Провадження № 2/760/2060/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Кривулько С.В.

за участю відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

13.11.2017 позивач звернувся з позовом до відповідача та просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 37740,01 грн. та судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 03.03.2014 між ПП «ВІП - РЕНТ» та ПАТ СК «Українська страхова група» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-270/14-768, предметом якого є страхування транспортного засобу «Ауді», державний номер НОМЕР_1.

09.11.2014 в м. Києві відбулась дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ауді» державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Тойота Прадо», державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1

Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 15.05.2015, винним у скоєнні ДТП, що сталася 09.11.2014, було визнано ОСОБА_1

11.11.2014 до позивача звернулося ПП «ВІП -РЕНТ» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

19.01.2015 позивачем на підставі рахунку № СФ - 0000004 від 06.01.2015, СФ - 0000011 від 06.01.2015, СФ - 0001086 від 17.11.2014, було складено страховий акт № ДККА - 41182 та виплачено ПП «ВІП -РЕНТ» страхове відшкодування в розмірі 87740, 01 грн.

15.12.2015 позивачем до МТСБУ було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в порядку регресу та 24.02.2016 МТСБУ в межах ліміту було сплачено позивачу суму 50000, 00 грн.

Позивач вважає, що на підставі ст. 1194 ЦК України з відповідача підлягає стягнення 37740,01 грн.,як різниця фактично завданої шкоди і виплаченої суми страхового відшкодувнаня.

З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов.

13.11.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

14.11.2017 судом направлені запити до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві та відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації.

30.11.2017 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача.

Ухвалою суду від 01.12.2017 у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

04.04.2018 відповідачем у судовому засіданні було подано відзив на позовну заяву. З даного відзиву вбачається, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що позивачем недоведено належними та достовірними доказами спричинення потерпілому матеріальної шкоди саме в розмірі 87 740,01 грн. Зазначає, що акт огляду пошкодженого транспортного засобу потерпілого було складено з порушенням умов договору страхування та без повідомлення і присутності відповідача. Вважає, що пошкодження, які зазначені в акті є необгрунтованими, оскільки не відповідають даним зазначених у довідці ДАІ при оформленні матеріалів ДТП. За таких обставин вважає, що виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем у завищеному розмірі. Посилаючись на те, що МТСБУ виплатило позивачу страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності, яке повністю покриває виправдані витрати, які необхідні на здійснення ремонту транспортного засобу потерпілого, відповідач просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою суду від 04.04.2018 закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду.

02.07.2018 позивачем до суду подано пояснення на відзив відповідача. У даному відзиву позивач позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі. Вважає, що виплата страхового відшкодування проведена за заявою страхувальника на підставі договору страхування та актів виконаних робіт. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача просить справу слухати у його відсутність. Позовні вимоги підтримав та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

В судовому засіданні відповідач не заперечував проти заявлених вимог позивача в частині наявних пошкоджень, що зазначені у довідках ДАІ та розміру спричиненої шкоди, виходячи з наданого позивачем акту виконаних робіт у розмірі 37056,98 грн. та витрат понесених позивачем за послуги евакуатора у розмірі 400,00 грн.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно з ст. 4 Закону України «Про страхування», страхування транспортного засобу належить до майнового страхування.

Відповідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Судом встановлено, що 09.11.2014 о 19.15 год. по провулку Феодосійському, 12 в місті Києві відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу «Тойота Прадо», державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «Ауді» державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2

Внаслідок даної пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що підтверджується довідкою № 9431215 про дорожньо - транспортну пригоду (а.с.23).

Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 15.05.2015, винним у скоєнні ДТП, що сталася 09.11.2014, було визнано ОСОБА_1 та провадження по справі закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.24).

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

03.03.2014 між ПП «ВІП - РЕНТ» та ПАТ СК «Українська страхова група» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-270/14-768, предметом якого є страхування транспортного засобу «Ауді», державний номер НОМЕР_1.

11.04.2014 ПП «ВІП - РЕНТ», якому належить пошкоджений автомобіль, з метою отримання відшкодування, звернулося до ПАТ СК «Українська страхова група» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.25).

Відповідно до страхового акту № ДККА - 41182 від 19.01.2015, розрахунку суми страхового відшкодування від 19.01.2015 та платіжного доручення № 1012 від 20.01.2015 ПАТ «СК «Українська страхова група» сплатила на користь ТОВ «Бровари Моторс» страхове відшкодування в сумі 87740,01 грн. (а.с.29,30).

11.11.2015 позивач направив відповідачу претензію № 485 АПС про сплату страхового відшкодування в розмірі 87740, 01 грн. на рахунок ПАТ «СК «Українська страхова група» (а.с.59-60).

