Провадження №22-ц/772/334/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Київська Т. Б.
Доповідач :Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 рокуСправа № 138/2598/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

Головуючого судді : Зайцева А.Ю.,

суддів : Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання : Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до директора Могилів-Подільської СЗШ І-ІІІ ступенів № 1 ОСОБА_3 про зміну дати звільнення, видачу трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу пов'язаного із затриманням видачі трудової книжки та відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою директора Середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 м. Могилева-Подільського ОСОБА_3 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 08.12.2017 року, ухваленого у складі судді Київської Т.Б., -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_3, директора Могилів-Подільської СЗШ І-ІІІ ступенів № 1, про зміну дати звільнення, видачу трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу пов'язаного із затриманням видачі трудової книжки та відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що позивачка працювала в їдальні Могилів-Подільської СЗШ І-ІІІ № 1 з 08.09.2000. Перебуваючи у черговій відпустці, позивач написала та подала заяву про звільнення за власним бажанням з 31.07.2017 року. Наказом № 54-К від 31.07.2017 її було звільнено з посади кухара за власним бажанням. В день звільнення позивач була відсутня на роботі, а відповідач не повідомив її про необхідність отримання належно оформленої трудової книжки, чим порушив вимоги ст. 47 КЗпП України. Про дату її звільнення позивач дізналась тільки після особистого звернення до відділу освіти. Позивач зверталась особисто до відповідача про повернення трудової книжки, однак її повернуто не було. З наказом про звільнення позивач ознайомилась лише 11.10.2017 року. Також, з позивачем не було проведено остаточного розрахунку.

Зазначає, після вказаних неправомірних дій відповідача, вона кожний раз після звернення до відповідача переносила негативні психологічні переживання, а саме почуття приниження, душевний біль та депресію, оскільки було принижено її честь та гідність.

Виходячи з наведеного, положень ст. ст. 47, 116, 232, 233, 235, 237-1 КЗпП України, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, ОСОБА_2 просила :

1)зобов'язати керівника Могилів-Подільської СЗШ І-ІІІ ступенів № 1 змінити дату її звільнення з 31.07.2017 на фактичний день видачі трудової книжки;

2)зобов'язати керівництво Могилів-Подільської СЗШ І-ІІІ ступенів № 1 видати позивачу належним чином оформлену трудову книжку;

3)стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 14567,60 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 08.12.2017 року позов задоволено частково.

Зобов'язано директора Могилів-Подільської СЗШ І-ІІІ ступенів № 1 видати наказ про зміну дати звільнення ОСОБА_2 з 31.07.2017 року на 19.10.2017 року та внести відповідні відомості до вкладки в трудову книжку ОСОБА_2

Стягнуто з Могилів-Подільської СЗШ І-ІІІ ступенів № 1 на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 01.08.2017 року по 19.10.2017 року, включно, в розмірі 9774 грн. 80 коп..

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, допущено рішення суду до негайного виконання в частині стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що суд вважає доведеним той факт, що позивач працювала в школі без трудової книжки, а лише на підставі вкладки до такої книжки, а відтак позовна вимога щодо зобов'язання роботодавця видати позивачу належним чином оформлену саме трудову книжку задоволенню не підлягає.

Таким чином, вважаючи доведеним факт того, що позивач працювала в школі на підставі вкладишу до трудової книжки та те, що такий вкладиш був повернутий їй лише 19.10.2017 року суд дійшов висновку, що слід зобов'язати відповідача видати наказ про зміну дати звільнення позивача, а саме з 31.07.2017 року на 19.10.2017 року та внести відповідні відомості до вкладишу в трудову книжку позивача.

З огляду на що, суд дійшов висновку, що підлягає частковому задоволенню і вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.08.2017 до 19.10.2017, включно, в сумі 9774 грн. 80 коп.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходив з того, що жодного доказу про погіршення здоров'я позивача суду надано не було. Крім того, причинного зв'язку між обставинами, які склались після звільнення позивача з погіршенням здоров'я суд в даному випадку не вбачає. Більш того, позивач підтвердила той факт, що після закінчення її щорічної відпустки з 31.07.2017 року до жовтня 2017 року вона за місцем роботи не з'являлась та не телефонувала туди, при чому стверджує факт, що їй не було відомо звільнено її чи ні. Тобто, сама позивач допустила зволікання та не виявила інтересу до долі своєї роботи в школі.

Директор Середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 м. Могилева-Подільського ОСОБА_3, не погоджуючись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачем було дотримано вимог законодавства при звільненні позивача. Зазначає, що 31.07.2017 року ОСОБА_2 не з'являлася на робоче місце, а тому їй в день звільнення не видавався вкладиш до трудової книжки. На наступний день відповідачем було надіслано позивачу лист про те, що потрібно з'явитися до навчального закладу для отримання трудової книжки. Зазначає, що позивачка зловживаючи своїми правами сама не приходила до навчального закладу для отримання вкладиша до трудової книжки.

