Справа №279/4816/18
Номер рядка звіту 19
номер провадження 2/279/1941/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2018 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Невмержицької О.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Крупний" про визнання угоди купівлі-продажу дійсною, визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до ПП "Крупний" про визнання угоди купівлі-продажу дійсною, визнання права власності, в якому зазначила, що 10.07.2017 року між нею та відповідачем відбулась домовленість про те, що ПП "Крупний" продає, а вона в свою чергу купує транспортний засіб: Сідловий тягач-Е, марки VOLVO, модель FH 12.500, білого кольору, державний номер НОМЕР_1, 2005 року випуску за ціною 104701,02 гривень. Кошти за придбання автомобіля відповідачу вона сплатила, однак останній відмовляється звернутися до нотаріуса для оформлення угоди, посилаючиь на брак часу та відсутністю коштів на оформлення. Просила визнати договір купівлі-продажу транспортного засобу від 10.07.2017 року таким, що відбувся та визнати за нею право власності на даний автомобіль.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач позов підтримала, представник відповідача позов визнав.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що 10.07.2017 року між ОСОБА_1 та ПП "Крупний" відбулась домовленість про те, що ПП "Крупний" продає, а ОСОБА_1 в свою чергу купує транспортний засіб: Сідловий тягач-Е, марки VOLVO, модель FH 12.500, білого кольору, державний номер НОМЕР_1, 2005 року випуску за ціною 104701,02 гривень.

На виконання вказаної домовленості ОСОБА_1 сплатила відповідачу 104701,02 грн., а останній передав їй свідоцтво про реєстрацію транспорного засобу, що стверджується гарантійним листом від 10.07.2017 року.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 4 статті 203 ЦК України передбачено, що правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

В силу п.3 ч.1 ст.208 ЦК України правочин фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу, повинен бути укладений в письмовій формі.

Згідно зі ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялись сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами). У тексті договору повинні бути вказані його сторони, предмет і зміст угоди, інші істотні умови договору.

За правилами ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено законом або договором.

Частиною 4 вказаної норми передбачено, що якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.334 ЦПК України право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Статтею 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Згідно ч.2 ст.640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля та його державна реєстрація передбачена постановою КМ України №1388 від 07.09.1998 р., якою затверджені Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), згідно з п.2 яких вони є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб.

Відповідно до п.4 зазначених Правил перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Згідно з п.40 цих Правил зняття з обліку транспортних засобів здійснюються після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу. Відповідно до п.8 зазначених Правил правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема: довідкою-рахунком, виданою за формою згідно з додатком №1 до цих Правил; договором та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль.

Разом з тим, частинами 1,2 ст.34 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Таким чином, правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України, з урахуванням спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 року №1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, зокрема, є оформлені в установленому порядку: - договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; - укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; - нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; - договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають субєкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких субєктів уповноваженою особою і скріплені печаткою (за її наявності); - копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин.

Відтак, з урахуванням викладених вище положень нормативно-правових актів законодавець визначив спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби.

Гарантійний лист, на який посилається позивач, не є підставою для державної реєстрації транспортного засобу за позивачем, не підтверджує сплату останньою коштів за спірний автомобіль та не є правовим оформленням переходу права власності.

Надані позивачем докази підтверджують лише факт наявності між сторонами попередньої домовленості щодо купівлі-продажу автомобіля належного відповідачу, яка закріплена сторонами шляхом сплати позивачем відповідачу узгодженої вартості автомобіля, та отримання його в користування до укладення договору.

Згідно свідоцтва про реєстрацію вказаного вище транспортного засобу, яке надала позивач, слідує, що власником автомобіля є ПП "Крупний".

Оскільки інших передбачених законом дій сторонами не вчинено, відсутні підтвердження укладення договору в письмовій формі з узгодженням всіх істотних умов, фактичної передачі автомобіля не відбулося, і він залишається зареєстрованим за відповідачем, даний договір є не укладеним, а право власності позивачем не набуто.

Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вчинені сторонами дії не можуть створювати для них прав та обов'язків, які виникають як наслідок вчинення договору купівлі-продажута не дають підстав для визнання за позивачем права власності на транспортний засіб, тому у задоволенні заявлених вимог необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,81,247,263265 ЦПК України, ст.ст.203,207,208,210,328,334,640,655 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони: Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач: Приватне підприємство "Крупний", місце знаходження: м.Коростень, вул.Б.Шоссе, 12б, .

Суддя: Невмержицька О.А.