ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8956/16-ц Номер провадження 22-ц/814/405/18Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

Розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави в складі судді Тімошенко Н.В. від 31 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому, після уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача, як винної в ДТП особи, різницю між фактичним розміром шкоди і виплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 12246,45 грн., а також витрати на експертні дослідження в сумі 2250 грн. і судові витрати.

Вказував, що 08.09.2013 року в м. Полтаві по вул. Пушкіна відповідач керуючи автомобілем Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_1, не надав перевагу в русі автомобілю Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3 по довіреності ОСОБА_5 та скоїв ДТП, внаслідок якої автомобілі зазнали механічних пошкоджень. ПАТ СК «Інтер-Поліс», в якій була застрахована відповідальність відповідача, виплатила страхове відшкодування в сумі 4694,10 грн., натомість згідно проведеного автотоварознавчого дослідження в червні 2017 року вартість матеріального збитку становить 16940,55 грн. Отже відповідач має сплатити різницю між встановленою сумою збитку та виплаченим страховою компанією відшкодуванням.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2017 року позов ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням кошти на ремонт автомобіля Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 12246,45 грн., витрати пов'язані з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 2250 грн. та судовий збір в сумі 580 грн., всього 15076,45 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд дійшов висновку, що позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог.

В травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Зокрема вказує, що оскільки його відповідальність була застрахована в СК «Інвест-поліс» на суму 50000 грн., яка повністю покриває розмір завданого збитку позивачу, то саме страхова компанія повинна відшкодувати завдані збитки в межах страхової суми. Обґрунтовує свої доводи посиланням на відповідну правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 року під час перегляду справи №755/18006/15-ц за позовом ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування завданої майнової шкоди

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення останньої.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 09.09.2013 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Пушкіна в м. Полтаві, під час виконання маневру повороту не надав переваги в русі автомобілю Opel Vectra, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого сталася ДТП з спричиненням автомобілям механічних пошкоджень.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.11.2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суб'єкта підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_7 із заявою про проведення експертного автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №071213 від 26.12.2013 року вартість матеріального збитку пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Opel Vectra становить 7820,58 грн.

Враховуючи застраховану відповідальність ОСОБА_2 в СК «Інтер-Поліс», остання виплатила ОСОБА_8 страхове відшкодування в розмірі 4694,10 грн.

Оскільки пошкоджений автомобіль відновлено не було, а різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та фактичним розміром матеріального збитку складала 3126,48 грн., в жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про її відшкодування.

В ході розгляду справи, позивачем було заявлено клопотання про призначення нової автотоварознавчої експертизи для визначення реальної вартості матеріального збитку на даний час.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №030515 від 15.06.2017 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Opel Vectra, пошкодженого внаслідок ДТП, яка мала місце 08.09.2013 року, станом на час проведення експертизи - 15.06.2017 року складає 11674,62 грн., а вартість матеріального збитку 16940,55 грн.

Застосовуючи зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином на їх достовірність та допустимість, а також їх взаємний зв'язок у сукупності, місцевий суд, на підставі норм ст.ст. 1166, 1194, 1192 ч.2 ЦК України та ст.ст. 22, 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дійшов висновку про задоволення позову.

З вказаним висновком не може погодитись колегія суддів з наступних підстав.

Спірні правовідносини врегульовані положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та нормами Цивільного Кодексу України.

Сторонами не заперечується, що автомобіль Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_1 був застрахований договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в СК «Інвест-поліс», яка визнала дорожньо-транспортну пригоду від 08.09.2013 року страховим випадком та виплатила 14.03.2014 року страхове відшкодування позивачу в розмірі 4694,10 грн.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

На вказані норми закону, суд першої інстанції належної уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про достатність правових підстав для покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника ОСОБА_2, цивільна-правова відповідальність якого можлива лише якщо фактичний розмір завданої шкоди не покритий лімітом страхової суми.

Саме до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №755/18006/15-ц.

Зазначивши, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Наведені підстави свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, неповне з'ясування фактичних обставин справи, що є підставою для скасування судового рішення та постановлення по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про відсутність правових підстав для стягнення збитків з відповідача як з особи, чия цивільна відповідальність застрахована відповідно до положень Закону України ««Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з визначеним законом лімітом страхового відшкодування в розмірі 50000 грн., тоді як позивачем заявлена вимога на відшкодування спричинених ДТП збитків на суму 12246,45 грн.

Оскільки розмір страхового відшкодування повністю покриває спричинені позивачу внаслідок ДТП збитки, відповідальність страхувальника ОСОБА_2 в даному випадку перед власником пошкодженого автомобіля відсутня.

З огляду на задоволення апеляційної скарги, скасування рішення та відмову в задоволенні позову, в порядку ст. 141 ч.ч. 1,13 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір при подачі апеляційної скарги в сумі 870 грн..

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 31 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 870 грн. судового збору, сплаченого ним при подачі апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2018 року.

Судді: Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.