Частиною 2 пункту 22.1 статті 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настанні події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ в межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 13.1. ст. 13 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

04.12.2015 відповідачем було подано заяву до МТСБУ щодо виплати страхового відшкодування, оскільки в силу п.13.1 ЗУ " Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідач звільнений від обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, т.я. є учасником бойових дій (а.с.63).

Відповідно до ст. 41.1. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах,визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту13.1статті 13 цього Закону.

Встановлено, що МТСБУ на виконання вимог Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплатило страхового відшкодування в межах ліміту, тобто у розмірі 50000,00 грн.

Вказані обставини визнані сторонами по справі.

Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 37 740,01 грн., як різницю між виплаченою сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту ( 87740,01 грн. - 50000,00 грн.= 37740,01 грн.).

Суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

За змістом Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 12.4.5 генерального договору страхування № 28-0199-2700/14-768 від 03.03.2014, страховик зобов'язаний у разі наявності інших учасників ДТП запропонувати їм прийняти участь в огляді і повідомити їх про місце та час огляду рекомендованим листом чи повідомленням.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що огляд пошкодженого транспортного засобу був проведений без участі відповідача.

Доказів того, що відповідач повідомлявся чи запрошувався на огляд пошкодженого транспортного засобу потерпілого, позивачем не надано та з матеріалів справи не вбачається.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, вимога відповідача про надання документів в обґрунтування виплати страхового відшкодування, позивачем проігнорована (а.с.61).

За таких обставин, суд вважає, що відповідач був позбавлений можливості висловити свої заперечення чи зауваження щодо проведеного огляду та виявлених пошкоджень транспортного засобу потерплого, які мали місце внаслідок ДТП, яка сталася 09.11.2014.

Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази в обґрунтування розміру страхового відшкодування, суд виходить з наступного.

Відповідно до акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 14.11.2014, складеного ПАТ «СК «Українська страхова група»вбачається, що показання одометру складають 108838 км., а відповідно до рахунку - фактури № СФ - 0000004 від 06.01.2015, складеного ТОВ «Бровари Моторс» показання одометру складають 108565 км., тобто показання станом на 06.01.2015 є меншими, ніж показання, які були визначені станом на 14.11.2014.

Вказані обставини свідчать, що огляд транспортного засобу «Ауді» державний номер НОМЕР_1 аварійним комісаром позивача не проводився та формально складений з урахуванням рахунків - фактур від 06.01.2015, тобто заднім числом .

Крім того, відповідно до п. 13.1.12 генерального договору страхувальник при виникненні події, що може бути визнана страховим випадком, зобов'язаний погодити із страховиком (позивачем) вибір підприємства, на якому буде здійснюватись відновлювальний ремонт пошкодженого ТЗ; якщо страхувальник не погодив зі страховиком ремонтне підприємство для відновлення пошкодженого застрахованого ТЗ Страховик має право визначити розмір страхового відшкодування на підставі висновку товарознавчої експертизи, замовленої страховиком.

Умовами договору передбачено поміщення пошкодженого автомобіля на найближчу СТО з мінімальними витратами на доставку евакуатором.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається та відповідно позивачем не надано доказів того, що між позивачем та страхувальником погоджувалось певне ремонтне СТО для проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в порядку п.13.1.12 договору.

Крім того, як свідчать матеріали справи, виплата страхового відшкодування здійснювалася без висновку автотоварознавчого дослідження.

Відповідно до довідки відділу ДАІ з обслуговування Голосіївського району ГУМВС України в м. Києві вбачається, що 09.11.2014 о 19.15 хв. на пров. Феодосійський, 12 у м. Києві внаслідок дорожньо - транспортної пригоди транспортний засіб «Ауді» державний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, а саме: капот, решітка, передній бампер, дві передні блок фари (а.с.22).

Як вбачається з пояснень на ім»я директора ПП "Віп - Рент", ОСОБА_2 зазначає, що в автомобілі були пошкоджені капот, передній бампер, фара, тощо(а.с.26).

Відповідно до акту огляду пошкодженого транспортного засобу, складеного ПАТ «СК «Українська страхова група» 14.11.2014, останній містить доповнення, які відсутні у довідці відділу ДАІ та поясненнях ОСОБА_2, а саме форсунка омивача фари правої (деформація) та звуковий сигнал (деформація), та які були дописані кульковою ручкою (а.с.28).

Разом з тим, відповідно до рахунку № СФ - 0000011 від 06.01.2015, складеним ТОВ "Бровари Моторс" було здійснено монтаж форсунки омивача, що зазначено в складеному акті від 14.11.2014, що також не відповідає дійсності.

