Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3210/17
Провадження №: 2/332/103/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2018 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого - судді Андрюшиної Л.А. за участю секретаря судового засідання Ковтуна В.І., представника позивача - адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу № 332/3210/17 (провадження № 2/332/103/18) за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», третя особа: об»єднання сільськогосподарських обслуговуючих кооперативів «Господар» про стягнення суми в рахунок відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ПрАТ «УПСК», третя особа: об»єднання сільськогосподарських обслуговуючих кооперативів «Господар» про стягнення суми в рахунок відшкодування шкоди, вимоги якого були уточненні. В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що 26 лютого 2017 року під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася на автомобільній дорозі «Запоріжжя-Донецьк» біля села Михайло-Лукашеве Вільнянського району, автомобіль марки МАЗ 5337А2, реєстраційний номер НОМЕР_1 скоїв наїзд на її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок чого настала його смерть. Автомобіль, який опинився у дорожньо-транспортній пригоді зі смертельним випадком, був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/2737351, в якому страховиком вказана Дніпропетровська філія приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія». Лікарським свідоцтвом про смерть НОМЕР_5, виданим 31 березня 2017 року КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗМР встановлено, що смерть її сина настала внаслідок травмування при зіткненні з важким транспортним засобом 26 лютого 2017 року, тобто в день дорожньо-транспортної пригоди та є її прямим наслідком. Вона, як матір загиблого під час ДТП ОСОБА_4 є непрацездатною особою, що підтверджується пенсійним посвідченням, а тому вона має право на одержання відшкодування шкоди, заподіяної смертю її сина, відповідно до вимог ст.ст. 23,27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.1200 ЦК України, тобто на отримання страхового відшкодування(регламентної виплати), яка на день настання страхового випадку, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати складає 115200грн.. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, зокрема, її батькам. Загальний розмір такого страхового відшкодування(регламентної виплати) стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат, отже ця регламентна виплата складає 38400грн.. Разом з тим, страховик повинен здійснити їй, як особі, яка понесла витрати на поховання, відшкодування цих витрат на суму 13525грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 18 від 3 квітня 2017 року. 22 червня 2017 року вона звернулася до відповідача з питання здійснення їй страхових виплат, але жодної відповіді на свою заяву не отримала, а тому за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, відповідач повинен сплатити пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Просить стягнути з відповідача на її користь 200000грн. та пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ до дня ухвалення рішення суду.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що її син ОСОБА_4 проживав з нею однією сім?єю за адресою: АДРЕСА_1. Проживали вони вдвох, чоловіка у неї немає. Її син ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі на час ДТП не перебував та однією сім?єю, окрім неї, ні з ким не проживав. Син мав одного дорослого сина від першого шлюбу, який був розірваний, інших дітей у нього не було. Офіційно її син не був працевлаштований, але підробляв на ринку та з цього мав дохід. Пенсію син не отримував. Бюджет у них із сином був спільним. Він віддавав їй гроші, які заробляв на ринку, вона отримує пенсію, та ці гроші вони витрачали спільно. Який саме дохід отримував її син, пояснити не може, оскільки дохід кожного разу був різним. У той період часу її пенсія складала 2000,00грн.. Факт її спільного проживання з сином ОСОБА_4 зможуть підтвердити свідки, які є її сусідами. Син був зареєстрований за іншою адресою, в квартирі, яку він придбав за кредитні кошти. Кредит був виплачений у березні 2016 року, але в цій квартирі він не проживав. Зі спільних коштів вони з сином сплачували кредит. У неї є ще один син, який проживає окремо зі своєю сім?єю, має на утриманні чотирьох дітей.

