ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М., за участі секретаря Омельчук С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну в місті Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та виділ в натурі частки житлового будинку із спільної часткової власності,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та виділ в натурі частки житлового будинку із спільної часткової власності, посилаючись на те, що 15 листопада 1994 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті сина ОСОБА_4 на ? частину житлового будинку №13-а по вул. Лісній в смт. Борова Фастівського району Київської області. Але в даному свідоцтві було допущено помилку в прізвищі ОСОБА_1, вказано помилково «Мазниченко». При зверненні позивача до нотаріуса Фастівської державної нотаріальної контори стосовно виправлення даної помилки в свідоцтві про право на спадщину, їй було відмовлено. Спадкове майно на день відкриття спадщини складалося з житлового будинку під літерою «А», що складається з приміщень та господарських будівель і споруд відповідно до плану БТІ. Інша частина спадкового житлового будинку належить на підставі приватної власності відповідачам по справі. Позивач користується по теперішній час приміщеннями 1-1 кухнею 9,6 кв.м. та 1-2 житловою кімнатою 11,5 кв.м. з окремим входом та погрібом, які позивач бажає виділити в натурі.

Ухвалою суду від 16 лютого 2018 року за клопотанням представника позивача, частину позовних вимог, а саме: «Виділити в натурі ? частину спадкової частини житлового будинку №13-а по вул. Лісна в смт. Борова, Фастівського району, Київської області, що є у спільній частковій власності (без урахування самовільної побудови та фундаменту) з урахуванням приміщень, якими ОСОБА_1 користується, а саме 1-1 кухні 9,6 кв.м., 1-2 житлової кімнати 11,5 кв.м., з окремим входом і надвірної будівлі та споруди - погріба» - залишено без розгляду.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали вимоги позовної заяви в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу, та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення вимоги заяви щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документу не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не зявилась, про день слухання справи повідомлялась судом належним чином.

Вислухавши пояснення представників позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6, відповідача ОСОБА_3, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 листопада 1994 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті сина ОСОБА_4 на ? частину житлового будинку №13-а по вул. Лісній в смт. Борова Фастівського району Київської області (а.с.17).

В даному свідоцтві про право на спадщину було допущено помилку в прізвищі ОСОБА_1, вказано помилково «Мазниченко».

У паспорті громадянина України серії СТ №497947, виданого Фастівським РВ Управління ДМС України в Київській області 30 липня 2016 року, ОСОБА_1, прізвище вказане як ОСОБА_1 (а.с.14-15).

Також, в свідоцтві про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованому у Виконавчому комітеті Червономотовилівської сільської ради Фастівського району Київської області, актовий запис №92, в графі «мати» вказана ОСОБА_1 (а.с.16).

Згідно з вимогами п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті.

На підставі наведеного, на думку суду, різниця у написані прізвища позивача ОСОБА_1, є наслідком довільного перекладу з російської мови на українську.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підверджені певними засобами доказування, не можуть підверджуватись іншими засобами доказування.

В даному випадку, суд, враховуючи положення ст. 77 ЦПК України, вважає надані заявником документи письмовими належними і допустимими доказами для встановлення факту належності правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину позивачці ОСОБА_1

Метою встановлення даного факту, суд, відповідно до вимог ст. 315 ЦПК України визначає реалізацію права заявника на спадкування.

На підставі вищевикладеного, суд вважає заяву обґрунтованою та доведеною, а тому є підстави для її задоволення.

Керуючись ст. 4, 12, 77,78,81, 235, 263, 265, 268, 315-319 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане і посвідчене нотаріусом Фастівської державної нотаріальної контори Київської області від 15 листопада 1994 року, реєстр №2-1278, на імя ОСОБА_9, належить ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст.ст. 354-356ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. XII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Л.М.Ковалевська