (а.с. 108,109), оскільки явка учасників справи не є обов»язковою.

За відсутності всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засдіання за допомогою звозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог місцевий суд дійшов висновку про те, що підставою для звільнення позивача з посади завідувача відділу автотранспортного обслуговування комплексу матеріально-технічного постачання та транспорту було скорочення даної посади, як і всього відділу автотранспортного обслуговування комплексу матеріально-технічного постачання та транспорту в філії ПАТ «НСТУ» «Львівська регіональна дирекція», іншої відповідної посади для переведення останній не обрав.

Крім цього, суд зазначив, що перебуваючи на амбулаторному лікуванні, позивач мав можливість особисто отримувати поштову кореспонденцію, підстав вважати, що підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення про отримання 30.01.2018 року особисто письмового попередження, виконано не самим позивачем у суду немає.

З витягу з протоколу засідання комісії ПАТ «НСТУ» від 06.03.2018 року вбачається, що особова справа ОСОБА_2 оглядалась, за результатами чого прийнято відповідне рішення, доказів протилежного позивачем не надано, тому відповідачем дотримано процедура звільнення, відтак відсутні підстави для визнання оскаржуваного наказу незаконним, поновлення позивача на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Також суд зазначив, що філія ПАТ «НСТУ» «Львівська регіональна дирекція» не має статусу юридичної особи, а підпорядковується ПАТ «НСТУ», тому не є належним відповідачем у даній справі та не може відповідати за пред'явленими позовними вимогами.

Виходячи з наявних матеріалів справи та досліджених судом доказів, колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду з таких підстав.

Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (стаття 4 КЗпП України).

Згідно із частиною 2 статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ст.ст. 2-1, 5-1 КЗпП України держава забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин, крім цього, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (стаття 21 КЗпП України).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 згідно наказу № 29-к від 11.12.2015 року прийнятий на посаду завідувача відділу автотранспортного обслуговування комплексу матеріально-технічного постачання філії ПАТ «НСТУ» «Львівська регіональна дирекція», що підтверджується записами трудової книжки останнього (а.с. 8).

Відповідно до протоколу № 32 засідання правління ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» від 21.12.2017 року, прийнято рішення про затвердження та введення в дію з 02.04.2018 року нової структури та штатного розпису ПАТ «НСТУ», в тому числі і в Львівську регіональну дирекцію (а.с. 28-29).

На виконання вказаного рішення 21.12.2017 року ПАТ «НСТУ» видано наказ № 469 «Про організацію заходів, пов'язаних зі змінами в організації виробництва і праці (скорочення штату та чисельності працівників) у ПАТ «НСТУ», згідно з яким зобов'язано виконавчого директора та керівників філій не пізніше ніж за три місяці до запланованих звільнень надати первинним профспілковим організаціям Центральної дирекції та філій інформацію щодо заходів, пов'язаних із змінами в організації виробництва і праці (скорочення штату та чисельності працівників) разом з інформацією про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може торкнутись та провести відповідно до чинного законодавства вивільнення працівників філії у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, а саме скорочення штату та чисельності працівників; визначити працівників, посади яких скорочено та, відповідно, які підлягають звільненню; не пізніше двох місяців попередити про наступне вивільнення кожного працівника персонально під особистий підпис; одночасно з попередженням про звільнення запропонувати працівнику вакантні посади; у разі відмови працівників від переведення на запропоновані вакантні посади або у разі відсутності вакантних посад, здійснити усі необхідні дії по звільненню таких працівників відповідно до чинного законодавства (а.с. 30).

26.12.2017 року виконавчим директором ПАТ «НСТУ» скеровано лист № 02-18/4533 первинній профспілковій організації філії ПАТ «НСТУ» «Львівська регіональна дирекція», в якому повідомлено про проведення змін в організації виробництва і праці, а саме, скорочення штату та чисельності працівників філії ПАТ «НСТУ» «Львівська регіональна дирекція» та долучено список посад (по категоріях), які підлягають скороченню, серед яких, зазначено посаду, яку обіймав позивач ОСОБА_2 - завідувач відділу автотранспортного обслуговування (а.с. 31-32).

Листом від 05.01.2018 року за № 02-18/15-1 виконавчий директор ПАТ «НСТУ» надав керівникам структурних підрозділів (філій) перелік вакансій станом 05.01.2018 року у Центральній дирекції ПАТ «НСТУ» та філіях ПАТ «НСТУ» (а.с. 38).

На виконання рішення правління ПАТ «НСТУ» від 21.12.2017 року та наказу №469 від 21.12.2017 року, т.в.о. менеджера філії ПАТ «НСТУ» «Львівська регіональна дирекція» 09.01.2018 року видано наказ № 1 «Про створення комісії та організацію заходів в зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці (скорочення штату та чисельності працівників)» (а.с. 37).

Наказом № 113-к від 29.03.2018 року позивач звільнено із займаної посади завідувача відділу автотранспортного обслуговування комплексу матеріально-технічного постачання філії ПАТ «НСТУ» «Львівська регіональна дирекція» з 30.03.2018 у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та у зв'язку із ознайомлення його з усіма вакантними посадами, наявними в ПАТ «НСТУ» в період проведення процедури вивільнення, його відмовою від обрання інших запропонованих вакантних посад у ПАТ «НСТУ», які не відповідають спеціальності та кваліфікації, але передбачають роботу, яку ОСОБА_2 зміг би виконувати з урахуванням кваліфікації, досвіду роботи і стану здоров'я, у порядку передбаченому ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України (а.с. 48).

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці (ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України).

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 11.01.2018 року був у відпустці у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, перебував на амбулаторному лікуванні в Комунальній 4 міській поліклініці м. Львова, що підтверджується копіями листків непрацездатності серії АДП № 43255, № 433299 (а.с. 41-42).

26.01.2018 на його адресу було скеровано рекомендований лист № 55/01/01-14, в якому останнього попереджено про скорочення займаної ним посади, запропоновано ознайомитись із переліком вакантних посад в кадровій службі філії та повідомлено, що не раніше двох місяців з моменту попередження, він підлягає звільненню за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 39).

За результатом ознайомлення ОСОБА_2 з переліком усіх наявних в ПАТ «НСТУ» вакантних посад станом на 05.01.2018 року, останнім 13.02.2018 було обрано для переведення посаду начальника відділу аудиту та розслідувань управління внутрішнього аудиту і фінансових розслідувань, про що проставлено особистий підпис у листку про ознайомлення з переліком вакантних посад.

Як вбачається із витягу з протоколу засідання комісії ПАТ «НСТУ» від 06.03.2018 року для визначення переважного права на залишення на роботі працівників, що підлягають переведенню, звільненню та попередження про майбутнє вивільнення з роботи, ОСОБА_2 відмовлено у переведенні на обрану ним посаду, оскільки з врахуванням інформації з його особової справи, кваліфікація останнього не є відповідною для заняття вищевказаної посади (а.с. 43-45).

Відповідно до листа ПАТ «НСТУ» від 15.03.2018 року № 02-18/713 керівникам відокремлених структурних підрозділів ПАТ «НТСУ» (а.с. 46), комісією 20.03.2018 року повторно ознайомлено ОСОБА_2 з переліком усіх наявних в ПАТ «НСТУ» вакантних посад станом на 15.03.2018 року та запропоновано переведення на відповідні (за кваліфікацією, досвідом роботи та станом здоров'я працівника) посади.

В пропозиції від 20.03.2018 року до персонального письмового попередження про наступне вивільнення від 26.01.2018 року, позивач від переведення на іншу посаду відмовився мотивуючи тим, що на пропозицію від 13.02.2018 року його документи в Київ не були відправлені (а.с. 47).

Колегія суддів виходить з того, що безспірно встановленим є факт проведення змін в організації виробництва і праці (скорочення штату та чисельності працівників) філії ПАТ «НСТУ» «Львівська регіональна дирекція», відповідно до наказу ПАТ «НСТУ» № 469 «Про організацію заходів, пов'язаних зі змінами в організації виробництва і праці (скорочення штату та чисельності працівників) у ПАТ «НСТУ».

Таким чином, правильним є висновок місцевого суду про те, що підставою для звільнення позивача з посади завідувача відділу автотранспортного обслуговування комплексу матеріально-технічного постачання та транспорту було скорочення даної посади, як і всього відділу автотранспортного обслуговування комплексу матеріально-технічного постачання та транспорту в філії ПАТ «НСТУ» «Львівська регіональна дирекція».

Як встановлено судом, скорочення штату та чисельності працівників філії ПАТ «НСТУ» «Львівська регіональна дирекція», серед яких, зазначено посаду, яку обіймав позивач ОСОБА_2 - завідувач відділу автотранспортного обслуговування, відбулося з завчасним повідомленням позивача (не менше ніж за 2 місяці), докази протилежного відсутні.

Відповідач надав суду належні підтвердження виконання обов'язку щодо персонального попередження, зокрема позивача, про наступне вивільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, зокрема про направлення 26.01.2018 року на адресу відповідача рекомендованого листа № 55/01/01-14, в якому останнього попереджено про скорочення займаної ним посади.

Що стосується доводів апелянта про те, що відповідач провів його звільнення без врахування переважного права на залишення на роботі, а також його не переведено на вакантну посаду начальника відділу аудиту та розслідувань управління внутрішнього аудиту і фінансових розслідувань, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Частиною 2 ст. 49-2 КЗпП України передбачено, що при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Порядок та умови застосування переважного права на залишення працівників на роботі за таких обставин врегульовано ст. 42 КЗпП України.

Згідно із ч. 2 ст. 40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Як вбачається із витягу з протоколу засідання комісії ПАТ «НСТУ» від 06.03.2018 року для визначення переважного права на залишення на роботі працівників, що підлягають переведенню, звільненню та попередження про майбутнє вивільнення з роботи, ОСОБА_2 відмовлено у переведенні на обрану ним посаду начальника відділу аудиту та розслідувань управління внутрішнього аудиту і фінансових розслідувань, оскільки з врахуванням інформації з його особової справи, кваліфікація останнього не є відповідною для заняття вищевказаної посади (а.с. 43-45), а щодо пропозиції від 20.03.2018 року позивач від переведення на іншу посаду відмовився.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.

Зважаючи на те, що позивача було звільнено правомірно, з дотриманням процедури і порядку, передбачених чинним законодавством, не може бути задоволена і вимога про отримання заробітньої плати за час вимушеного прогулу, яка є похідною від вимоги про поновлення на роботі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 липня 2018 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 20 листопада 2018 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк