Дата документу 05.11.2018
Справа № 334/4391/18
Провадження № 2/334/3002/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

05 листопада 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в обґрунтування якого зазначила, що з відповідачкою по справі вони є рідними сестрами та на підставі рішення Ленінської районної Ради депутатів трудящих, виданого на ім'я їхнього батька - ОСОБА_3, ордеру про вселення № 654 від 09.12.1976 року, вони як члени сім'ї разом з батьком були вселені та прописані у квартирі АДРЕСА_1.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 батька, особовий рахунок було переоформлено на матір ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7.

Відповідачка після одруження 22.08.1981 року з ОСОБА_5 виїхала на постійне місце мешкання до Росії в м. Новосибірськ де має там зареєстроване місце мешкання. Саме з цього часу ОСОБА_2 не користується квартирою АДРЕСА_2, участі у витратах по утриманню квартири та оплаті комунальних платежів не приймає.

У вересні 2008 року ОСОБА_2 самостійно звернулась до начальника ЖЕД №38 в м. Запоріжжі з заявою про зняття її з реєстрації, однак їй було відмовлено, оскільки в неї відсутній паспорт громадянки України.

На теперішній час у позивачки виникла необхідність в переоформленні договору найму квартири, але оскільки надати довідку про реєстрацію сестри вона не має можливості, листом Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 28.03.2018 року № М-0228 позивачці було відмовлено у наданні згоди на переоформлення договору та рекомендовано звернутись з позовом до суду.

У зв'язку з вищевказаним ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2.

В судове засідання позивачка та її представник не з'явились, Подали заяву про слухання справи без їх участі. На задоволенні позову наполягають та просять задовольнити його у повному обсязі. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала, про день і час слухання справи була повідомлена належним чином.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи та з'ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Приписами статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що на підставі ордеру на право вселення у житлове приміщення №654, який було видано 09.12.1976 року на підставі рішення №511 Ленінської районної Ради депутатів трудящих ОСОБА_3, він та члени його родини, а саме: дружина - ОСОБА_4, доньки: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєструвались та стали проживати у квартирі АДРЕСА_2.

Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого 16.06.1981 року Шевченківським відділом ЗАГС (актовий запис № 3383), ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_6. Після його смерті договір найму було переоформлено на ОСОБА_4, що підтверджується копією довідки Центру обслуговування абонентів МКП «Основаніє».

Згідно свідоцтва про смерть, виданого Запорізьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області 15.02.2018 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_7.

Факт родинних відносин між батьками та позивачкою ОСОБА_1 підтверджується доданими до позову копією свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого 28.08.1969 року Орджонікідзевським районним бюро ЗАГС м. Запоріжжя та копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_2, виданого 03.01.1992 року Жовтневим відділом ЗАГС м. Запоріжжя.

Факт родинних відносин між батьками та відповідачкою ОСОБА_2 підтверджується доданими до позову копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_3, виданого 22.08.1981 року Бюро ЗАГС м. Норильськ.

Згідно Листа №М-0228 районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 28.03.2018 року, погодити переоформлення договору найму на квартиру АДРЕСА_2 після померлої ОСОБА_4 не має можливості, оскільки згідно інформації, наданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради за вказаною адресою зареєстровано дві особи.

Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 24.05.2018 року, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована ОСОБА_10 Також зареєстрованою за адресою АДРЕСА_2, значиться ОСОБА_2

Згідно Довідки ТОВ «Енерготех» від 24.10.2002 року, виданої ОСОБА_5, разом з ним на підставі ордеру № 09935 від 03.01.1989 року за адресою: АДРЕСА_4 була зареєстрована його дружина ОСОБА_2, 1960 року народження.

Згідно паспорта громадянина Російської Федерації, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Полдневиця, Поназирівського району Костромської області зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5.

Таким чином, на теперішній час відповідачка не мешкає за адресою своєї реєстрації, оскільки виїхала на інше постійне місце проживання, що підтверджується вищезазначеними доказами.

У вересні 2008 року ОСОБА_2 самостійно звернулась до начальника ЖЕД №38 в м. Запоріжжі із заявою про зняття її з реєстрації, однак їй було відмовлено, оскільки в неї відсутній паспорт громадянки України.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном наймач такого житла має право вимагати визнання особи такою, що втратила право користування зазначеним майном, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Судом встановлено, що реєстрація відповідачки перешкоджає ОСОБА_1 здійснювати своє право користування квартирою, змушує нести додаткові витрати по утриманню житла. В даному випадку визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням на підставі ст. 107 ЖК України, не суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки встановлено, що ОСОБА_2 фактично у спірній квартирі не проживає у зв'язку з тим, що вибула на інше постійне місце проживання, в добровільному порядку знятись з реєстрації не може з підстав відсутності в неї паспорта громадянина України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 втратила право користування цим приміщенням, а зняття її з реєстрації місця проживання за приписами статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» можливо здійснити лише на підставі судового рішення про позбавлення її права користування житловим приміщенням, у зв'язку з чим позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 12, 27, 76-81, 258-259, 280, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.