АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/1497/17 Номер провадження 22-ц/786/550/18Головуючий у 1-й інстанції Киричок С. А. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючогосудді: Прядкіної О.В.,

суддів: Обідіної О.І., Абрамова П.С.,

секретаря: Лимар О.М.

за участі: позивача ОСОБА_2 та його представника -адвоката ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4, представника сільської ради - Йосипенко Р.Є.,

третьої особи - ОСОБА_6,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Книшівської територіальної громади, треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Антонова Тетяна Василівна про визнання права власності на спадкове майно

та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Книшівської територіальної громади в особі Книшівської сільської ради, ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Антонова Тетяна Василівна про визнання права власності на житловий будинок (домоволодіння) в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом. Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_8, яка за життя склала заповіт, відповідно до якого, все своє майно заповіла дітям :ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в рівних долях. До спадкового майна входить будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1, що відноситься до типу колгоспного двору і станом а 01.07.1990 року членами колгоспного двору були: мати ОСОБА_8- голова двору та він (позивач).

При зверненні до нотаріуса йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Враховуючи, що ОСОБА_6 відмовилась від своєї частки спадкового майна на користь ОСОБА_4, просив визнати за ним (ОСОБА_2) право власності на 1/6 частину спадкового майна, що в цілому складається з житлового будинку загальною площею 54,1кв.м, позначеного на технічному паспорті літерою «А-1,а» та господарських споруд: гараж з погребом під літерою «Б», літня кухня під літерою «В», сараю під літерою «Г», сараю під літерою «Д», сараю під літерою «Е», огорожі під № 1, хвіртки під № 2, ворота під № 3, огорожі № 4, колодязя під № 5 та визнати право власності на ? частину цього ж будинковолодіння, яка належить фактично ОСОБА_2, однак на яку відсутня технічна документація - в цілому на 2/3 частини будинковолодіння.

У вересні 2017 року до суду з зустрічним позовом звернувся ОСОБА_4 Зазначав, що особисто за свої кошти добудував господарські споруди, які не можуть входити до спадкової маси, на частку якої претендує ОСОБА_2

Крім того, вважає, що спірне будинковолодіння не належить до суспільної групи господарств - колгоспний двір, так як відсутні правові підстави для визначення такого статусу. Підтвердженням цього,вважає те, що голова господарства ОСОБА_8 перед виходом на пенсію не працювала в колгоспі і не була його членом. У зв'язку з цим до даних правовідносин мають застосовуватись положення щодо спадкового законодавства, а не норми ЦК УРСР 1963 року стосовно наявності права на частку в праві сумісної власності колгоспного двору. Просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 на 2/3 частини спадкового майна - домоволодіння за адресою АДРЕСА_1.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнаноза ОСОБА_2, право власності на 1/6 частину спадкового майна, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 що в цілому складається з житлового будинку загальною площею 54,1 кв.м., позначеного на технічному паспорті літерою « А-1,а» та господарських споруд: гараж з погребом «Б», літня кухня під літерою «В», сараю під літерою «Г», сараю під літерою «Д», сараю під літерою «Е», огорожі під №1, хвіртки під №2, воріт під №3, огороді №4, колодязя під №5.

Визнано за ОСОБА_2, право власності на 1/2 частину вищезазначеного будинку з господарськими будівлями, яка належала йому фактично, але на яку була відсутня технічна документація.

Визнано за ОСОБА_2, право власності в цілому на 2/3 частини вищезазначеного будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до Книшівської територіальної громади в особі Книшівської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок (домоволодіння) в порядку спадкування за заповітом задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на 1/3 частину спадкового майна домоволодіння, що складається з житлового будинку загальною площею 54,1 кв.м., визначеного в технічному паспорті літерою «А-1,а», а також господарських будівель та споруд : гаража з погребом під літерою «Б», літньої кухні під літерою «В», сараю під літерою «Г», сараю під літерою «Д», сараю під літерою «Е», огорожі під №1, хвіртки під №2, воріт під №3, огорожі під №4, колодязя під №5 домоволодіння, що розташовано по АДРЕСА_1.

В решті зустрічного позову відмовлено.

Рішення оскаржив ОСОБА_4, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити в повністю, а позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково, визнавши за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 на 1/3 частину спадкового майна - домоволодіння розташованого за адресоюАДРЕСА_1.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8.

За життя ОСОБА_8 заповіла все майно, що їй належало ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, що підтверджується заповітом, нотаріально посвідченим у виконавчому комітеті Книшівської сільської ради народних депутатів Гадяцького району Полтавської області 11 квітня 2000 року.

З листа приватного нотаріуса Антонової Т.В. від 26 вересня 2017 року вбачається, що 26 січня 2017 року заведена спадкова справа щодо померлої ОСОБА_8 З заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ОСОБА_6 відмовилась від належної їй частини спадщини на користь ОСОБА_4 Свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Відповідно до постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 червня 2017 року та від 14 вересня 2017 року ОСОБА_2 та відповідно ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1, оскільки у спадкоємців відсутні будь-які документи, що підтверджують право власності на вказане нерухоме майно.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, районний суд мотивував своє рішення тим, що записи у погосподарських книгах визнаються в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності, а тому, зважаючи на запис НОМЕР_1 в погосподарській книзі за 1986-1990 роки по селу Дученці домоволодіння по АДРЕСА_1 належало в рівних частинах ОСОБА_8 та ОСОБА_2, тобто по 1/2 кожному. У зв'язку з цим районний суд прийшов до висновку про те, що зустрічні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з визначенням за ОСОБА_4 права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину спадкового майна.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком, так як він відповідає встановленим обставинам справи.

