ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 646/2940/17

провадження № 22-ц/818/557/18

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Брулевича В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 березня 2018 року в складі судді Теслікової І.І.,

у с т а н о в и в :

В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся у суд із уточненим в подальшому позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області (далі - Міжрайонний ВДВС по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова ГТУЮ в Харківській області) про стягнення процентів за користування безпідставно збереженими коштами, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 березня 2018 року позовну заяву залишено без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що належним чином повідомлений позивач двічі поспіль не з'явився в призначені судові засідання, явку свого представника не забезпечив, заява про розгляд справи за його відсутності не надходила.

25 серпня 2018 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Апеляційного суду Харківської області. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до того ж суду для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 02 червня 2017 року він подав заяву, в якій просив суд першої інстанції розглядати вказану цивільну справу за його відсутності. Після відкриття провадження в даній цивільній справі 31 серпня 2017 року судом було постановлено ухвалу, якою замінено боржника у виконавчому провадженні № 50089623 на Міжрайонний ВДВС по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова ГТУЮ в Харківській області. З урахуванням вказаних обставин та з огляду на необхідність заміни первісного відповідача належним відповідачем, 27 вересня 2017 року він подав заяву про відкладення судового засідання, в якій, зокрема, просив в жодному випадку не розпочинати розгляд справи та не проводити судового засідання, яке призначено на 27 вересня 2017 року за його відсутності та/або його уповноваженого представника і допоки позивачем не буде подано до суду уточнену позовну заяву. Суд задовольнив вказану заяву позивача та відклав розгляд справи на іншу дату. У свою чергу, склавши та оформивши уточнену позовну заяву, 03 листопада 2017 року він подав її до суду першої інстанції разом із заявою про заміну відповідача правонаступником у справі. Ухвалою від 02 лютого 2018 року клопотання було задоволено та вирішено замінити відповідача Комінтернівський відділ державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області на його правонаступника - Міжрайонний ВДВС по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова ГТУЮ в Харківській області. Однак, 12 березня 2018 року суд першої інстанції постановив ухвалу, якою його позовну заяву безпідставно залишив без розгляду.

Зазначає, що залишаючи його позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції не звернув уваги, що його заява від 27 вересня 2018 року, в якій він просив перенести судове засідання та не розпочинати розгляд справи за його відсутності, стосувалася конкретного судового засідання, призначеного на 27 вересня 2018 року, у зв'язку з тим, що він мав намір подати уточнену позовну заяву. Тому вважає висновок суду першої інстанції про те, що своєю заявою від 27 вересня 2018 року позивач нібито фактично просив суд не розглядати справу за його відсутності є помилковим, необґрунтованим та безпідставним.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04 вересня 2018 року в складі судді Бурлаки І.В. відкрито апеляційне провадження по даній справі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05 вересня 2018 року справу призначено до розгляду.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

02 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

Міжрайонний ВДВС по Основ'янському та Слобідському районах м. Харкова ГТУЮ в Харківській області ухвалу суду першої інстанції не оскаржив, відзив на апеляційну скаргу не надав.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (пункт 6 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 3 статті 128 ЦПК України встановлено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

В частині 5 цієї статті зазначено, що судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, яких викликають, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.

Частинами 1, 2 статті 130 ЦПК України передбачено, що у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

З аналізу даної норми слідує, що доказом належного повідомлення сторони про час і місце судового розгляду є розписка про одержання судової повістки.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина 5 статті 223 ЦПК України).

Пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Із змісту пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України вбачається, що суд залишає заяву без розгляду за наявності таких умов у сукупності: позивача належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи; він повторно не з'явився в судове засідання; від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи. При цьому слід зазначити, що належні повідомлення повинні бути два рази поспіль.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд повинен врахувати всі умови залишення заяви без розгляду у сукупності. Відсутність хоча б однієї із умов, не дає права суду залишати позов без розгляду.

Постановляючи ухвалу про залишення заяви без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 в судові засідання, призначені на 02 лютого та 12 березня 2018 року, не з'явився, явку свого представника не забезпечив, заява про розгляд справи за його відсутності не надходила.

Однак судова колегія з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може з огляду на таке.

Останні судові засідання у справі були призначені на 02 лютого та 12 березня 2018 року. Рекомендовані повідомлення з судовою повісткою на ім'я ОСОБА_1 про призначені судові засідання на 02 лютого та 12 березня 2018 року повернуті до суду першої інстанції у зв'язку із не запитом.

Повернення поштовим відділенням судової повістки у зв'язку із не запитом не можна вважати належним повідомленням особи, яка бере участь у справі, оскільки це не відповідає вимогам статті 130 ЦПК України.

Отже, у суду першої інстанції не було підстав для застосування норм, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No.2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v.RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України).

З урахування викладеного, ухвала від 12 березня 2018 року підлягає скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 257, 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 березня 2018 року - скасувати, справу направити до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2018 року.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова