Справа № 265/8159/18
Провадження № 2/265/1850/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновського А. М.,

за участю секретаря Злидіної Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 11.12.2012 року ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 14000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ІНФОРМАЦІЯ_1 року позичальник ОСОБА_2 померла. Позивачем було направлено претензію кредитора до Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори, яка 29 квітня 2014 року повідомила про відсутність спадкової справи після смерті ОСОБА_2 Разом зі тим, відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2, оскільки постійно проживала спільно із спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Станом дату смерті позичальника сума боргу за договором кредиту складає 6880,44 гривень та складається з суми заборгованості за кредитом - 6723,68 гривень, суми заборгованості за відсотками - 156,76 гривень. 03.06.2018 до спадкоємця ОСОБА_2, ОСОБА_1, було направлено лист-претензію із пред'явленням вимог, проте до сьогодення з боку відповідача ніяких дій не виконано. Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором кредиту у загальній сумі 6880,44 гривень, а також понесені судові витрати.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05.10.2018 за вказаним позовом було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

26 жовтня 2018 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов. Згідно із відзивом відповідач пред'явлені позовні вимоги не визнає та вважає їх безпідставними з огляду на те, що по-перше, позивачем пропущено строк звернення за судовим захистом, оскільки про наявність ймовірних спадкоємців йому стало відомо ще у квітні 2014 року, при цьому відповідну претензію пред'явив лише 18.05.2018. Тому просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності. По-друге, будь-якого майна після смерті ОСОБА_2, за рахунок якого можливо б було задовольнити вимоги кредитору, вона не прийняла, оскільки станом на день смерті у власності спадкодавця будь-яке майно було відсутнє. З цих підстав просила відмовити у задоволенні пред'явленого позову, а також стягнути з позивача на свою користь витрати на правову допомогу у сумі 1000,00 гривень.

Будь-яких інших заяв чи клопотань, що стосуються суті справи, сторонами у передбачений процесуальним законом строк не надано.

За наведених обставин, суд ухвалює рішення на підставі наявних доказів та доходить до наступних висновків.

Згідно ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Встановлено, що 11 грудня 2009 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», з одного боку, та ОСОБА_2, з іншого, була досягнута домовленість про надання останній кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки.

Позичальник ОСОБА_2 своїм особистим підписом, що міститься у анкеті-заяві від 11.12.2009, засвідчила свою згоду із тим, що дана заява з Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами складають між нею і банком Договір про надання банківських послуг. При цьому позичальник також засвідчила своє ознайомлення із переліченими документами, що складають собою договір, і були надані йому у письмовому вигляді, а також був проінформований про розміщення Умов і Правил надання банківських послуг на офіційних Web-ресурсах банку і зобов'язалася їх виконувати, регулярно ознайомлюючись з їх змінами.

Отже, суд вважає встановленим факт укладення між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 договору кредиту № б/н від 11.012.2009 року.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого Орджонікідзевським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського МУЮ у Донецькій області від 09.07.2013, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що вчинено актовий запис № 867.

Станом на 08.07.2013 за договором кредиту існує заборгованість у сумі 6880,44 гривень та складається з суми заборгованості за кредитом - 6723,68 гривень, суми заборгованості за відсотками - 156,76 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Встановлено, що 01 жовтня 2013 року чоловік ОСОБА_2, ОСОБА_3, звернувся до Маріупольської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою, за змістом якої повідомив останнього про смерть дружини, а також про його відмову від прийняття спадщини після смерті дружини.

Як вбачається з заяви ОСОБА_3, посвідченої приватним нотаріусом Саховою М.А. від 01.10.2013 за реєстровим № 5154, він відмовився від прийняття спадщини після смерті своєї дружини ОСОБА_2

21.02.2014 ПАТ КБ «ПриватБанк», користуючись своїм правом, передбаченим ст. 1281 ЦК України, звернувся до Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори із претензією кредитора за договором кредиту на загальну суму 6880,44 гривень.

Листом від 25.04.2014 за вих. № 812/01-16 Четверта маріупольська державна нотаріальна контора повідомила про відсутність у провадженні нотаріальної контори спадкової справи до майна померлої ОСОБА_2

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 16.07.1988, свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 27.04.2004 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 07.09.2012 встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2.

Згідно із паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 ОСОБА_2 з 06.03.2009 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Згідно із паспортом громадянина України серії НОМЕР_6 ОСОБА_1 з 06.03.2009 також зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

18 травня 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав ОСОБА_1, як спадкоємцеві за законом після смерті ОСОБА_2, лист-претензію на погашення заборгованості за договором кредиту у розмірі 6880,44 гривень.

Спадкування - це перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних відносинах. У такому разі відбувається зміна суб'єктного складу у певному правовідношенні, тобто цивільні відносини існують безперервно, не припиняючись, у них відбувається лише заміна одного з їх учасників.

Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту.

Законодавством визначено, що у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. У разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Таким чином, спадкування передбачає не лише прийняття прав померлого спадкодавця, а й його обов'язків за певними зобов'язаннями. Приймаючи у спадщину зобов'язання за кредитним договором, спадкоємець виступає новим позичальником, до якого переходять всі права та обов'язки за договором, у тому числі право користування кредитними коштами та обов'язок погашати поточну та прострочену заборгованість за кредитним договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В сенсі наведених норм та викладених обставин відповідач ОСОБА_1, будучи спадкоємцем прав і обов'язків ОСОБА_2 за законом першої черги, постійно проживаючи спільно із спадкодавцем до дня її смерті та не заявивши у межах передбаченого законом строку про відмову від прийняття спадщини, у розумінні ст.ст. 1261, 1268 ЦК України вважається такою, що спадщину прийняла.

Разом зі тим, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Згідно із ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значенням для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ч. 2 ст. 13, ч. 7 ст. 81 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 83, ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно із ч. 4 ст. 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини; з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі належні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Разом із тим, позивачем у справі АТ КБ «ПриватБанк» не надано жодних належних та допустимих доказів щодо спадкового майна, прийнятого спадкоємцем ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2, а також його загальної вартості, що унеможливлює визначення судом у відповідності до ст. 1282 ЦК України обсягу майнової відповідальності відповідача за успадкованими зобов'язаннями, що виникають з умов договору кредиту № б/н від 11.12.2009. При цьому будь-яких заяв чи клопотань, що стосуються таких доказів, позивачем до позову долучено не було і в ході вирішення справи не надано.

У відповідності до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтування на припущеннях.

Відтак, суд вважає, що позивачем АТ КБ «ПриватБанк» не доведено обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, пред'явлених до відповідача ОСОБА_1, а тому відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні пред'явленого позову по суті, питання щодо дослідження дотримання позивачем строку звернення до суду за захистом цивільного права, як і застосування наслідків його спливу, про що заявлено стороною у справі, судом не вирішується.

Крім того, відповідно до положень ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1000,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 274, 275, 278, 279 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту - відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1000 (одна тисяча) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо розгляду справи на офіційному веб-порталі судова влада України http://court.gov.ua/sud0538/.

Повний текст рішення складено 16 листопада 2018 року.

Суддя _________________________