Відзив на апеляційну скаргу до суду учасниками справи не подано.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п. п. 8, 9 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2137-VIII від 03.10.2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України, в редакції чинній на момент ухвалення рішення суду, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стаття 263 ЦПК України визначає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам закону.

У справі встановлено і це не оспорюється сторонами, що позивач з 08.09.2000 року працювала в шкільній їдальні СЗШ І-ІІІ ступенів № 1 м. Могилева-Подільського на посаді кухонного працівника шкільної їдальні.

З 20.05.2004 позивача було переведено на посаду комірника шкільної їдальні в СЗШ І-ІІІ ступенів № 1 м. Могилева-Подільського (а.с.42).

Наказом № 84-К від 01.10.2016 року її було переведено з 0,5 ставки комірника на 0,5 ставки посади кухара з 01.10.2016 з посадовим окладом згідно зі штатним розписом (а.с.33).

20.07.2017 позивач подала заяву на ім'я ОСОБА_3, як директора СЗШ І-ІІІ ступенів № 1 м. Могилева-Подільського, про звільнення з посади кухара за власним бажанням з 31.07.2017 (а.с.29).

Наказом № 54-К від 31.07.2017 директора СЗШ І-ІІІ ступенів №1 м. Могилева-Подільського ОСОБА_3 звільнено ОСОБА_2 з 0,5 ставки посади кухара, з 31.07.2017 року за власним бажанням /ст. 38 КЗпП України/.

З даним наказом позивач ознайомилася 11.10.2017 (а.с.3).

31.07.2017 працівники школи, в складі комісії: голови профспілкового комітету ОСОБА_4, заступника директора з АГЧ ОСОБА_5, секретаря-друкарки ОСОБА_6, склали акт про відсутність кухара ОСОБА_2 на роботі 31.07.2017 року без поважних причин впродовж робочого дня (а.с. 28).

Вирішуючи спір та задовольняючи частково позов, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що позивач звернулася у суд з даним позовом до директора Могилів-Подільської СЗШ І-ІІІ ступенів № 1 ОСОБА_3, а не до юридичної особи - Середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 м. Могилева-Подільського.

Відповідно до ст. 46 ЦПК України, здатність мати цивільні процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні та юридичні особи. Аналогічна норма містилась і в процесуальному законі на момент розгляду справи судом першої інстанції (ст. 28)

Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. (ст. 80 ЦК України).

Юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями (ч. 1 ст. 96 ЦК України).

Як вбачається, директор Середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 м. Могилева-Подільського ОСОБА_3 є лише керівним органом юридичної особи, а тому не має цивільної процесуальної правоздатності і не може бути стороною по справі. Не може бути належним відповідачем у виниклих правовідносинах і фізична особа ОСОБА_3

Крім того, з рішення суду видно, що суд зобов'язав директора Могилів-Подільської СЗШ І-ІІІ ступенів № 1 вчинити певні дії та стягнув з Могилів-Подільської СЗШ І-ІІІ ступенів № 1 на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, в той час як такої юридичної особи взагалі не існує, оскільки юридична особа, в якій працювала позивач має юридичну назву: «Середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 1 м. Могилева-Подільського», і саме вона є належним відповідачем у даній справі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема : порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Ураховуючи наведене, оскільки суд апеляційної інстанції процесуально позбавлений на стадії апеляційного перегляду справи залучати до участі у справі співвідповідача або заміняти неналежного відповідача на належного, судова колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Відмова у задоволенні позову не перешкоджає позивачці у зверненні в суд з позовом до належного відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат судова колегія виходить з наступного.

Директором Середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 м. Могилева-Подільського ОСОБА_3 понесено судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 1920 грн.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2, як позивач, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору у справах про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів вважає, що судовий збір понесений ОСОБА_3 за подання апеляційної скарги в розмірі 960 грн. (оскаржена частина рішення суду про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу) слід компенсувати за рахунок держави.

У той же час, оскільки позивач не звільнена, відповідно до Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору за вимогою про відшкодування моральної шкоди, а апеляційна скарга підлягає задоволенню, тому відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений ОСОБА_3 за подання апеляційної скарги в розмірі 960 грн. слід стягнути з ОСОБА_2.

Керуючись п. п. 8, 9 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень, ст. ст. 141, 367, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу директора Середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 м. Могилева-Подільського ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 08.12.2017 року у даній справі скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до директора Могилів-Подільської середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 ОСОБА_3 про зміну дати звільнення, видачу трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу пов'язаного із затриманням видачі трудової книжки та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 960 гривень.

Понесений ОСОБА_3 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 960 гривень компенсувати за рахунок держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий Підпис А. Ю. Зайцев

Судді: Підпис О.С. Панасюк

Підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом

Головуючий А. Ю. Зайцев