Справа № 355/242/18
Провадження № 2/355/248/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лисюка О.Д.

за участю секретаря судового засідання Старенької С.М.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в селищі Баришівка справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 селищної ради Баришівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. Свою позовну заяву обґрунтовують тим, що після смерті їхнього чоловіка та батька ОСОБА_4, який помер 15 вересня 2014 року, відкрилася спадщина, до складу якої зокрема входить ? частина квартири АДРЕСА_1.

Вказана квартира була придбана подружжям під час спільного проживання на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08.06.2000 року.

За життя, покійний ОСОБА_4 ніякого заповідального розпорядження стосовно свого спадкового майна не зробив. Після його смерті, 04.07.2015 року, позивачі звернулися до ОСОБА_3 районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом, однак, у вчиненні нотаріальної дії їм було відмовлено з посиланням на те, що спадкоємцем наданий правовстановлювальний документ на квартиру, який не зареєстрований у відповідності до вимог Закону станом на 01.01.2013 року ( відсутня реєстрація БТІ) та не визначена частка померлого в договорі купівлі-продажу квартири.

Позивачі просять суд визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 право власності на майно, яке залишилося в спадок.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про поважність причин своєї неявки, суд не повідомила.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про поважність причин своєї неявки, суд не повідомила.

Представник відповідача ОСОБА_3 селищної ради Баришівського району на розгляд справи не зявився. Про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Від селищного голови ОСОБА_5 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності їхнього представника. Позовні вимоги позивачів визнають в повному обсязі..

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань.

Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону ( ч.4 ст.334 ЦК України).

Судом встановлено, що 27 травня 1989 року ОСОБА_4 уклав шлюб із ОСОБА_6, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану ОСОБА_3 райвиконкому Київської області про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за № 48 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІІ-БК № 416819. Після укладення шлюбу ОСОБА_6 було присвоєно прізвище ОСОБА_4 ( а.с.11).

Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про народження № 121 від 12 грудня 1997року, свідоцтво про народження серії І-БК № 011783 ).

Під час спільного життя, подружжям на підставі договору купівлі-продажу від 08 червня 2000 року посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 районного нотаріального округу було придбано квартиру АДРЕСА_2,34 ( нині вул. Софіївська) в смт. Баришівка Київської області.

15 вересня 2014 року ОСОБА_4 у віці 47 років помер, про що 17 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_3 районного управління юстиції у Київській області складено відповідний актовий запис № 133.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування за законом виникає у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини (ч. 2 ст. 1223 ЦК України ).

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив , та батьки.

Відповідно до даної норми права, в першу чергу на спадкування майна померлого має його дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2, які 29 листопада 2014 року та 06 грудня 2014 року відповідно, звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. На підставі поданих заяв, ОСОБА_3 районною державною нотаріальною конторою 29 листопада 2014 року була заведена спадкова справа № 424/2014.

04.07.2015 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_3 районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, однак, у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено з посиланням на те, що спадкоємцем наданий правовстановлювальний документ на квартиру, який не зареєстрований у відповідності до вимог Закону станом на 01.01.2013 року ( відсутня реєстрація БТІ) та не визначена частка померлого в договорі купівлі-продажу квартири.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).

Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обовязки, а й орієнтовно вказує на його зобовязання.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Як було встановлено в ході судового розгляду, подружжям на підставі договору купівлі-продажу від 08 червня 2000 року посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3 районного нотаріального округу було придбано квартиру АДРЕСА_2,34 ( нині вул. Софіївська) в смт. Баришівка Київської області.

Відповідно до ст.128 ЦК УРСР ( діючої на час виникнення правовідносин), право власності на вказану квартиру у подружжя виникло з моменту нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, тобто з 08.06.2000 року.

Окрім того, оскільки договором купівлі-продажу квартири від 08.06.2000 року не зазначено часток кожного із подружжя, то відповідно до ст.22 КпШС , вказана квартира є спільною сумісною власністю і кожен з них мав рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 як один з членів подружжя, яке придбало квартиру під час шлюбу, маю законне право володіти, користуватися та розпоряджатися ? її частиною.

Інша її друга частина, в законному порядку в порядку спадкування переходить в рівних частках до позивачки ОСОБА_1 як до дружини спадкодавця і її загальна частка становить ?, а інша частка, яка становить ? , переходить до дочки спадкодавця.

Таким чином, вимоги позивачів щодо визнання за ними в порядку спадкування права власності на частки в квартирі після смерті ОСОБА_4 грунтуються на законі, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Встановлені судом обставини підтверджуються:

-копією свідоцтва про укладення шлюбу ІІІ-БК № 416819 ( а.с.11);

-копією свідоцтва про народження 1-БК № 011783 ( а.с.12);

-копією свідоцтва про смерть 1-ОК № 316344 ( а.с.13);

-копією технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3 ( колишня Пархоменка) в смт. Баришівка Київської області ( а.с.14-17) ;

-копія договору купівлі-продажу від 08.06.2000 року ( а.с.18);

-постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( а.с.19);

-довідкою № 278 від 23.10.2014 року;

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст.13,41 Конституції України, ст.ст. 2,4,5,10-13,76-81,89,259, 263-265 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст.1216,1218,1223,1268 ЦК України, п. 6 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.128 ЦК УРСР, ст.22 КпШС України, суд

В и р і ш и в :

позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 селищної ради Баришівського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на ? частки квартири АДРЕСА_4, загальною площею 52.3 кв.м., житловою площею 28.7 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на ? частки квартири АДРЕСА_4, загальною площею 52.3 кв.м., житловою площею 28.7 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду Апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_7