П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2018 року м. Київ

справа №357/3198/18

провадження № 22-ц/824/2389/2018

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді - доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Махлай Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання Станішевської Б.

розглянув апеляційну скаргу Головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Власенко О.А.

на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області постановлену 1 червня 2018 року у складі судді Цуранова А.Ю.,

у справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Власенко О.А., -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області зі скаргою на постанову головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Власенко О.А. від 22 березня 2018 року у виконавчому провадженні №23398309 про встановлення тимчасового обмеження скаржника у праві керування транспортними засобами.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист № 2-2871 від 30 квітня 2010 року на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 18 березня 2010 року до повноліття дітей, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та кошти на особисте утримання в розмірі 1 /4 всіх видів доходів до досягнення дочкою 3-х років.

По даному виконавчому листу було відкрито виконавче провадження № 23398309, яке знаходиться на виконанні у головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Власенко О.А.

23 березня 2018 року скаржник отримав постанову головного державного виконавця від 22 березня 2018 року про встановлення обмеження у праві керування транспортними засобами. З даної постанови вбачається, що у ОСОБА_2 виникла заборгованість по аліментах, яка станом на 1 березня 2018 року становить 78949 грн.63 коп., що на думку скаржника не відповідає дійсності, оскільки при складанні довідки-розрахунку не були враховані суми перераховані ним стягувачу в рахунок сплати аліментів та державний виконавець неправомірно здійснив автоматичне перерахування розміру аліментів з 30 % до 50 % прожиткового мінімуму.

Крім того, скаржник вважає, що дана постанова винесена без врахування обставин, які стосуються використання ним права керування транспортними засобами, як джерела засобів для існування. Ці обставини державний виконавець взагалі не з'ясував. Скаржник зареєстрований як фізична особа - підприємець, в ході здійснення підприємницької діяльності використовує автомобіль. За вказаних обставин скаржник не зможе ефективно здійснювати підприємницьку діяльність та відповідно погашати заборгованість по аліментам.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 1 червня 2018 року скарга ОСОБА_2 задоволена. Визнано неправомірною та скасовано постанову головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Власенко О.В. від 22 березня 2018 року у виконавчому провадженні № 23398309 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням представник Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Власенко О.А. подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала винесена судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, з недотриманням та невірним застосуванням вимог Закону України «Про виконавче провадження» .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу міськайонного суду без змін. Зокрема зазначив про те, що державним виконавцем при винесенні постанови від 22 березня 2018 року не було з'ясовано тієї обставини, що встановлення обмеження у праві керування транспортними засобами позбавить його основного джерела засобів для існування, не були враховані всі суми сплачених аліментів, які ним перераховувалися стягувачу, і саме з цих підстав прийнята постанова підлягає скасуванню.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30 липня 2018 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області призначено справу до розгляду у відкритому судовому засідання.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2018 року визначено дату розгляду справи цим судом.

В судове засідання учасники справи не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправленні (а.с.102-15), причини своєї неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим суд вважав за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 22 березня 2018 року головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Власенко О.А. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-2871, виданого 30 квітня 2010 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та на дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1 /3 частини всіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з 18 березня 2010 року до повноліття дітей, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та кошти на особисте утримання ОСОБА_3 в розмірі ? всіх видів доходів до досягнення дочкою ОСОБА_5 3-х років, винесено постанову про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві керування транспортними засобами.

Вказана постанова обґрунтована наявністю заборгованості за виконавчим листом в період з 15 грудня 2010 року по 1 березня 2018 року в розмірі 78949 грн.63 коп.

Крім того, судом установлено, що в довідці розрахунку заборгованості по аліментам від 22 березня 2018 року державним виконавцем не були враховані суми, що перераховані боржником стягувачу в рахунок сплати аліментів, що підтверджується копіями квитанцій.

