Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/222/18 Головуючий у 1-й інстанції: Дубина Л.А.
Є.У.№ 334/3836/16-ц Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегія суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Гончар М.С.,

секретар: Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акцiонерного товариства «Акцiонерна страхова компанiя «IHГО Україна» в особі філії в м. Запоріжжі ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про стягнення пені, 3% річних та втрат від інфляції,

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія» ІНГО Україна» в особі представника Вілько Н.Г. на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 21.08.2013 р. сторони уклали договiр № 570571848.13 добровільного страхування засобів наземного транспорту строком до 21.08.2014 р., згідно якому об'єктом страхування є автомобіль марки Ford Focus, реєстраційний номер AP 7061 СН. 05.04.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження. 06.04.2014 р. вона звернулася до ПрАТ «АСК «IHГO Україна» iз заявою про настання страхового випадку, надала усі необхiднi документи, визначені умовами Договору та Правилами страхування, проте листом від 28.05.2014 р. страхова компанія відмовила їй у виплаті страхового відшкодування, у зв'язку з чим вона зверталася до суду за захистом порушеного права. Рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 24.11.2014 р., зміненим рішенням Апеляційного суду Запорізько області від 23.03.2016 р., стягнуто з АСК «IHГО Україна» на користь ОСОБА_3 39 938 грн. страхового відшкодування. Фактично судове рішення виконано відповідачем 08.04.2016 р. Посилаючись на вказані обставини, просила суд на підставі п.8.5 Договору страхування, ст.625, п.1 ст. 992 ЦК України стягнути зі страхової компанії на її користь пеню у розмiрi 3 999,80 грн., 3% рiчних за затримку виплати страхового відшкодування у pозмірі 2 232 ,15 грн. та 25 734, 89 грн. - втрат від інфляції, а також відшкодувати судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_3 пеню в розмiрi 3 993,80 грн., 3% рiчних в pозмірі 2 232 ,15 грн. та 25 734, 89 грн. - втрат від інфляції, а також витрати на оплату судового збору у сумі 551,21 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх доводів страхова компанія посилається на те, що дійсна залишкова вартість автомобіля була визначена на підставі інтернет-аукціону, проведеного 17 лютого 2016 року, останній документ, необхідний для прийняття рішення і призначення страхового відшкодування, був наданий страховій компанії 22 лютого 2016 року. Остаточна сума до виплати була визначена судовим рішенням від 23 березня 2016 року, яке виконано страховою компанією 08 квітня 2016 року. За вказаних обставин відповідач вважає, що вини страхової компаній у затримці виплати страхового відшкодування немає. Крім того, на думку відповідача, судом неправильно застосовані положення ст.267 ЦК України.

Позивач письмові заперечення проти апеляційної скарги не надала.

В засідання апеляційного суду сторони і їх представники не з'явилися, страхова компанія просила відкласти розгляд справи, пославшись на хворобу свого представника. Доказів поважності причин неявки у судове засідання відповідач не надав. Суд визнав причини неявки сторін і їх представників у судове засідання неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що судовим рішенням у іншій справі по спору між цими ж сторонами встановлено неналежне виконання страховою компанією умов договору страхування, внаслідок чого сума страхового відшкодування була стягнута з останньої в судовому порядку. За таких обставин, за висновком суду, зі страхової компанії на користь страхувальника підлягає стягненню пеня за порушення строків виплати страхового відшкодування, розмір якої не може перевищувати 10% від суми страхового відшкодування, 3% річних і інфляційні втрати.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи і вимогам закону.

Встановлено, що 21.08.2013 р. мiж ОСОБА_3 та Приватним акцiонерним товариством «Акцiонерна страхова компанiя «IHГО Україна» було укладено Договiр № 570571848.13 добровiльного страхування засобiв наземного транспорту строком до 21.08.2014 р. Згiдно роздiлу першого Договору об'єктом страхування виступає транспортний засiб марки Ford Focus держ. номер AP 7061 СН.

05.04.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахований автомобіль отримав значні механічні ушкодження.

