КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/2668/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Федан Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Оболонського районного суду міста Києва від 3 вересня 2014 року (суддя Васалатій К.А.) про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановила:

у вересні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 072-2008-2268 від 3 липня 2008р. у розмірі 383 062грн 29коп.

2 вересня 2014р. одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Жовтневе, та належить ОСОБА_3 на праві власності, посилаючись на те, що вартість предмета іпотеки є меншою за наявну заборгованість відповідача, а незабезпечення позову може утруднити виконання рішення в майбутньому.

Ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 3 вересня 2014 року заяву задоволено частково, накладено арешт на земельну ділянку 0, 2017 га у селі Жовтневе Бориспільського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1, в іншій частині заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка не брала участі у справі, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

ОСОБА_2 посилається на неповне зясування судом обставин справи, оскільки арешт накладено на земельну ділянку, яка належить їй на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 22 червня 2009р., чим порушено її право розпорядження даною земельною ділянкою.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подано.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.124), у судове засідання свого представника не направив, клопотання про його перенесення не подав, тому відповідно до положень ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у його відсутність.

Відповідач про день та час розгляду апеляційної скарги повідомлялася за наявними в матеріалах справи адресами її місця реєстрації та проживання, однак судові повістки-повідомлення повернуті до суду без вручення з відміткою листоноші «за закінченням терміну

зберігання».

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси, або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Таким чином, апеляційним судом виконані вимоги ЦПК України про належне повідомлення відповідача про день та час розгляду апеляційної скарги, відповідач про судовий розгляд повідомлялася всіма встановленими процесуальним законодавством заходами, однак, без поважних причин судові повістки-повідомлення не отримувала, на повідомлення листоноші за поштовими відправленнями не зявлялася, що підтверджується відмітками на конвертах, тому колегія суддів вирішила за можливе провести судовий розгляд у її відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши надані копії матеріалів цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, повністю погодитися з таким висновком судді не можна.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, редакція якої діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, редакція якої діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали, позов дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та заборони вчиняти певні дії.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен був пересвідчитися, що майно, на яке просить накласти арешт позивач, належить відповідачу.

Проте вказані вимоги судом виконані не були та не звернуто увагу на ту обставину, що позивачем суду надана тільки копія державного акту на право власності на земельну ділянку від 27 квітня 2007р., тобто за сім років до постановлення оскаржуваної ухвали.

Разом з тим, з приєднаної до апеляційної скарги копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12 червня 2009р. вбачається, що ОСОБА_3 відчужила спірну земельну ділянку ОСОБА_2, яка не є стороною у даній справі.

Таким чином, суд першої інстанції належним чином не перевірив належність майна відповідачу та можливість накласти арешт на вказане майно у забезпечення даного позову, а також чи не будуть такі дії порушувати права інших осіб, чим допустив порушення вимог ст. 152 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального

права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, тому ухвала судді підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Оболонського районного суду міста Києва від 3 вересня 2014 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким заяву Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про забезпечення позову залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк