Справа №488/4669/15-ц 06.03.2018
Провадження №22-ц/784/315/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 березня 2018 року м. Миколаїв

Справа № 488/4669/15-ц

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів:

головуючого судді - Шаманської Н.О.,

суддів: Коломієць В.В., Данилова О.О.

із секретарем - Лептугою С.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Департаменту освіти і науки Миколаївської обласної адміністрації,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Південний офіс Держаудитслужби та Миколаївська обласна рада,

про

захист порушених трудових прав

за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва, ухвалене суддею Селіщевою Л.І. 4 грудня 2017 року в приміщенні цього ж суду,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту освіти, науки та молоді Миколаївської обласної державної адміністрації про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 12 листопада 2013 року між ним та відповідачем укладено контракт про продовження трудових відносин з ним як з директором Комунального закладу «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» (далі - Заклад), строком до 12 листопада 2023 року.

Наказом № 1106-к від 1 жовтня 2015 року його було звільнено з займаної посади за ч. 3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором.

Посилаючись на те, що він добросовісно виконував свої трудові обов'язки і не допускав їх систематичного невиконання без поважних причин, позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ про його звільнення № 1106-к від 1 жовтня 2015 року, поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Миколаївську обласну раду.

Рішенням цього ж суду від 4 грудня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на недоведеність відповідачем фактів систематичного порушення ним трудових обов'язків, після накладення дисциплінарного стягнення, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Закладом з 2004 року. 12 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем укладено контракт про продовження трудових відносин строком до 12 листопада 2023 року (а.с. 7-12 т. 1).

16 січня 2015 року Департаментом освіти, науки та молоді Миколаївської облдержадміністрації було видано наказ № 34 «Про проведення службового розслідування з метою перевірки фактів порушень прав та інтересів дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування та перевищення службових повноважень з боку адміністрації комунального закладу, зокрема його директором ОСОБА_1, що стали предметом палкого обговорення на сторінках не лише місцевих, а й всеукраїнських ЗМІ В ході перевірки було встановлено ряд порушень, зокрема у використанні підсобного господарства, організації харчування дітей, забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, одягом та взуттям, встановлено факт порушення штатного розпису, у виплаті щорічних коштів на особисті витрати вихованцям з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, в створенні належних умов для дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування ( а.с.36-43 т. 1).

За результатами даного службового розслідування відповідачем було видано наказ № 170-к від 2 лютого 2015 року про оголошення позивачу догани за неналежне виконання службових обов'язків.

Зазначений наказ позивачем у встановленому законом порядку оскаржено не було.

Наказом № 1106-к від 1 жовтня 2015 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади за ч. 3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором.

Як зазначено в наказі про звільнення підставою для звільнення позивача стали результати ревізії фінансово-господарської діяльності у Закладі, проведеної за період з 1 січня 2012 року по 1 квітня 2015 року, встановлені державною фінансовою інспекцією України, в якому зазначені факти порушень при використанні комунального майна та порушень фінансової дисципліни на загальну суму 1350, 39 тис. грн., в тому числі недоотримання доходів обласним бюджетом в сумі 15,09 тис грн., порушень, що призвели до втрат, на суму 451,11 тис грн. та інших порушень на суму 884,19 тис. грн.

В засіданні судової колегії представник відповідача та представники третьої особи, зазначили, що згідно листа Державної фінансової інспекції від 4 вересня 2015 року ( а.с. 119-121 т. 1) до порушень фінансової дисципліни, а також порушень при використанні комунального майна, які скоїв позивач безпосередньо після накладення на нього дисциплінарного стягнення, тобто після 2 лютого 2015 року, слід віднести таке:

-завищення розміру батьківської плати за перебування дітей у

закладі у розмірі 1391, 02 грн та безпідставне нарахування оплати за перебування вихованців у Закладі у розмірі 1485, 92 грн;

-наявність на території закладу необлікованого майна;

Зокрема, проведеною в ході ревізії інвентаризацією встановлено лишки необоротних активів та запасів (мопеди, плитка керамічна, диски металеві, диски колісні, тощо) на загальну суму 12,9 тис. грн. та наявність в підвалах закладу та на території значної кількості не облікованого металобрухту, в тому числі кольорового металу (холодильник, кухонне обладнання з нержавіючої сталі, запчастини автомобільні, тощо) та дошки обрізної, що сталося через порушення ч. 1, 3, 5 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 № 996-Х1V.

Обстеженням будівель Закладу встановлено, що на 1 поверсі учбового корпусу розташована двокімнатна квартира з усіма зручностями та окремим входом загальної площею 35,1 кв.м, яку створено без оформлення відповідних розпорядчих документів щодо її призначення та порядку використання.

Також інвентаризацією встановлено наявність на території сауни, 3-х квадрациклів, 2-х тренажерних залів, обладнаних сучасними тренажерами (орбітреком, 14 тренажерів під штангу, вібромасажером, бігова доріжка, штанги, гантелі, тощо) та більярдним столом і 3 тенісними столами, використання яких в учбовому процесі Закладу документально не підтверджено.

Окрім цього, на території Закладу встановлено не обліковане майно, яке передано на зберігання особисто директором ОСОБА_1 за договором від 30 червня 2015 року, а саме: 5 велосипедів, 2 квадрацикли, спортивний мотоцикл з коляскою ZABEL, автомобіль ROBUR, 2 причепи, обприскувач, газозварювальне обладнання, мотоцикл Ява , тощо та заступником директора с АГЧ Гуменною Л.А. за договором від 2 липня 2015 року, а саме: пральна машина, 2 газові плити, фільтр водяник , бойлер, тощо.

