Провадження № 2/760/2827/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

представника відповідача - Анреєвського Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Студіо Модерна» про розірвання договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року позивачі звернулись до суду з позовом і просять розірвати договір купівлі - продажу від 27 вересня 2017 року портативного обігрівача «Ревус», укладений з відповідачем, стягнути з відповідача грошові кошти за договором купівлі - продажу в розмірі 999, 00 гр. та по 50 000, 00 гр. моральної шкоди на користь кожної з них.

Посилаються в позові на те, що 27 вересня 2017 року вона, позивач ОСОБА_2, придбала у відповідача портативний обігрівач «Ровус» вартістю 999, 00 гр. за рахунком- замовленням №.

У відділенні «Укрпошти» вона оплатила 1 056, 00 гр. за товар та його доставку.

28 вересня 2017 року зазначена сума коштів була виплачена відповідачу.

Зрозумівши, що придбаний обігрівач не є достатньо функціональним для обігріву спальні її матері, для якої він і купувався, 03 жовтня 2017 року повернула його відповідачу.

Повернення відбулось протягом 14 днів з моменту отримання посилки та нею був збережений товарний вигляд товару, оригінальна упаковка, ярлики та пломби.

Також був повернутий фіскальний чек з «Укрпошти», товарний чек, наданий відповідачем, та заява, яка є зворотною стороною товарного чека та інструкція щодо використання портативного обігрівача на англійській мові.

Наприкінці жовтня 2017 року вона отримала лист відповідача, яким вона була повідомлена , що до заяви про повернення товару не додано розрахункового документу, у зв'язку з чим їй було відмолено в задоволенні заяви про повернення коштів.

Посилка з товаром була повернута за її адресою.

Вважає дії відповідача такими, що суперечать вимогам Закону України « Про захист прав споживачів».

Крім того, внаслідок порушення її прав протиправною поведінкою відповідача їм було завдано моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, різкому погіршенні стану здоров'я та неможливістю придбання іншого товару для обігріву спальні.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позивачі в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, якими просять розглядати справу в їх відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром.

Товар був замовлений позивачкою дистанційно та оплачений у відділенні поштового зв'язку ПАТ «Укрпошта», а тому їй, як споживачу - покупцю повинен був надаватися належним розрахунковий документ (фіскальний касовий чек) на підтвердження здійснення розрахункової операції за місцем проведення розрахунків.

При поверненні товару позивачем не було надано належного розрахункового документу, як того вимагає чинне законодавство, а тому в поверненні коштів за придбаний товар позивачці було відмовлено.

Крім того, споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Причиною повернення придбаного товару позивачкою вказана його недостатня функціональність. Жодних вимог (претензій) стосовно наявності у товарі недоліків позивачкою не пред»являлося.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно з п.22 ч.1 Закону України « Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

За змістом п.п.3,18 ч.1 ст.1 Закону продавець - суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.

Судом встановлено, що 27 вересня 2017 року позивачка ОСОБА_2 придбала у відповідача товар - портативний обігрівач «Ровус» вартістю 999, 00 гр.

Зазначений товар був оформлений рахунком - замовленням № від 20 вересня 2017 року та доставлений позивачці поштою, де нею товар був отриманий, оплачена його вартість та послуги доставки в розмірі 1 059, 00 гр.

/ а. с. 8; 10 /

30 вересня 2017 року позивачка повернула придбаний товар відповідачу, зазначивши у заяві причину повернення - недостатня функціональність, з вимогою про повернення сплачених за товар коштів.

Зазначена заява була зворотною стороною товарного чека, направленого позивачу разом з товаром.

Крім того, на адресу відповідача був направлений фіскальний чек з відділення ПАТ «Укрпошта» про оплату товару, оскільки покупка була здійснена дистанційно.

Листом від 18 жовтня 2017 року відповідач повідомив позивачку про те, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідні вимоги споживача розглядаються за умови, якщо товар не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, видний споживачеві разом з проданим товаром.

Оскільки розрахункового документу до заяви додано не було, їй було відмовлено у поверненні коштів, а товар повернуто за її адресою.

/ а.с. 11 /

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його.

До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.9 Закону України « Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.

Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем.

Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром.

Позивачка ОСОБА_2, як покупець та споживач наданої відповідачем послуги, скористалася наданим їй законом правом та повернула придбаний товар відповідачу, як продавцю.

Представник відповідача даних обставин у судовому засіданні не спростовував, як і придбання позивачкою товару у товаристві та належного їй права його повернення.