Представник позивача ОСОБА_1, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Пояснення суду в обґрунтування позовних вимог надав аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та в обґрунтування надав пояснення аналогічні тим, що викладені у письмових запереченнях долучених до справи(а.с.36-37), відповідно до яких для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на його отримання, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. В пункті 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено перелік документів, що додаються до заяви. Страховик та МТСБУ мають право вимагати до огляду оригінали зазначених у цьому пункті документів. Позивач не надавала страховику усі документи, що є необхідними з огляду на вимоги п.35.2 ст.35 вище вказаного Закону, а ті, які вона надала разом із заявою про виплату страхового відшкодування є неналежно оформленими копіями. Крім того, відповідно до п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частками, в тому числі, непрацездатним особам, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Позивачем не було надано страховику документів на підтвердження доходів померлого, а також тих, що підтверджують той факт, що позивач була на його утриманні. Також, пунктом 27.3 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку(дружині, батькам (усиновлючам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Але, за відсутності інформації про склад сім?ї померлого неможливо встановити, які ще особи мають право на отримання частини з цієї суми. Також, відповідно до п.27.4 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам?ятника за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред?явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. З наданих позивачем страховику документів неможливо встановити, що саме віднесено позивачем до «ритуальних послуг» і чи можуть бути відшкодовані такі витрати страховиком. Таким чином, вважають позовні вимоги ОСОБА_2 передчасними, оскільки через неподання нею вищевказаних документів страховик позбавлений можливості прийняти рішення про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування. В подальшому представник відповідача в судове засідання не з»явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином в установленому законом порядку, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки, яка мається в матеріалах справи(а.с.163). Суду надана заява з проханням розглянути справу у відсутності представника відповідача(а.с.73).

Представник 3-ої особи об»єднання сільськогосподарських обслуговуючих кооперативів «Господар» в судове засідання не з»явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином в установленому законом порядку. Суду надана заява з проханням розглянути справу у відсутності представника 3-ої особи(а.с.162).

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_1, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них (ст.2 п.2.1. Закону України № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)

Відповідно до ч.1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи(обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства( ч.2 ст. 999 ЦК України).

Положеннями п.9 ст. 7 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в України є видом обов'язкового страхування. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події(страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму(страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати умови договору(ч.1 ст. 979 ЦК України).

Судом встановлено, що 26 лютого 2017 року під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася на автомобільній дорозі «Запоріжжя-Донецьк» біля села Михайло-Лукашеве Вільнянського району, автомобіль марки МАЗ 5337А2, реєстраційний номер НОМЕР_1 скоїв наїзд на її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок чого настала його смерть. Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_6 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.7) від множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, що підтверджено довідкою про причину смерті(а.с.7) та лікарським свідоцтвом про смерть №49 від 31.03.2017 року(а.с.8).

З постанови про закриття кримінального провадження від 24.04.2017 року вбачається, що кримінальне провадження №000242, внесене до ЄРДР 26.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, закрито у зв?язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Відповідно до вказаної постанови встановлено, що 26 лютого 2017 року приблизно о 19год.20хв., водій ОСОБА_6, керуючи автомобілем «МАЗ 5337А2, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по проїзній частині автодороги Запоріжжя-Донецьк, з боку м. Запоріжжя в напрямку м. Донецька, в районі 40км+900м вказаної автодороги, на території Вільнянського району Запорізької області, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4, який знаходився на проїзній частині. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 загинув на місці пригоди. Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 9-192 від 13.04.2017 року, в діях водія ОСОБА_6 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху та він не мав технічної можливості уникнути ДТП. Кримінальне провадження було закрито у зв»язку із відсутністю в діях водія ОСОБА_6 порушень ПДД, які з технічної точки зору могли б знаходитися в причинному зв»язку з подією ДТП. Разом з тим, в постанові слідчого жодних обставин непереборної сили чи умислу потерпілого не зазначено(а.с.28-30). Вказана дорожньо-транспортна пригода відбулася за участю водія ОСОБА_6 під час виконання ним своїх трудових обов'язків як водія об»єднання сільськогосподарських обслуговуючих кооперативів «Господар».

Відповідно до ч.2 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових(службових обов'язків). Судом встановлено, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля МАЗ 5337А2, номерний знак НОМЕР_1 об»єднання сільськогосподарських обслуговуючих кооперативів «Господар» була застрахована у страховій компанії ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується Генеральним договором №ВТ-3626 обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19.12.2016 року, укладеним між ПрАТ «УПСК» та ОК «Господар». Відповідно до п. 7.2,7.3 вказаного Генерального договору, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування з доданням до неї певних документів, зокрема: паспорт громадянина; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування, у разі, якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ІНПП; свідоцтво про смерть потерпілого; документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік; відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Пунктом 7.4 Генерального договору №ВТ-3626 від 19.12.2016 року передбачено, що після розгляду страховиком наданих йому документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування та протягом трьох робочих днів, з дня відповідного рішення, направляє заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення(а.с.98-101).

