Дата документу 02.03.2018
Справа № 334/6783/17
Провадження № 2/334/1315/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

02 березня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником 11/20 частин житлового будинку №61 по вул. Славутича у м. Запоріжжі на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.2012р. На теперішній час на зареєстрованій у її частині будинку зареєстровано чотири особи, в тому числі її дочка ОСОБА_2 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_3) Н.В., ІНФОРМАЦІЯ_1.

З часу реєстрації дочка у вказаному будинку не проживала, у будинку відсутні її особисті речі, вона має інше постійне місце проживання, а її реєстрація за спірною адресою носить формальний характер.

Разом з тим, реєстрація дочки перешкоджає позивачці у реалізації права вільно володіти та розпоряджатися своїм майном, належними чином оформити субсидію, на яку вона має право, що ставить її у скрутне матеріальне становище.

Враховуючи вищенаведене, просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням, оскільки їх реєстрація порушує права позивача як власника вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном.

В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав.

Відповідач у судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлялися у встановленому ЦПК України порядку. Суд відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Представник департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради звернувся із заявою, у якій вказує, що проти позову не заперечує, розгляд справи просить здійснювати за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 11/20 частин житлового будинку №61 по вул. Славутича у м. Запоріжжі на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 25.05.2012р., що підтверджується витягом з державного реєстру правочинів, витягом про державну реєстрацію прав ТОВ ЗМБТІ №34511263 від 15.06.2012р.

За вказаною адресою з 2012 року зареєстровані позивачка та члени її сімї - її чоловік ОСОБА_4, та її діти син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочка ОСОБА_2 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_3) Н.В., ІНФОРМАЦІЯ_1.

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за вказаною адресою з 2012 року.

Факт не проживання ОСОБА_2 за вказаною адресою понад рік підтверджується довідкою голови квартального комітету №77 від 05.10.2017р., згідно якої ОСОБА_2 з часу прописки по теперішній час у житловому будинку №61 по вул. Славутича у м. Запоріжжі не проживає.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникам належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається своїм майном. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

За положеннями статей 379, 382 ЦК України об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені у статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише за підстав, передбачених законом.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідно до положень ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_2 у житловому будинку №61 по вул. Славутича у м. Запоріжжі не проживає без поважних причин з 2012 року, тобто понад один рік, то вона є втратила право на користування цим житловим приміщенням.

Згідно ст. 7 Закону України № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, задоволення позову власника про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а вказане рішення суду - підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

На підставі наведеного суд вважає, що позов про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням, є обґрунтованим, підтвердженим належними доказами і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 280, 281, 282, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житлом - 11/20 частин житлового будинку №61 по вул. Славутича у м. Запоріжжі, що належить на праві власності ОСОБА_1.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, до апеляційного суду Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Турбіна Т. Ф.