У Х В А Л А

15 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 755/2545/15-ц

Провадження № 14-187 цс 18

Велика Палата Верховного Суду у складі :

судді-доповідача - Гудими Д. А.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом ОСОБА_1 (далі також - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Боріс» (далі також - відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,

за заявою позивача про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 жовтня 2017 року та

в с т а н о в и л а:

30 січня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, та просив стягнути з відповідача на свою користь відшкодування майнової шкоди у розмірі 4 770 грн і моральної шкоди у розмірі 500 000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 2 квітня 2012 року після падіння на сходах підземного переходу позивач отримав незначну травму верхньої частини правої руки. На четвертий день після падіння позивач звернувся до приватної клініки відповідача. За результатами рентгенологічних обстежень лікар клініки - ортопед-травматолог - поставив позивачу діагноз «вивих плечового суглоба». Під загальною анестезією цей лікар виконав операцію щодо закритого усунення вивиху правого плеча. Після операції стан правої руки та плеча позивача погіршився. Позивач вважав, що вивих з'явився саме за наслідками проведеної операції. У подальшому позивач звертався до різних установ, тривалий час перебував на лікуванні з діагнозом «наслідки травматичного ушкодження вторинних стволів правого плечового сплетіння». Вказане, на думку позивача, є наслідком некваліфікованого проведення операції лікарем-травматологом відповідача, і тому просив суд стягнути з відповідача на свою користь відшкодування завданої майнової та моральної шкоди.

9 червня 2016 року Дніпровський районний суд м. Києва ухвалив рішення, яким частково задовольнив позовні вимоги: стягнув з відповідача на користь позивача заподіяну йому майнову шкоду в розмірі 2 890,45 грн та 450 000 грн як відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що протягом 2012-2014 років позивач неодноразово звертався до різних установ, тривалий час перебував на лікуванні, у зв'язку з чим 16 вересня 2014 року йому встановлено третю групу інвалідності. Згідно з висновком № 372-КЕ/2015пп комісійної судово-медичної експертизи ушкодження плечового сплетіння у позивача найбільш вірогідно утворилося при проведенні лікарем медичної маніпуляції - закритого вправлення вивиху правої плечової кістки в умовах клініки відповідача 6 квітня 2012 року. Суд вважав, що позивач довів завдання йому відповідачем майнової шкоди у розмірі вартості медичних послуг, наданих позивачу відповідачем у сумі 2 890,45 грн. Суд першої інстанції також вказав, що, враховуючи наслідки надання некваліфікованої медичної допомоги позивачу, він переніс моральні, психологічні страждання та тривалий розлад здоров'я. Відтак, суд мотивував, що розмір завданої моральної шкоди становить 450 000 грн.

1 березня 2017 року Апеляційний суд міста Києва ухвалив рішення, яким скасував рішення суду першої інстанції та відмовив у задоволенні позову.

Мотивував тим, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку висновку комплексної судово-медичної експертизи, який не містив беззаперечних висновків щодо наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями лікарів приватної клініки відповідача та станом здоров'я позивача. Апеляційний суд вказав, що матеріали справи не містять переконливих доказів того, що саме неправомірними діями працівників відповідача і з їх вини позивачеві завдано ушкодження здоров'ю, а відповідно і моральну шкоду.

4 жовтня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановив ухвалу, якою скасував рішення суду апеляційної інстанції та направив справу на новий розгляд до того ж суду.

Мотивував тим, що, вирішуючи спори про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я при наданні медичної допомоги, суди, насамперед, мають встановити, чи кваліфіковано була надана така медична допомога, враховуючи, що поняття «неправильні дії лікарів» та «некваліфікована допомога», не є тотожними. Вказав, що апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову у зв'язку з недоведеністю причинно-наслідкового зв'язку між діями лікарів відповідача й інвалідністю позивача, вказаного вище не врахував і не встановив, чи надавалася позивачеві кваліфікована медична допомога відповідно до вимог законодавства. Також суд касаційної інстанції не погодився з висновком апеляційного суду, який, відмовляючи у задоволенні позову, вважав, що експерти комісійної судово-медичної експертизи дійшли лише ймовірного висновку про можливий причинно-наслідковий зв'язок між діями лікарів відповідача та станом здоров'я позивача.

13 листопада 2017 року позивач звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 жовтня 2017 року (далі - заява) за пунктами 1 і 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України у редакції, чинній на час подання заяви.

Підставами для перегляду зазначених судових рішень вважає: 1) неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; 2) невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постановах Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 1166, 1167, 1172 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України.

Позивач вказує, що у суду касаційної інстанції були відсутні підстави для направлення справи на новий апеляційний розгляд. Вважає, що висновок суду касаційної інстанцій про те, що лише наявність некваліфікованих дій лікарів є підставою для цивільно-правової відповідальності - помилковий і суперечить змісту статей 1166, 1167, 1172 ЦК України.