Полісом №АК/2737351 обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зі строком дії з 23.12.2016р. по 22.12.2017р. встановлено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом), страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров?ю становить 200000,00грн., страхувальником за цим полісом є Об?єднання сільськогосподарських обслуговуючих кооперативів «Господар», забезпеченим транспортним засобом - автомобіль МАЗ 5337А2, номерний знак НОМЕР_1, страховиком - ПрАТ «УПСК» м. Дніпропетровськ(а.с.6,104).

Таким чином, судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу МАЗ 5337А2, номерний знак НОМЕР_1, та внаслідок якої настала смерть потерпілого ОСОБА_4, є страховим випадком.

Згідно свідоцтву про народження НОМЕР_7 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та його матір?ю у свідоцтві вказана позивач ОСОБА_2(а.с.9), яка на даний час є пенсіонером за віком, що підтверджено посвідченням НОМЕР_8, виданим Заводським рай(гор)собесом м. Запоріжжя з 01.07.1986 року безстроково(а.с.10).

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров»ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

Статтею 27.1 зазначеного Закону визначено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,-МЬСБУ) здійснює відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. загальний розмір страхового відшкодування(регламентної виплати) утриманцям одного померлого не можу бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку(ст.27.2 Закону). Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку(дружині), батькам(усиновлювачам) та дітям(усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами(ст.27.3). Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику(МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку(ст.27.4). Відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати(ст.27.5 закону).

Положеннями ст.35.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів, з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику(у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону,-МТБСУ) заяву про страхове відшкодування. Документи, які подаються до цієї заяви перелічені у ст. 35.2 вказаного Закону.

Згідно наданої копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду(ОСЦПВВНТЗ), позивач ОСОБА_2 30.05.2017 року звернулася до ПрАТ «УПСК» із вказаним повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду яка мала місце 26.02.2017 року за участю забезпеченого автомобіля МАЗ5337А2 державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок якої загинув її син ОСОБА_4 (а.с.27).

З копії заяви про страхове відшкодування вбачається, що ОСОБА_2 звернулася до ПрАТ «УПСК» із вказаною заявою щодо виплати страхового відшкодування 21.06.2017 року(а.с.38). Позивач стверджує, що нею були виконанні вимоги вище вказаного Закону та подана заява разом з усіма необхідними документами для виплати страхового відшкодування.

З копії листа №86 від 30.06.2017 року вбачається, що Дніпропетровська філія ПрАТ «УПСК» отримала заяву ОСОБА_2 про страхове відшкодування від 21.06.2017 року та для прийняття рішення про визнання вказаної події страховим випадком і вирішення питання про виплату страхового відшкодування просили останню надати оригінали квитанцій та інших документів, які свідчать про витрати на поховання та інші ритуальні послуги; копії паспорта та довідки, завірені особистим підписом; документи органу досудового розслідування про прийняте рішення за фактом загибелі ОСОБА_4; документи про місце роботи ОСОБА_4, або інші документи, які свідчать про осіб, що знаходяться на утриманні померлого(а.с.40). Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала факт отримання нею в цей час будь-яких листів або повідомлень від відповідача, у тому числі і про надання оригіналів вище вказаних документів. Ці доводи позивача ніякими доказами не спростовані, оскільки відповідачем суду не надано належних доказів на підтвердження направлення таких листів на адресу позивача.

Після пред'явлення позову до суду, позивач ОСОБА_2 повторно зверталася до відповідача із заявою щодо виплати їй страхового відшкодування(а.с.24-25), та отримала відповідь за №4593 від 05.12.2017 року відповідно до якої їй повідомлено про те, що наразі справа з аналогічними вимогами розглядається судом, а тому рішення про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування буде прийнято за наслідками вирішення справи в судовому порядку(а.с.122).