Згідно з Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АД № 420331 від 13 січня 2014 року, виданою державним реєстратором Савченко Т.В., ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем та зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців з 9 січня 2014 року. Здійснює технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що заборгованість за аліментами у ОСОБА_2 виникла за період з 15 грудня 2010 року по 1 березня 2018 року, тобто шестимісячний розмір заборгованості виник у період до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів», а тому вимоги цього закону з урахуванням положень ст..58 Конституції України не підлягають застосуванню. Крім того, суд першої інстанції виходив із того, що боржник право на управління автомобілем використовує як єдине джерело для існування, оскільки будучи фізичною особою підприємцем та здійснюючи технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, він виїжджає до клієнтів, придбаває та перевозить деталі, запчастини, основна клієнтська база для роботи знаходиться в м.Біла Церква, в той час як він проживає в с. Глибочка Білоцерківського району, а тому встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами може призвести до неможливості отримувати дохід від професійної діяльності та як наслідок унеможливить боржником виконання рішення суду.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Установлено, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2871/2010, виданого 30 квітня 2010 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1 / 3 частини всіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з 18 березня 2010 року, до повноліття дітей, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та кошти на особисте утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/ 4 частини всіх видів доходів відповідача до досягнення дочкою ОСОБА_5 3-х років, відкрито 16 грудня 2010 року.

Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції закону, що діє з 6 лютого 2018 року, строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини 9, 12 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно п.2 ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час прийняття оскаржуваної постанови, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Відповідно до ч.10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв'язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами, у порядку встановленому законом.

Боржник ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Зазначені обставини підтверджуються довідкою розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, яка складена 22 березня 2018 року головним державним виконавцем Власенко О.А..

Належних та допустимих доказів на спростування наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, що обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження боржником у передбаченому ст.ст.12, 81 ЦПК України порядку суду не надано.

В той же час надані боржником суду квитанції про сплату аліментів 28 лютого 2011 року в сумі 400 грн., 31 березня 2011 року - 400 грн., 6 травня 2011 року 400 грн., 10 червня 2011 року - 400 грн., 25 серпня 2011 року - в сумі 500 грн., 11 жовтня 2011 року - 500 грн., 29 листопада 011 року - 400 грн., 28 грудня 2011 року - 400 грн., 6 лютого 2012 року - 400 грн., 8 травня 2012 року - 300 грн., 16 липня 2012 року -500 грн., 29 серпня 2012 року - 400 грн., 24 листопада 2017 року - 1000 грн., 31 січня 2018 року - 1000 грн., 14 лютого 2018 року - 5000 грн., 19 березня 2018 року - 1000 грн., не виключають наявності у боржника заборгованості у період з 15 грудня 2010 року по 1 березня 2018 року, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Крім того, боржник в порушення вимог ч.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження&qu9 ;, якою передбачено обов'язок сторони виконавчого провадження невідкладно повідомити виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, інформації про сплату ним коштів в рахунок аліментів державному виконавцю не надавав.

За таких обставин головний державний виконавець Білоцерківського міськрайонного суду Київської області при прийнятті рішення про обмеження боржника у праві керування транспортними засобами діяв у межах своїх повноважень, та у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, законом (ч.4 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження») чітко визначено, що строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому висновок суду першої інстанції про те, що цей закон не підлягає застосуванню до подій, які мали місце до введення його в дію, є помилковим.

Судом установлено, що ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець за місцем проживання - АДРЕСА_1, і має право на здійснення таких видів діяльності, а саме виробництво інших вузлів, деталей і приладдя для автотранспортних засобів, технічне обслуговування і ремонт автотранспортних засобів, роздрібна торгівля деталями та приладами для автотранспортних засобів.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що обмеження у праві керування транспортними засобами позбавить боржника, з урахуванням тих видів діяльності, на які ОСОБА_2 має право, основного законного джерела засобів для існування, ОСОБА_2 у передбаченому ст.ст.12, 81 ЦПК України порядку суду не надано.

Самі по собі пояснення про те, що керування транспортним засобом є основним законним джерелом засобів для існування боржника, без доведення цих обставин, не можуть бути прийняті судом як беззаперечні докази в обґрунтування його скарги.

За таких обставин, ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області як така, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_2 слід відмовити.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Власенко О.А.- задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 1 червня 2018 року - скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

У задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Власенко О.А., - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Махлай

А.М. Стрижеус