-незаконні витрати на оплату водопостачання;

Зокрема, директором Закладу, як розпорядником коштів при укладенні договорів про надання послуг з водопостачання не дотримано вимоги законодавства щодо економії бюджетних коштів. При відсутності водяного лічильника обсяг споживання при укладенні договору з МКП «Миколаївводоканал» розраховувався виходчси із цілодобового перебування вихованців в закладі без врахування їх фактичного часу знаходження (частина вихованців не перебувала в закладі цілодобово та у вихідні та с святкові дні), що призвело до завищення потреби в коштах на оплату послуг з водопостачання та водовідведення на загальну суму 57,45 тис. грн. ;

-порушення у використані земельної ділянки Закладу площею 25 га,

розташованої на території Зеленогайської сільської ради. Ревізією встановлено, що при забезпеченості сільськогосподарською технікою (трактори, сіялки, культиватори, тощо) протягом 2015 року вона не використовувалась.

В той же час, проведеним в ході ревізії обстеженням, станом на 21 липня 2015 року встановлено факт прихованого використання ділянки під вирощування соняшника при відсутності погодження органу управління -департаменту освіти , науки та молоді і документів щодо передачі її в оренду, спільне використання, тощо, чим порушено п. 10.1, 10.3, 10.7 Статуту Закладу, ст. 125,126 ЗК України.

Зазначені обставини підтверджені Листом Державної фінансової інспекції в Миколаївській області від 4 вересня 2015 року (а.с. 119-121 т.1), актом ревізії фінансово-господарської діяльності комунального закладу за період з 1 січня 2012 року по 31 березня 2015 року (а.с. 77-125 т.2).

Враховуючи зазначені факти та наявність не знятого дисциплінарного стягнення за неналежне виконання службових обов'язків, оголошеної ОСОБА_1 2 лютого 2015 року, департаментом освіти, науки та молоді Миколаївської ОДР, останнього звільнено з посади директора комунального Закладу за п. 3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором

Трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку (п. 3 ч.1ст.40 КЗпП України).

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору, зокрема, за п.3 ст.40 КЗпП України, чи додержані правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку (пункти 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Звертаючись до суду позивач посилався на те, що наказ про звільнення не містить конкретно-визначених посилань на обов'язки, які покладені умовами контракту від 12 листопада 2013 року і які він систематично не виконував.

Разом з цим, зі змісту наказу про звільнення вбачається, що підставою для звільнення стали виявлені факти порушень при використанні комунального майна та порушень фінансової дисципліни на загальну суму 1350, 39 тис. грн.

Обов'язки позивача, як директора комунального закладу «Загально- освітня школа-інтернат» передбачені розділом 3 контракту. Зокрема, директор зобов'язаний забезпечити:

- проведення навчально-виховного процесу на рівні державних стандартів якості освіти;

- дотримання чинного законодавства, використання засобів щодо удосконалення управління закладом, зміцнення трудової дисципліни;

- ефективне використання комунального майна, збереження і зміцнення матеріально-технічної бази закладу за рахунок затвердженого кошторису.

Отже, в разі незабезпечення ефективного використання комунального майна на директора може бути покладена дисциплінарна відповідальність.

Крім того, обов'язки директора передбачені й Статутом КЗ «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ст. - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» .

Так, згідно Статуту директор комунального Закладу зобов'язаний дотримуватись фінансової дисципліни и несе відповідальність за стан діяльності Закладу

Відповідно до п. 7. 3 Контракту директора може бути звільнено з посади, а контракт припинено з ініціативи департаменту освіти, науки та молоді облдержадміністрації до закінчення терміну його дії у разі систематичного невиконання директором без поважних причин обов'язків, покладених на нього цим контрактом;

Таким чином, враховуючи, що після застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, останній знов, без поважних причин допустив невиконання обов'язків, покладених на нього трудовим договором, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у відповідача підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.

При цьому, при звільненні позивача врахована ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника в тому числі й раніше допущені позивачем факти грубого порушення фінансової дисципліни ( а.с. 177-180 т. 1).

За такого, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та нормам права, які регулюють спірні правовідносини, а тому не вбачає підстав для скасування судового рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи позивача про недоведеність відповідачем фактів систематичного порушення ним трудових обов'язків, після накладення дисциплінарного стягнення, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вони спростовуються листом Державної фінансової інспекції в Миколаївській області від 4 вересня 2015 року (а.с. 119-121 т.1), актом ревізії фінансово-господарської діяльності комунального закладу за період з 1 січня 2012 року по 31 березня 2015 року (а.с. 77-125 т.2), з яких вбачаються факти неефективного використання позивачем, як директором Закладу, комунального майна та факти фінансових порушень, які були вчинені останнім після застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Що стосується висновків суду першої інстанції щодо змісту договору про спільну діяльність від 1 червня 2015 року, то колегія суддів виходить з того, що ці посилання суду не мають правового значення, оскільки не вплинули на правильність остаточного висновку про відсутність підстав для поновлення позивача на роботі.

До того ж, факт прихованого використання ділянки під вирощування соняшника при відсутності погодження органу управління -департаменту освіти , науки та молоді і документів щодо передачі її в оренду, спільне використання, тощо встановлено й державною фінансовою інспекцією, про що підтвердила у судовому засіданні представник Південного офісу Держаудитслужби України Скоморовська Г.В.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення

Корабельного районного суду м. Миколаєва від 4 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

В.В. Коломієць

Повний текст постанови складено 12 березня 2018 року.