Відповідно до статті 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру стразового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими-прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування(регламентної виплати) та виплати його. Якщо у зв»язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик(МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування(регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком(МТСБУ); у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону,-прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування(регламентної виплати). Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик(МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Судом встановлено, що відповідачем ПрАТ «»Українська пожежно-страхова компанія» стосовно поданої позивачем ОСОБА_2 заяви щодо виплати страхового відшкодування, в порушення вище зазначених норм, будь-якого рішення не було прийнято.

Статтею 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), жодна з яких не має відношення до даної справи.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 просила стягнути зі страховика ПрАТ «УПСК» страхове відшкодування у сумі 200000,00грн. без вказівки, що саме входить до цієї суми, але з уточненням, що до складу цієї суми входить сума страхового відшкодування(регламентної виплати) у розмірі 115200,00грн., на яку вона має право відповідно до вимог ст. 1200 ЦК України, сума відшкодування понесена нею на поховання загиблого сина та сума відшкодування моральної шкоди(регламентної виплати) у сумі 38400,00грн..

В обґрунтування свого права на отримання страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого, розмір якої не може бути меншим ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, та яка складає 115200,00грн., позивач посилалася на ту обставину, що вона є пенсіонером за віком та вони проживали з померлим сином ОСОБА_4 однією сім»єю, вели спільне господарство. На підтвердження цих доводів судом, за клопотанням позивача були допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Так, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що підтримує з позивачем ОСОБА_2 сусідські відносини. Також вона знала сина позивача ОСОБА_4, який приблизно з 2006-2007 року проживав в квартирі АДРЕСА_1. Їй це відомо, оскільки вони постійно зустрічалися, спілкувалися як сусіди. Проживав він в квартирі разом із матір?ю ОСОБА_2 до моменту трагедії, яка з ним сталася. Проживали мати з сином як одна сім?я, все у них було спільне, разом вели спільне господарство, харчувалися разом. У ОСОБА_4 не було постійного місця роботи, він мав підробітки, але офіційно не був працевлаштований та постійного доходу не мав. Проживали вони з матір?ю вдвох, у його особисте життя вона, як сусідка, не втручалася. У позивача мається ще один син, який проживає окремо зі своєю сім?єю, має 4-х дітей.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що проживає по сусідству з позивачем ОСОБА_2, квартира якої розташована поверхом вище над її квартирою. Їй відомо, що син позивача ОСОБА_4 проживав в квартирі разом із своєю матір?ю протягом останніх 10-15 років однією сім?єю. ОСОБА_4 працював на ринку, постійно допомагав матері. Проживав він з матір?ю без своєї сім?ї. Також їй відомо, що у ОСОБА_4 є вже дорослий син. У позивача ОСОБА_2 є ще один син, який проживає окремо.

Положеннями ст. 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, чоловікові, дружині, батькам(усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом,-довічно. В судовому засіданні позивачем не доведено та не надано достатньо доказів стосовно того, що позивач ОСОБА_2 дійсно знаходилася на утриманні свого сина, який офіційно не був працевлаштований та не мав постійного та стабільного доходу, у зв»язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позову в цій частині.

В обґрунтування понесених витрат на поховання позивачем ОСОБА_2 надано квитанцію до прибуткового касового ордеру №18 від 03.04.2017 року на суму 13525,00 грн. з підставою: ритуальні послуги на померлого ОСОБА_4.(а.с.11). Також позивачем долучено до матеріалів справи копію Договору-заказу №18 на організацію та проведення поховання, укладеного між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_9 про поховання ОСОБА_4 03.04.2017 року на кладовищі Св.Миколая, на суму 13525,00 грн. за певний перелік послуг - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству(ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу»)(а.с.31-32). З Акту №732 від 01.04.2017 року, складеного ОЖКП та РС «Сонячної сільської ради» вбачається, що ОСОБА_2 отримала такі послуги на загальну суму 2611,00 грн.: визначення місця поховання - 29,00грн., декор могили - 487,00 грн., догляд за місцем - 75,00 грн., одноразове прибирання могили - 70,00 грн., копка могили - 1950,00 грн.(а.с.33).

