Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

20.11.2018 Справа №607/18183/18

20 листопада 2018 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Бойко І.І.

- з участю представника позивача - адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 та просила визнати останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинком за АДРЕСА_1

В обґрунтування вимог позивач вказує, що вона є власником будинку за АДРЕСА_1. У даному будинку крім неї також зареєстрований її син ОСОБА_3, проте останній з 2016 року не проживає за вищевказаною адресою.

Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідача створює перешкоди у володінні та розпорядженні власністю, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком.

Позивач в судове засідання не з'явилась, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо подала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Відзив та заперечення на позов не подавав.

На підставі вимог ст.ст. 223,280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником будинку за АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування житлового будинку від 23.08.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Бриксою Т.І., зареєстрованого в реєстрі за №248.

З витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.08.2017 року встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлового будинок за АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 23.08.2017 року.

Згідно будинкової книги на спірний будинок встановлено, що відповідач ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований по АДРЕСА_1

Відповідно до довідки за №1606 від 11 вересня 2018 року, виданої Петриківською сільською радою встановлено, що у вказаному будинку зареєстровані позивачка, ОСОБА_5 (мати), ОСОБА_6 (вітчим), ОСОБА_7 (чоловік), ОСОБА_8 (син), ОСОБА_9 (дочка), ОСОБА_10 (невістка), ОСОБА_11 (внучка) та відповідач ОСОБА_3.(син).

Як вбачається з акту від 11 вересня 2018 року складеного комісією Петриківської сільської ради, ОСОБА_12 зареєстрований у будинку по АДРЕСА_1, але з 2016 року не проживає, що підтвердили сусіди позивачки - ОСОБА_13 та ОСОБА_14

Той факт, що ОСОБА_3 більше року, без поважних причин не проживає в будинку за АДРЕСА_1, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15, які є сусідами позивачки. Свідки пояснили, що більше року у спірному житловому будинку не бачили відповідача, останній за вказаною адресою не проживає.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із вимогами ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

При цьому відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з вимогами ч. 2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Встановлено, що позивач є власником спірного житлового будинку, де зареєстрований ОСОБА_2, син позивачки.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач з 2016 року добровільно не проживає у спірному будинку, не цікавиться ним, не приймає участі в його утримані, не сплачує комунальних платежів. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не звертався. У добровільному порядку не знімається із реєстрації, чим чинить позивачу, як власнику будинку перешкоди.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком за АДРЕСА_1

Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач у судове засідання не з'явився та не представив суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача.

В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 383, 391 ЦК України, 150 ЖК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком за АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави 704,80 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2, АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_3, АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2.

Повне рішення складено 22 листопада 2018 року.

Головуючий суддяІ. М. Черніцька