Справа № 342/831/17
Провадження № 22-ц/779/571/2018
Головуючий у 1 інстанції Федів Л. М.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Максюти І.О., Матківського Р.Й.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городенківського районного суду від 12 березня 2018 року,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 Гроденківського району площею 0,2822 га (68м. * 41,5м.).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є суміжними землекористувачами.

ОСОБА_1 стверджує, що у квітні 2017 року відповідачі самовільно захопили часину її земельної ділянки розміром 68,675 м.кв. і встановили нову межу між земельними ділянками, зацементувавши чотири металічні труби по ширині земельної ділянки.

Від раніше існуючої межі перша труба знаходиться на віддалі 1,5 м., друга - 1,7 м., третя і четверта - по 1,75 м. На захопленій земельні ділянці відповідачі викопали траншею для стоку води. Такими діями відповідачі позбавили її права користуватись відведеною їй земельною ділянкою у повному розмірі.

З наведених підстав позивач просила зобов'язати відповідачів не чинити їй перешкод в користуванні земельною ділянкою розміром 68,675 м. кв. вздовж фактично існуючої межі до порушення між земельними ділянками ОСОБА_1 та відповідачів по АДРЕСА_1, шляхом повернення земельної ділянки розміром 68,675 кв.м. згідно схеми розміщення земельної ділянки ОСОБА_1, доданої до акту комісії Городницької сільської ради від 25.07.2017 року № 377/02, знесення за їхні кошти чотирьох металічних труб, засипання траншеї на земельній ділянці та очищення земельної ділянки від сміття.

Рішенням Городенківського районного суду від 12 березня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовлено.

ОСОБА_1 на рішення суду подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначила, що висновок суду грунтується на тому, що сторони спору звертались до Городницької сільської ради з приводу встановлення меж, але це питання не було вирішено, мало місце лише обмірюванням площ земельних ділянок.

Таке твердження суду не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки до сільської ради звертались лише відповідачі, але дозволу на встановлення межі не отримали. В подальшому відповідачі самовільно зняли огорожу позивача вздовж межі, захопивши частину земельної ділянки ОСОБА_1, на якій викопали траншею для стоку води з ванни, встановили свою металічну огорожу та накидали каміння на земельну ділянку останньої. ОСОБА_1 зазначила, що вона зверталась до сільської ради тоді, коли відповідачі самовільно захопили частину її земельної ділянки.

Наведені обставини підтвердили у судовому засіданнї свідки ОСОБА_4 - голова Городницької сільської ради та землевпорядник ОСОБА_5, які ствердили, що межа не була встановлена і що відповідачі самовільно захопили частину земельної ділянки ОСОБА_1 та самовільно встановили межу. Про факт самовільного та протиправного захоплення частини земельної ділянки свідчить акт, однак суд не взяв його до уваги.

Стаття 107 ЗК України вказує на порядок відновлення межі, коли вважають, що вона порушена. Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

В позовній заяві позивачем вказувалось на впорядкування присадибних ділянок в с.Городниця в 1986 році, є також викопіювання із «Схеми земель», розроблювальна відомість по кожному господарству. Ці впорядкування робились на підставі земельно-кадастрової документації і розроблювальна відомість зберігається в районному відділі держгеокадастру, тобто правова основа для вирішення спору та відновлення межі була.

З наведених підстав ОСОБА_1 просила скасувати оскаржуване рішення та ухалити нове, яким її позов задоволити.

Відповідачі відзив на апеляційну скаргу не подавали.

Відповідно до п.8 Розділу XIII «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ЦПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017 року.) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В засіданні апеляційного суду апелянт вимоги скарги підтримала, просила її задоволити.

Відповідач ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представник апеляційну скаргу не визнали, просили відмовити в її задоволенні .

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що спір між сторонами виник з приводу користування земельними ділянками, на яких розміщені їхні житлові будинки, на яких вони себе вважають власниками. Проте ні позивач, ні відповідачі в передбачений законодавством України спосіб не встановили межі своїх земельних ділянок, як і не виготовили документів, які б підтверджували їх право власності на відповідні земельні ділянки у визначених межах. Крім того, в сторін відсутні Акти про погодження меж суміжних земельних ділянок, оформлених згідно вимог законодавства України тому, суд дійшов до переконання, що позов є передчасним і в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити за безпідставністю вимог.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам у справі та нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Встановлено, що позивач ОСОБА_6, проживає в АДРЕСА_1. Її житловий будинок розміщений на земельній ділянці, яка межує із земельною ділянкою відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що розміщена за адресою АДРЕСА_2, тобто сторони є суміжними користувачами земельних ділянок.

Земельні ділянки використовуються для обслуговування житлових будинків та обліковуються за даними органу місцевого самоврядування у відповідних по господарських книгах.

Зокрема, із облікової картки об'єкта погосподарського обліку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 вбачається, що станом на 01 січня 2016 року за господарством ОСОБА_1 числиться 0,31 га. землі в користуванні (а.с.9).

За даними довідки, виданої виконкомом Городницької сільської ради від 03.07.2017 року №353/02-24 за господарством жительки с.Городниця ОСОБА_1, що знаходиться по АДРЕСА_1 рахується земельна ділянка для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею: 0,31 га - згідно запису в погосподарській книзі №4 за 2011-2015 р.р.; 0,31 га - згідно запису в погосподарській книзі №5 за 2016-2023 р.р.; 0,29 га - всього землі згідно записів в земельно-шнуровій книзі за 1963-1970р.р. (а.с.11).