В той же час зазначив, що, не заперечуючи права позивачки повернути придбаний товар, позивачка не надала розрахункового документа про оплату придбаного товару.

Спростовуючи ці обставини, позивачка послалася на те, що копія чека була розміщена на зворотній стороні її заяви про повернення товару, що підтверджується замістом заяви, доданої до позову.

/ а. с. 9 - 10 /

За таких обставин твердження представника відповідача судом не може прийматися до уваги.

Суд при цьому також враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з .ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З точки зору Верховного Суду України при вирішенні спорів про захист прав споживачів слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові).

До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, слід віднести: чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги); чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме; відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів; чи мало місце використання товару; чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров'ю або майну споживача.

Згідно з п.7 ч.1 ст.1, п.11 ст.8 Закону України « Про захист прав споживачів» про факт придбання, замовлення товарів (послуг) у звичайний спосіб засобом доказування є розрахунковий документ - квитанція, товарний чи касовий чек, квиток, талон та ін.; письмовий правочин; стосовно товару, на який встановлено гарантійний строк - технічний паспорт чи інший документ, що його замінює, з позначкою про дату продажу.

В пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснено, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ.

Втрата зазначених документів, неодержання їх при придбанні товару чи неможливість їх відновлення не позбавляє споживача права доводити факт купівлі-продажу з допомогою свідків.

Тобто, за змістом приведеного вище, а також визначеного ч.1 ст.12 ЦПК України принципу змагальності сторін, тягар доказування факту придбання, замовлення товарів (послуг) покладається на споживача.

Звертаючись до суду, позивачкою надано докази придбання нею товару у відповідача, які відповідають принципам доказування, визначеним ст.ст.76-80 ЦПК України, сумніватися в об»єктивності яких у суду немає підстав.

Дані обставини визнав у судовому засіданні представник відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи дану норму закону придбання позивакою товару у відповідача доказуванню не підлягає.

За таких обставин вимоги позивачки частині стягнення з відповідача його вартості підлягають задоволенню.

Що стосується розірвання договору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.9 Закону України « Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.

Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов'язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару.

Враховуючи ці обставини, повернення позивачкою придбаного товару, підстави для розірвання договору відсутні.

Позивачі просять також стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50 000, 00 гр. на користь кожної з них, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до п.п. 2,5 постанови № 4 від 31.03.1995 року / з наступним змінами/ Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/ спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної шкоди розглядається у випадках, встановлених законом, в т.ч. при порушенні зобов»язань, які підпадають під дію законів, що регулюють такі зобов»язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Суду необхідно в кожній справі з»ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Звертаючись до суду, позивачі обгрунтовують завдану їм моральну шкоду та необхідність її відшкодування нормами ст.22 Закону України» Про захист прав споживачів».

Так, частиною 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Разом з тим, положення ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» мають застосовуватися в сукупності з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої » споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу. Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК України.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Саме по собі задоволення вимог споживача не може бути підставою для відшкодування йому моральної (немайнової) шкоди.

Виходячи з викладеного вище правового обгрунтування, підстави для задоволення вимог в частині відшкодування моральної шкоди відсутні.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Будь-яких доказів свого порушеного права при зверненні до суду позивач ОСОБА_3 у позові не зазначила.

Не з'явившись до суду, подавши заяву про розгляд справи в її відсутності, будь-яких доказів, які б підтверджували порушення її прав, як споживача, з боку відповідача також не надала.

Згідно ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Принцип свободи - це основоположний принцип права, ключовою ідеєю якого є можливість вибору варіанту поведінки особою, яка обмежується лише правом.

Як зазначено вище, з точки зору ст.4 ЦПК України та ст.15 ЦК України захисту підлягає лише порушене, невизнане або оспорюване право фізичної особи.

Виходячи з викладеного вище, підстави для задоволення вимог позивачки ОСОБА_3 відсутні.

Відповідно до ч.ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з цього, часткового задоволення вимог позивачки ОСОБА_2, з відповідача підлягає стягненню 640, 00 гр. судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст. 19, 42 Конституції України, ст.ст.15,16, 23, 698, 711 ЦК України, ст. ст.1, 4, 8, 9, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 4, 12-13, 76 - 83, 141, 259-265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Студіо Модерна» на користь ОСОБА_2 999, 00 гр.

В решті позову відмовити.

В позові ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Студіо Модерна» про розірвання договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Студіо Модерна» 640, 00 гр. судового збору на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 березня 2018 року.

Суддя Л.А.Шереметьєва