На підтвердження зазначених підстав подання заяви позивач звертає увагу на:

- ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 вересня 2015 року у справі № 6-23151св15, від 31 травня 2017 року у справі № 6-33898св16;

- постанови Верховного Суду України від 28 січня 2015 року у справі № 6-229цс14, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-933цс16, від 12 лютого 2014 року у справі № 6-168цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-305цс15, від 6 листопада 2013 року у справі № 6-108цс13, від 18 березня 2015 року у справі № 3-18гс15.

У цих судових рішеннях, на думку позивача, інакше, ніж у справі № 755/2545/15-ц, застосовані зазначені норми ЦК України.

За змістом заяви просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 жовтня 2017 року та залишити в силі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 9 червня 2016 року.

23 листопада 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрив провадження у справі.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року (далі - Закон України № 2147-VІІІ), яким ЦПК України викладений у новій редакції.

У січні 2018 року заяву разом із доданими до неї матеріалами передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у цивільних справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Підпункт 2 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ передбачає, що якщо цивільна справа за заявою про перегляд судових рішень Верховним Судом України відповідно до правил, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу, повинна розглядатися на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України, така справа після її отримання Касаційним цивільним судом передається на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

19 квітня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Мотивував тим, що до заяви додано постанову Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі № 3-18гс15, яка була розглянута за правилами Господарського процесуального кодексу України. На думку колегії суддів, заява згідно з правилами, що діяли на момент її подання, повинна розглядатися на спільному засіданні судових палат Верховного Суду України. Тому відповідно до підпункту 2 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа має розглядатися Великою Палатою Верховного Суду.

ЦПК України у редакції, чинній на час подання заяви, визначав, що підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах можуть бути: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах (підпункт 1 частини першої статті 355); невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права (підпункту 4 частини першої статті 355).

За змістом процесуального законодавства, чинного на час подання заяви, судами касаційної інстанції були: у цивільних справах - Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (стаття 323 ЦПК України), у господарських справах -Вищий господарський суд України (стаття 108 Господарського процесуального кодексу України), а в адміністративних справах - Вищий адміністративний суд України (стаття 210 Кодексу адміністративного судочинства України).

Постанови Верховного Суду України не вважалися рішеннями суду касаційної інстанції. А тому не могли бути судовими рішеннями, на які заявник може посилатися як на підтвердження підстави для перегляду, передбаченої підпунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 3602 ЦПК України у редакції, чинній на час подання заяви, справа про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 4 частини першої статті 355, розглядається Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 3602 ЦПК України у редакції, чинній на час подання заяви, якщо судове рішення оскаржується з підстав неоднакового застосування однієї і тієї самої норми права судами касаційної інстанції різної юрисдикції, справа розглядається на спільному засіданні відповідних судових палат Верховного Суду України.

Таким чином, справа про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України у редакції, чинній на час подання заяви, розглядалася на спільному засіданні відповідних судових палат лише тоді, коли судове рішення оскаржувалось з підстави неоднакового застосування однієї і тієї самої норми права судами касаційної інстанції різної юрисдикції.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що заява позивача не містить обґрунтування неоднакового застосування положень статей 1166, 1167 і 1172 ЦК України судами касаційної інстанції різної юрисдикції.

Обґрунтовуючи неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, позивач наводить тільки ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, постановлені ним як касаційним судом у цивільних справах.

Звернення позивача до постанов Верховного Суду України, наведених вище, може розглядатися як обґрунтування невідповідності оскаржуваної ухвали суду касаційної інстанції викладеним у цих постановах висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права (за підпунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України).

Відтак, висновки колегії суддів Касаційного цивільного суду про те, що до заяви додано постанову Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі № 3-18гс15, яка прийнята за правилами господарського судочинства, а тому справа мала розглядатися на спільному засіданні судових палат Верховного Суду України, не відповідають положенням ЦПК України у редакції, чинній на час подання заяви.

Таким чином, відсутні підстави для передання справи № 755/2545/15-ц на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

У цій справі позивач просить переглянути ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 жовтня 2017 року, якою суд скасував рішення суду апеляційної інстанції та направив справу на новий розгляд до того ж суду. Постановлення касаційною інстанцією ухвали про скасування рішення суду нижчої інстанції з переданням справи на новий розгляд не є остаточним вирішенням спору. Тому така ухвала не могла бути предметом перегляду у порядку, передбаченому главою 3 розділу V ЦПК України у редакції, чинній на час подання заяви.

Зважаючи на вищевикладене, судом, встановленим законом, для розгляду цієї заяви про перегляд судового рішення є Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду (підпункт 1 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ).

Ураховуючи викладене та керуючись підпунктами 1 і 2 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VІІІ, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Боріс» про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, за заявою ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 жовтня 2017 року повернути на розгляд до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

2. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкН. П. Лященко
С. В. БакулінаО. Б. Прокопенко
В. В. БританчукЛ. І. Рогач
В. І. ДанішевськаІ. В. Саприкіна
О. С. ЗолотніковО. М. Ситнік
О. Р. КібенкоО. С. Ткачук
В. С. КнязєвВ. Ю. Уркевич
Л. М. ЛобойкоО. Г. Яновська