Постановою Шевченкiвського районного суду м. Запорiжжя вiд 16.04.2014 р. по справi № 336/2735/14-п про адмiнiстративне правопорушення ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні пригоди.

06.04.2014 р. ОСОБА_3 звернулася ПрАТ «АСК «IHГO Україна» iз заявою про настання страхового випадку, надала усі необхiднi документи, визначені умовами Договору та Правилами страхування.

28.05.2014 р. позивачка вiд ПрАТ «АСК «IHГO Україна» отримала лист з вiдмовою у виплатi страхового вiдшкодування, підставою такого рiшення було те, що ОСОБА_5 сповiстив про настання події Контакт - центр Страховика 06.04.2014 року 08:04 год,. тобто через 11 годин, тодi як п. 9.1.4 Договору страхування передбачено, що при настанні страхового випадку Страхувальник повинен негайно (протягом години) в межах населеного пункту та не пiзнiше 6-ти годин за його межами, сповiстити про це в телефонному режимi Контакт-центр Страховика.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 24.11.2014 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 23.03.2016р. (справа № 336/5247/14-ц), з Приватного акцiонерного товариства «Aкцioнepнa страхова компанiя «IHГО Україна» стягнуто на користь ОСОБА_3 39 938 грн. страхового відшкодування.

08.04.2016 р. вiдповiдач виконав рiшення суду та здiйснив виплату страхового вiдшкодування шляхом перерахування коштiв в розмiрi 39 938 грп. 00 коп., який був визначений у судовому рішенні.

Дані обставини сторонами у справі визнавалися і не заперечувалися, а отже доказуванню не підлягають.

У частині другій статті 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР) страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі статтею 16 цього Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Проаналізувавши норми статей 524, 533-535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов'язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

Саме до таких грошових зобов'язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

Сторонами договору добровільного страхування засобів наземного транспорту є страхувальник та страховик. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди, слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором страхування засобів наземного транспорту, у якому потерпілий має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик.

З огляду на викладене можна зробити висновок, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Отже, у справі, яка переглядається, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, дійшов правильного висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі, є грошовим зобов'язанням, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 625 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про відсутність вини страхової компанії у затримці виплати страхового відшкодування, неправильне застосування положень ст.258 ЦК України є неспроможними.

Положення ст.625 ЦК України застосовуються незалежно від вини боржника. Несвоєчасне проведення страховою компанією інтернет-аукціону не звільняє її від обов'язку виконати зобов'язання за договором страхування. Як встановлено іншим судовим рішенням у справі по спору між тими ж сторонами про стягнення страхового відшкодування підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування було несвоєчасне повідомлення потерпілим про настання страхового випадку, а не надання необхідного пакету документів. За умовами договору страхування обов'язок з проведення інтернет-аукціону покладається не на потерпілого, а на страхову компанію.

При визначенні розміру пені до стягнення, суд першої інстанції зазначив, що позивач просив про стягнення пені, нарахованої на суму 30 698, 67 грн. за 680 днів. Проте, у п.8.5 договору страхування сторони визначилися, що розмір пені не може перевищувати 10% від суми боргу, що становить 3 993, 80 грн. Розмір пені в межах строку позовної давності, відповідно до розрахунку, зробленого позивачем, становить 15 817,66 грн. Отже, суд першої інстанції, хоча і не зазначив у судовому рішенні про застосування щодо пені спеціального строку позовної давності, проте у відповідності з умовами договору страхування обгрунтовано обмежив суму пені 10% від суми боргу, тобто 3 993, 80 грн. Вказаний недолік судового рішення не призвів до порушень прав страхової компанії, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.

Наведене свідчить, що суд з'ясував усі обставини справи та надав їм належну правову оцінку, дотримався встановлених ст. 212 ЦПК України( в редакції Закону на час ухвалення судового рішення) правил оцінки доказів, відповідно до яких суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б свідчили про порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення суду відповідає вимогам ст.ст.263,264 ЦПК України, підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1.п.1, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія» ІНГО Україна» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2017 року по цій справі залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Судді: