АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/538/18 Номер провадження 22-ц/786/973/18Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Хіль Л.М., Гальонкіна С.А.,

розглянувши в порядку скороченого письмового провадження в приміщенні суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, з участю третьої особи: Приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Смага Лариси Михайлівни

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 березня 2018 року про передачу за підсудністю, постановлену (без участі сторін) під головуванням судді Куцин В.М.,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, у якому ставила вимоги про визнання заповіту ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, складеного 08 серпня 2017 року на користь ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смагою Л.М. - недійсним.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 березня 2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, з участю третьої особи: Приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Смага Лариси Михайлівни -передано за підсудністю на розгляд Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.

З даною ухвалою не погодилася позивач ОСОБА_2. та подала на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт вважає, що суд дійшов невірного висновку про відсутність підстав для застосування виключної підсудності, оскільки померла спадкодавиця мала нерухоме майно на території Миргородського району Полтавської області, що підтверджується документально.

Відзив чи заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом, у якому просила суд визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, 08 серпня 2017 року на користь ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смагою Л.М..

Передаючи цивільну справу за підсудністю, місцевий суд виходив з того, що відповідач ОСОБА_3, на користь якого складений заповіт, мешкає у м. Дніпро, а спір не стосується визнання права власності на спадкове майно, яке також не є предметом спору.

Апеляційний суд вважає такий висновок місцевого суду необґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови , що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або його основної частини.

Суд першої інстанції послався на роз'яснення ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, наведені у листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», де вказано, що «Підсудність справ про спадкування визначається за правилами ст. 109 ЦПК (в редакції 2004 року з подальшими змінами).

Позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача, за винятком позовів щодо нерухомого спадкового майна, які подаються до суду за місцезнаходженням цього майна. Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК (в редакції 2004 року з подальшими змінами) позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Поряд з цим, заповіт є правочином, а тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила (Постанова Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»).

З матеріалів справи вбачається, що померла ОСОБА_5 на території Остапівської сільської ради Миргородського району Полтавської області у власності мала земельну ділянку (пай) площею 3,75 га ріллі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розпайованого колишнього КСП ім. Ульянова, що належала їй на праві приватної власності (а .с. 23).

У постанові Пленуму ВСУ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність ( стаття 114 ЦПК (в редакції 2004 року з подальшими змінами) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Норми нині чинного цивільно-процесуального законодавства ( ст. 30 ЦПК) містять положення, аналогічні змісту ст. 114 ЦПК.

Місцевий суд належним чином не пересвідчився у тому , чи виник цей спір з приводу нерухомого майна, не витребував спадкову справу та копію заповіту.

Доводи апелянта апеляційний суд вважає слушними та такими, що заслуговують на увагу.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про скасування ухвали судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 березня 2018 року про передачу за підсудністю, як такої що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду для вирішення питання про відкриття провадження.

Питання про розподіл судових витрат, у тому числі, пов'язаних і з переглядом даної ухвали в сумі 353 гривні, має бути вирішено судом при ухваленні рішення по суті спору чи закінченні провадження у інший спосіб.

Керуючись ст. ст. 374 ч. 1 п.1, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити

Ухвалу судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 19 березня 2018 року про передачу за підсудністю - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, з участю третьої особи: Приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Смага Лариси Михайлівни - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення ( у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення), шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, у випадках, визначених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя : /підпис/ П.С. Абрамов

Судді: /підпис/ Л.М. Хіль /підпис/ С.А. Гальонкін

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області П.С. Абрамов