Отже, зроблений ТОВ "Бровари Моторс" розрахунок вартості робіт, деталей та їх заміни, а також вартість відновлювального ремонту автомобіля "Ауді", який був здійснений на підставі рахунків - фактур від 06.01.2015, не підтверджується наявними матеріалами справи.

Крім того, відповідно до п. 6.1.19 генерального договору, страховик не відшкодовує витрати, пов'язані з заміною деталей, агрегатів, вузлів пошкодженого ТЗ, здійсненні на вимогу страхувальника (експуатанта) при наявності можливості ремонту цих деталей.

Разом з тим, згідно страхового акту № ДККА - 41182, підставою для визначення розміру збитків транспортного засобу «Ауді» державний номер НОМЕР_1 були рахунок № СФ - 0000004 від 06.01.2015, СФ - 0000011 від 06.01.2015 та СФ - 0001086 від 17.11.2014 за якими розмір страхового відшкодування склав 87 740,01 грн.

Як встановлено в судовому засіданні позивачем було виплачено страхувальнику вартість відновлювального ремонту автомобіля, з урахуванням вартості замінених деталей, не вимагаючи при цьому передачу таких деталей, які були замінені.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, оцінюючи у сукупності наявні у справі докази, суд ввважає, що наданий позивачем акт огляду та розрахунок суми страхового відшкодування не може вважатися в розумінні вимог ст. 79 та ст.80 ЦПК України, як достовірний та достатній доказ в підтвердження заподіяних збитків саме у розмірі 87740, 01 грн.

Враховуючи наведене вище та вирішуючи питання щодо визначення розміру матеріальних збитків, як такі, що є виправданими та підтверджені належними та допустимими доказами у справі, суд погоджується з доводами відповідача в обгрунтування своїх заперечень проти позову та вважає, що розмір таких збитків не перевищує суму виплати здійсненою МТСБУ, виходячи з наступного..

Так, виходячи з дійсних та об"єктивно зафіксованих пошкоджень, які містяться у довідці ДАІ вбачається, що автомобіль НОМЕР_3 має наступні пошкодження: капот, решітка, передній бампер, дві передні блок фари.

Виходячи з пошкоджень зафіксованих у довідці ДАЇ, причинно- наслідкового зв"язку між пошкодженням транспортного засобу "Ауді" д.н. НОМЕР_4 та дорожньо - транспортною пригодою, приймаючи наданий позивачем рахунок -фактуру від 06.01.2015 суд вважає, що розмір вартості відновлювального ремонту становить 37056,98 грн. та відповідно не перевищує ліміт відповідальності МТСБУ.

Так, деталі автомобіля, які підлягають заміні є: Гак захватний 557,50 грн., замок кришки капота 760,32 грн., капот 19874,88 грн., кронштейн бампера 121,50 грн., решітка 432,52 грн., решітка 365,87 грн., решітка радіатора 4343,23 грн., лако-фарбні матеріали 2100,00 грн. Всього у розмірі 28555, 82 грн. без ПДВ.

Роботи по заміні (ремонту) деталей є: бампер передній д/монтаж 150,00 грн., бампер передній підготовка та пофарбування 500,00 грн., бампер передній р/збирання 187,50 грн.,блок-фара лв -д/монтаж 25,00 грн., блок-фара пр. -д/монтаж 25,00 грн., блок-фара лев - ремонт 150,00 грн., блок-фара пр. ремонт 150,00 грн., регулювання пучка світла фар 50,00 грн., петля капота лв -д/монтаж 25,00 грн., петля капота лв підготовка та пофарбування 62,50 грн., петля капота пр- д/монтаж 25,00 грн., петля капота пр підготовка та пофарбування 62,50 грн., капот д/монтаж 100,00 грн., капот підготовка та пофарбування 687,50 грн., капот р/збирання 125,00 грн. Всього на суму 2325,00 грн. без ПДВ.

Таким чином, вартість робіт та матеріалів з ПДВ становить 37 056, 98 грн. ( 28 558, 82 грн.+2325,00 грн.+6176, 16 грн. -20% ПДВ=37056, 98 грн.), витрати по евакуації автомобіля у розмірі 400,00 грн., а всього 37 456, 98 грн.

Вказана сума повністю покривається виплатою, що здійснено МТСБУ та не перевищує межі ліміту відповідальності МТСБУ.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що позивачем не доведено заявлених позовних вимог, а тому приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. покладаються на позивача.

Керуючись ЗУ «Про страхування», ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 993, 1191, 1994 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди внаслідок ДТП, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.М. Букіна