Відповідно до ч.1 ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов?язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам?ятника, ці витрати.

Згідно п.27.4 ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного

пам'ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати.

Судом встановлено, що в усіх документах на отримання ритуальних послуг замовником таких робіт та послуг та платником вказана позивач ОСОБА_2, отже, відшкодуванню витрат на поховання підлягає сума фактично понесених позивачем витрат у загальному розмірі 17136,00грн.(13525,00грн.+2611,00грн.), яка була підтверджена наданими позивачем належними та допустимими доказами та не була сплачена відповідачем у добровільному порядку після отримання заяви позивача. З моменту звернення позивача ОСОБА_2 до суду з даним позовом, відповідач також не вчинив жодних дій щодо відшкодування шкоди.

Згідно п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням злоров»я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У відповідності з ч.2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові(дружині), батькам(усиновлювачам), дітям(усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім»єю. Аналогічна норма закріплена в ст.27.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка також визначає, що загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Судом встановлено, що 26 лютого 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода, яка відбулася за участю забезпеченого автомобіля марки МАЗ 5337А2, реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок якої загинув ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і є страховим випадком, який настав саме 26.02.2017 року. Позивач ОСОБА_2 є матір»ю загиблого ОСОБА_4, а отже, віднесена законом до категорії осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, яка у даному випадку полягає у завданні такої шкоди смертю рідної та близької людини, а тому позовні вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню. Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату : у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень; у погодинному розмірі: з 1 січня - 19,34 гривні. Отже, з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню сума у розмірі 38400,00грн. (3200,00грн. *12=38400,00грн.).

Що стосується нарахування пені за несвоєчасне прийняття рішення страховиком про виплату страхового відшкодування та порушення строків його виплати, судом встановлено наступне.

За змістом п.35.1 ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до вимог п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов?язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти

вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У відповідності до положень п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася із відповідною заявою до ПрАТ «УПСК» 21.06.2017 року. Але, з моменту звернення ОСОБА_2 до суду з даним позовом 09.11.2017 року до дня ухвалення рішення страховик не вчинив жодних дій щодо відшкодування шкоди.

Максимальний строк прийняття рішення за вищевказаною заявою ОСОБА_2 від 21.06.2017 року +90 днів становить 18.09.2017 року. Таким чином, з 19.09.2017 року нараховується пеня за прострочення виплати страхового відшкодування в наступних розмірах:

з 19.09.2017р. по 26.10.2017р. - 54536,00грн. *12,5*2/100/365*38 днів = 1419,43грн.

з 27.10.2017р. по 14.12.2017р. - 54536,00грн. *13,5*2/100/365*49днів = 1976,74грн.

з 15.12.2017р. по 25.01.2018р. - 54536,00грн. *14,5*2/100/365*42дня = 1819,86грн.

з 26.01.2018р. по 19.02.2018р. - 54536,00грн. *16*2/100/365*25днів = 1195,31грн.

Таким чином, загальна сума пені на суму страхового відшкодування 54536,00грн.( витрати на поховання - 16136,00грн. + сума страхового відшкодування моральної шкоди - 38400,00грн.) становить загалом 6411,34грн.(1419,43+1976,74+1819,86+1195,31) та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач ОСОБА_2 незважаючи на те, що вона при подачі позову до суду була звільнена від сплати судового збору, сплатила його, а тому на її користь підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 704,80грн..

Керуючись ст.ст. 1167,1168,1187,1200,1201 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 4,5,12, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: 69106, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 40 ідентифікаційний код юридичної особи 20602681), третя особа: об»єднання сільськогосподарських обслуговуючих кооперативів «Господар» про стягнення суми в рахунок відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 витрати на поховання у розмірі 16136,00грн., суму страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 38400,00грн. , а всього сягнути 54536,00грн..

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 6187,22грн..

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704,80грн..

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог в частині стягнення страхового відшкодування (регламентної виплати) у розмірі 115200,00грн..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області або через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідкам апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.02.2018 року.

Суддя Андрюшина Л.А.