Відповідно до довідок виконавчого комітету Книшівської сільської ради будинковолодіння за адресою в АДРЕСА_1 згідно погосподарської книги № 8 особовий рахунок НОМЕР_1 станом на 01.07.1990 року відноситься до колгоспного двору. Членами колгоспного двору станом на 01.07.1990 року були: ОСОБА_8 - голова двору, ОСОБА_2 - член двору в рівних долях ( а.с. 53-55).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК Української РСР ( діючої на час створення колгоспного двору) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, незалежно від того, чи брав участь кожен його член у його придбанні.

З огляду на це безпідставними є посилання ОСОБА_4 на те, що ОСОБА_2 не має відношення до створення колгоспного двору, оскільки будинковолодіння побудоване в 1954р.

Згідно з ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Виходячи з цього, положення щодо спільної сумісної власності поширюється на правовідносини, які виникли після введення в дію Закону України «Про власність» ( з 15 квітня 1991 року).

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Так, порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

За змістом п. 20 Вказівок суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї. Глава сім'ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім'ї відносяться до господарства колгоспників.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п.20 Інструкції).

Даючи оцінку віднесенню спірного будинковолодіння до суспільної групи господарств - колгоспний двір, колегія суддів, вивчивши та проаналізувавши надані сторонами докази, приходить до висновку, що сільська рада в межах визначених повноважень та у відповідності до Вказівок та Інструкції підставно внесла до погосподарської книги дані про те, що ОСОБА_8 є головою колгоспного двору.

У колегії суддів зазначена обставина не викликає сумнівів з огляду на наступне :

-ОСОБА_8 в січня 1945р. вступила до колгоспу «Червона Україна», в якому до 1984р. приймала трудову участь ( а.с.69,71),

-за рішенням правління колгоспу в 01.06.1983р. за станом здоров'я направлена в Книшівську середню школу нянею для обслуговуванню дітей колгоспників

( а.с.70),

-згідно протоколу №2 загальних зборів членів КСП «Червона Україна» с Книшівка Гадяцького району Полтавської області від 12 липня 1995р. занесена до основного загального списку на отримання земельної частки (паю) членів колективного сільськогосподарського підприємства ( а.с.66,83-86),

Більш того, ОСОБА_2 працював в колгоспі шофером, був прийнятий в члени КСП «Червона Україна» 17.05.1979р., в якому працював по 08.07.2005р. ( а.с.156). У спірному будинку був зареєстрований з часу народження по 20 лютого 1996р. (а.с.157-158).

Отже, окрім іншого, знаходження у складі сім'ї особи, яка є членом колгоспу, дає підстави стверджувати про віднесення господарства до суспільної групи господарств - колгоспний двір.

Заперечення в апеляційній скарзі ОСОБА_4 про віднесення господарства матері до колгоспного двору суперечать доказам, наявним у справі. Твердження про ніби-то фальсифікацію відомостей погосподарської книги не підтверджені належними та допустимими доказами.

Проведеним колегією суддів оглядом оригіналів погосподарських книг №№8 та 11 за 1980 - 1990 роки вбачається, що Книшівською сільською радою відомості по господарству ОСОБА_8 відповідають вимогам щодо статистичної звітності.

Виправлення в графі 'відношення до голови сім'ї ' щодо статусу цієї особи не впливає на дійсність запису та висновків районного суду ( а.с.196-199).

Дописування олівцем число, місяць та рік народження ОСОБА_8 також жодним чином не спростовує чинність погосподарської книги, на що звертав увагу суду ОСОБА_4

Таким чином, з наведеного вбачається, що віднесення будинковолодіння АДРЕСА_1 до колгоспного двору є правомірним та обгрунтованим.

За таких обставин, розподіл судом першої інстанції відповідно до приписів ст.1268 ЦК України спадкового майна, належного ОСОБА_8 у вигляді 1/2 частини будинку згідно наявного заповіту,- є вірним.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог,заявлених сторонами і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Всупереч зазначеному принципу, ОСОБА_4 місцевому суду не надавав для дослідження технічний паспорт га житловий будинок по АДРЕСА_1, виготовлений 20.09.2017р.( а.с.129-134), що позбавляє апеляційний суд можливості їх оцінки в силу положень ст.367 ч.3 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального і процесуального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 381,382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавськоїобластівід 20 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя /підпис/ О. В. Прядкіна

Судді: /підпис/ П.С. Абрамов

/підпис/ О.І. Обідіна

Повний текст постанови складено 12 березня 2018р.

Згідно з оригіналом:

СуддяАпеляційного суду

Полтавськоїобласті О. В. Прядкіна