ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2691/16-ц Номер провадження 22-ц/814/3/18Головуючий у 1-й інстанції Шелудяков Л.В. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Бондаревської С.М., Кузнєцової О.Ю.,

секретаря Ткаченко Т.І.,

за участі: представника Полтавської обласної ради - Коваленко Я.Р.,

адвоката Курило В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Полтавської обласної ради

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Полтавської обласної ради, Департаменту охорони здоров'я Полтавської обласної Державної адміністрації, третя особа: Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи, про оплату вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі,-

в с т а н о в и в :

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вищевказаним позовом. Зазначала, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14 січня 2016 року, скасовано розпорядження голови Полтавської обласної ради від 21 травня 2015 року № 97 «Про головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи» про звільнення ОСОБА_4 з посади головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи з 22 травня 2015 року у зв'язку із закінченням терміну дії трудового контракту.

Скасовано наказ Департаменту охорони здоров'я Полтавської обласної державної адміністрації від 21 травня 2015 року № 40-К про звільнення ОСОБА_4 з посади головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи з 22 травня 2015 року у зв'язку із закінченням терміну дії договору.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи з 22 травня 2015 року.

Стягнуто з Полтавської обласної ради заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 23 травня по 17 вересня 2015 року включно у розмірі 32 882 грн 76 коп.

Вказувала, що до виконання посадових обов'язків її фактично допущено не було, а тому вважає, що з 18 вересня 2015 по 16 червня 2016 року перебувала у вимушеному прогулі.

Уточнивши позовні вимоги просила суд визнати її такою, що перебувала у період з 18 вересня 2015 року по 16 червня 2016 року у вимушеному прогулі у зв'язку з затримкою виконання судового рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 17 вересня 2016 року в частині поновлення на посаді головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи та виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу. Крім того, просила стягнути на підставі ст.236 КЗпП України середній заробіток за час затримки виконання рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 17 вересня 2015 року за період з 04 червня 2016 року по 15 грудня 2016 року з розрахунку середньоденної заробітної плати 405 грн. 96 коп.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Полтавської обласної ради на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою виконання рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 17 вересня 2015 року за період з 04 червня 2016 року по 15 грудня 2016 року у розмірі 77 944, 32 грн.

Рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу допущено до негайного виконання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення оскаржила Полтавська обласна рада, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Вказує, що підстави для задоволенню позову відсутні, оскільки станом на період, заявлений позивачем у позові, судове рішення про поновлення ОСОБА_4 на роботі і стягнення середнього заробітку за часи вимушеного прогулу виконано.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, з підстав визначених п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 14 січня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 25 травня 2016 року - скасовано розпорядження голови Полтавської обласної ради «Про головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи №97 від 21 травня 2015 року про звільнення ОСОБА_4 з посади головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи з 22 травня 2015 року у зв'язку з закінченням терміну дії трудового контракту (п.2 ст.36 КЗпП України).

Скасовано наказ Департаменту охорони здоров'я Полтавської обласної державної адміністрації №40-к від 21 травня 2015 року про звільнення ОСОБА_4 з посади головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи з 22 травня 2015 року у зв'язку з закінченням терміну дії трудового контракту (п.2 ст.36 КЗпП України).

Поновлено ОСОБА_4 на посаді головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи з 22 травня 2015 року.

Стягнуто з Полтавської обласної ради заробітну плату за період з 23 травня 2015 року по 17 вересня 2015 року включно за 81 робочий день у сумі 32 882 грн. 76 коп.

Вирішено питання стягнення судового збору (т.1 а.с.5-8).

Рішенням третьої сесії сьомого скликання (перше засідання) Полтавської обласної ради «Про головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи» від 29 січня 2016 року №49 поновлено ОСОБА_4 на посаді головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи з 22 травня 2015 року.

Звільнено ОСОБА_4 з посади головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи 22 травня 2015 року відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України, у зв'язку з закінченням терміну дії трудового контракту.

Фактично ОСОБА_4 до роботи не допущена та оплата за час вимушеного прогулу за період з 23 травня 2015 року по 17 вересня 2015 року включно за 81 робочий день у сумі 32 882 грн. 76 коп. (за рішенням суду від 17 вересня 2015 року) своєчасно не проведена.

Судом прийнято відмову позивача від позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за період з 18 вересня 2015 року по 03 червня 2016 року і закрито провадження у справі щодо вказаних позовних вимог /т. 1 а.с. 200/.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення з Полтавської обласної ради на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 04 червня 2016 року по15 грудня 2016 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач допустив затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі, у зв'язку з чим позивач перебувала у вимушеному прогулі, який підлягає компенсації.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду.

Відповідно до статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Статтею 236 КЗпП встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно роз'яснень п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Так, на виконання рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 17 вересня 2016 року, Полтавська обласна прийняла рішення від 29 січня 2016 року, яким поновила ОСОБА_4 на посаді головного лікаря Полтавського обласного центру медико-соціальної експертизи з 22 травня 2015 року /т. 1 а.с. 247/.

Постановою Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 545/1151/16-ц за позовом ОСОБА_4 до Полтавської обласної ради, Департаменту охорони здоров'я Полтавської обласної Державної адміністрації про визнання незаконним і скасування рішення обласної ради та поновлення на роботі скасовані рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 03 червня 2016 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 29 листопада 2016 року.

Відмовлено ОСОБА_4 у задоволення вищезгаданого позову.

Отже, на підставі вказаного судового рішення, яке набрало законної сили, рішення Полтавської обласної ради від 29 січня 2016 року є чинним.

Зазначену обставина, на думку, колегії суддів слід розцінювати, як виконання відповідачем рішення про поновлення позивача на роботі.

Беручи до уваги відмову позивача від позовних вимог про стягнення з відповідача середнього заробітку за період з 18 вересня 2015 року по 03 червня 2016 року, судова колегія не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заробітку за період з 04 червня 2016 по 15 грудня 2016 року, оскільки у зв'язку з поновленням ОСОБА_4 на займаній посаді, на підставі рішення обласної ради від 29 січня 2016 року, у вказаний період часу фактичного вимушеного прогулу не відбулося.

З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги і скасування оскаржуваного рішення, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Полтавської обласної ради задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 грудня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до Полтавської обласної ради, Департаменту охорони здоров'я Полтавської обласної Державної адміністрації, третя особа: Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи, про оплату вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді: С. М. Бодаревська

О. Ю. Кузнєцова