За інформацією в довідці Городницької сільської ради від 27.07.2017 №381/02-24 за господарством суміжного землекористувача ОСОБА_3, що знаходиться в АДРЕСА_2, рахується земельна ділянка для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею: 0,29 га - згідно запису в погосподарській книзі №4 за 2011-2015р.р.; 0,29 га - згідно запису в погосподарській книзі №4 за 2016-2023 р.р., 0,30 га всього землі згідно записів в земельно-шнуровій книзі за 1963-1970р.р., (а.с.12,13-16).

Як вбачається із викопіювання «Схеми земель» облік і впорядкування присадибних земель і земель громадського користування в населених пунктах с.Городниця за 1986 рік, за ОСОБА_3 закріплено земельну ділянку площею 0,29 га, а за ОСОБА_1 закріплено 0,31 га (а.с.21).

Як зазначено у акті Городницької сільської ради №494/1/02-24 від 19.10.2017 року інженерами-землеупорядниками ПП Біксей проводились обмірювання земельної ділянки громадянки ОСОБА_3 і встановлено, що земельна ділянка становить 0.2870 га, (а.с.104).

26.06.2017 року комісією у складі сільського голови с.Городниця, землевпорядника, депутатів сільської ради, суміжних землекористувачів проведено огляд земельних ділянок позивачки ОСОБА_1 та відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

При огляді встановлено, що кожна із сторін межового спору не мають документів про право власності на земельні ділянки, якими користуються. Комісією запропоновано сторонам вирішити спір добровільно. Також було встановлено, що ОСОБА_3самовільно встановлено залізний стовп на відставі 1,8 м. від існуючої межі. Суміжним землекористувачем ОСОБА_1 запропоновано 1м. від межі для стоку води.

Також комісією рекомендовано вирішити дане питання на сесії Городницької сільської ради. Про результати огляду комісією складено Акт (а.с.6).

25.07.2017 року землеупорядником Городницької сільської ради ОСОБА_5 складено Акт про те, що на розгляд заяви ОСОБА_1, яка проживає по АДРЕСА_1 щодо проведення обмірювання її земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) та щодо самочинного захоплення належної їй землі і встановлення на ній металевих стовпчиків суміжним користувачем ОСОБА_3, яка проживає по АДРЕСА_2.

Встановлено, що середня ширина земельної ділянки становить 41,5 м. та довжиною 68м., площею 0,28 га. Обмірювання проводилися земельним циркулем радіусом 1м.

Землеупорядником також встановлено, що відповідно до «схеми земель» облік і впорядкування присадибних земель і земель громадського користування в населеному пункті с.Городниця (1986 року) рахується 0,31 га. (згідно погосподарської книги за 2016-2023р.р.) - 0,31 га.

Крім того, проводилось вимірювання відстані встановлених металевих стовпчиків від існуючої межі. Встановлено, що 1-й стовпчик закріплено на 1,50м., 2-й - на відстані 1,7 м., 3-й - на відстані 1,75м., 4-й - на відстані 1,75 м. площею 0,06 га, (а.с.7).

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст.ст. 116, 118 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Згідно ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичнихосіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цьогоКодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл,селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного аконодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповіднодо цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Отже, за змістом наведених норм, громадянин має право на користування земельною ділянкою та отримання її у власність і кожне з таких прав підлягає захисту у випадку порушення.

В спірному випадк , позивач звернулася за захистом права користування земельною ділянкою, оскільки вважає, що відповідачами неправомірно захоплено її частину.

Разом з тим, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо відсутності порушеного права , оскільки сторона позивача таке не довела.

Як правильно зазначається судом, позивачем не представлено доказів на підтвердження порушення встановленої межі між господарствами та захоплення відповідачами її частини, оскільки така у встановленому порядку не визначалася.

Не заперечуючи саме право позивача на користування певною площею земельної ділянки, яка вказана в погосподарській та земельно-шнуровій книзі, дані про встановлення меж в натурі, прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування, підтвердження накладення земельних ділянок, площі накладення, як відправна точка для визначення, чи порушене таке право, відсутні.

Сільською радою за зверненнями сторін такі дії не вчинено, наведеними актами факт порушення встановленої межі не встановлено.

Посилання сторони апелянта на Схему розміщення земельної ділянки ОСОБА_1 та встановлених металевих стовпчиків суміжним землекористувачем ОСОБА_3 оформленою землевпорядником ОСОБА_5 неналежне, оскільки зі Схеми не вбачається яким чином землевпорядником визначено «існуючу межу», чим вона визначена і як наслідок, яким чином визначена площа захоплення 68,675 м.кв. у співвідношенні з площами ОСОБА_1 та ОСОБА_3.(а.с. 8).

Викопіювання із Схеми земель 1986 року відображає розміщення земельних ділянок сторін, однак факту накладення не відображає (а.с.21) .

Посилання сторони апелянта на незастосування судом норми ст.107 ЗК Украни щодо відновлення межі не може братися до уваги, оскільки предметом позову закладено вимогу про усунення перешкод шляхом повернення захопленої земельної ділянки, при цьому, сторона позивача визнає той факт, що межа у встановленому порядку визначена не була, а про відновлення межі до сільської ради сторона також не зверталася.

За таких обставин, рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382,383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Городенківського районного суду від 12 березня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 14 травня 2018 року.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Максюта І.О.

Матківський Р.Й.