Справа № 181/219/18
Провадження № 2-о/181/15/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" травня 2018 р. смт. Межова
Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Юр`єва О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Паньковської М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Межова цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -
ВСТАНОВИВ:
21 березня 2018 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
В обґрунтування уточненої заяви зазначено, що з метою призначення пенсії за віком він звернувся з заявою до Межівського сектору обслуговування громадян (сервісний центр) Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. В наданій йому письмовій відмові вказано, що питання врахування до трудового стажу періодів роботи, внесених в трудову книжку, не може бути вирішено в зв`язку з відсутністю на першій сторінці (титульному аркуші) печатки підприємства або печатки відділу кадрів. Також в отриманих ним довідках з відділу трудового архіву Межівської районної ради Дніпропетровської області про стаж роботи в період 1990 року по 1996 рік включно, його по-батькові вказано російською мовою як: « ОСОБА_2 », « ОСОБА_3 », « ОСОБА_4 », що в дійсності не відповідає по-батькові як вказано в належному йому паспорті « ОСОБА_5 ». Виправити цей недолік він самостійно не може у зв`язку з тим, що підприємство де видавалась трудова книжка давно ліквідоване.
Заявник просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючих документів, а саме трудової книжки НОМЕР_1 виданої 30 березня 1976 року на ім`я (російською мовою) « ОСОБА_6 » з вказаною датою народження (російською мовою) 04 апреля 1958 г. та архівних довідок №П-90-18 та № П-91-18 від 27.03.2018 року.
Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2018 року провадження у справі було відкрито та призначено у справі судове засідання на 16 квітня 2018 року.
16 квітня 2018 року розгляд справи було відкладено на 30 квітня 2018 року на підставі клопотанням позивача у зв`язку з необхідністю уточнення вимог викладених у заяві.
30 квітня 2018 року розгляд справи було відкладено на 11 травня 2018 року у зв`язку з неявкою відповідача.
У судове засідання заявник не з`явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, на задоволенні уточненої заяви наполягає.
Представник заінтересованої особи Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення уточненої заяви не заперечують, в прийнятті рішення цілком довіряють суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Суд, перевіривши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У судовому засіданні встановлено, що 04 квітня 2018 року ОСОБА_1 виповнилось 60 років, що підтверджується копією паспорту заявника серії НОМЕР_2 виданого Межівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 08.06.1996 року, та з метою оформлення пенсії за віком останній звернувся з заявою до Межівського сектору обслуговування громадян (сервісний центр) Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Відповідно до письмової відповіді №108/02-32/29 від 13 березня 2018 року Межівського сектору обслуговування громадян (сервісний центр) Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, заявнику було зазначено, що питання врахування до трудового стажу періодів роботи, внесених в трудову книжку, не може бути вирішено в зв`язку з відсутністю на першій сторінці (титульному аркуші) печатки підприємства або печатки відділу кадрів, що було передбачено нормативними актами, чинними на час заповнення трудової книжки. В зв`язку з цим заявнику необхідно довести належність трудової книжки серії НОМЕР_1 заповненої 30 березня 1976 року власником якої зазначено на російській мові: « ОСОБА_6 , 04 апреля 1958 г.»
Згідно архівних довідок №П-90-18 та № П-91-18 від 27.03.2018 року, які були видані по документах архівного фонду «товариство з обмеженою відповідальністю «Пролісок» с. Іванівка Межівського району Дніпропетровської області про стаж роботи (вихододні), нарахування заробітної плати за періоди з липня 1990 року по квітень 2000 року, та з січня 1991 року по грудень 1996 року, зазначається, що прізвище, ім`я, по батьковій заявника мовою оригіналу та згідно з тексту документів зазначено, як: « ОСОБА_1 (виправлено), ОСОБА_6 , ОСОБА_6 »».
Дослідивши у судовому засіданні, надані копії документів ОСОБА_1 встановлено, що згідно: копії паспорту серія НОМЕР_2 виданого Межівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 08.06.1996 року, копії свідоцтва про народження № НОМЕР_3 та копії військового квитка серії НОМЕР_4 виданого Волноваським районним воєнним комісаріатом Донецької області 03 травня 1976 року, прізвище, ім`я, по батьковій та дата народження заявника на російській мові зазначено як « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Перевіривши надані документи щодо особистості ОСОБА_1 , слід зазначити, що помилки та неточності в вищевказаних архівних довідках слід розглядати як механічні помилки працівників, які складали ці документи, на підставі яких були видані вказані довідки.
Частиною 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Юридичні факти це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.
Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.
Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
П. 1 Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якшо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.
Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Оскільки встановлення даного факту необхідно заявнику для правильного нарахування, перерахування та отримання пенсії, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку.
Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки НОМЕР_1 виданої 30 березня 1976 року, оскільки із досліджених доказів вбачається, що прізвище, ім`я, по батьковій та дата народження заявника на російській мові зазначено саме як « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » та архівних довідок №П-90-18 та № П-91-18 від 27.03.2018 року, оскільки суд вважає що неточності в вищевказаних архівних довідках слід розглядати, як механічні помилки працівників, які складали ці документи, на підставі яких були видані вказані довідки.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 293,294,315,319 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
ВИРІШИВ:
Уточнену заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49123 м. Дніпро, пр.-т Набережна Перемоги, буд.26), про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити повністю.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , правовстановлюючого документу, трудової книжки НОМЕР_1 виданої 30 березня 1976 року на ім`я (російською мовою) « ОСОБА_6 » з вказаною датою народження (російською мовою) « ІНФОРМАЦІЯ_1 »
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , архівних довідок відділу трудового архіву Межівськох районної ради Дніпропетровської області за №П-90-18 та № П-91-18, які видано 27.03.2018 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Суддя: О. Ю. Юр`єв