КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №405/6636/15-ц

провадження № 22-ц/824/2005/2018

22 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача КирилюкГ.М

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

при секретарі Дуці В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Бородянського районного суду Київської області від 26 червня 2018 року у складі судді Міланіч А. М.,

встановив:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство &q?кц;Універсал Банк&qu &; ( далі - ПАТ &ququ;Універсал Банк&qu &; звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №06/2288К-07 від 19 вересня 2007 року у розмірі 14 880 швейцарських франків, 19 сантимів.

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Універсал Банк», третя особа - ОСОБА_3, в якому просив визнати припиненим договір поруки № 06/2288Р-07 від 19 вересня 2007 року, укладений між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 Також просив відшкодувати судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 25 травня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір 06/2288К-07.

19 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, згідно якої сторони домовилися про внесення змін до кредитного договору, виклавши його у новій редакції.

За умовами додаткової угоди банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути банку кредит у формі кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 88 178, 50 доларів США у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Сторони погодили, що надання кредитних коштів в межах ліміту кредиту здійснюється шляхом видачі наступних траншів, а саме: перший транш - 44 000 доларів США, проценти - 12,5 %; другий транш - 52 500 швейцарських франків, процентна ставка - 4,5 %. Підвищена процентна ставка становить: за першим траншем - 37,50% , за другим траншем - 13,50 %.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 06/2288Р-07 від 19 вересня 2007 року.

З матеріалів справи він дізнався, що 07 листопада 20007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 06/2288К-07 від 05.05.2007 року, згідно якої додаток № 2 викладено у новій редакції.

Основна сума кредиту згідно додатку №2 (яким встановлено розмір кредиту за першим траншем) у попередній редакції становить - 43 038, 75 доларів США, основна сума кредиту згідно додатку № 2 у новій редакції становить - 51 051,16 ( у якій валюті незрозуміло).

У зв'язку з вказаними змінами фактично збільшився обсяг відповідальності поручителя, на що він своєї згоди не давав, що відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України є підставою для припинення поруки.

Оскільки прострочена заборгованість по кредиту виникла 10 листопада 2014 року, з заявою про стягнення заборгованості банк звернувся 11 вересня 2015 року, договір поруки в силу ч.4 ст.559 ЦК України є припиненим через шість місяців після 10 листопада 2014 року, тобто з 11 липня 2015 року.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 23 травня 2018 року позовну заяву ПАТ &q?ід;Універсал Банк&q?ок; залишено без розгляду.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 26 червня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано поруку ОСОБА_2 за договором поруки № 06/2288Р-07 від 19 вересня 2007 року, укладеним між ОСОБА_2 та ВАТ «Універсал Банк», припиненою.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Універсал Банк» - Реутов О.Є. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Посилається на ті підстави, що суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що ОСОБА_2 було направлено досудову вимогу про повне дострокове погашення заборгованості 16.06.2015 року. Відповідно до розрахунку заборгованості позичальником здійснювалась сплата по кредиту 04.02.2015 р. та 10.04.2015 р. Додаткова угода від 07.11.2007 року жодним чином не вплинула на розмір заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зазначив, що досудову вимогу від 16.06.2015 р. не отримував, а тому відповідно до п.10.4 договору банк не змінив строк виконання умов договору. Твердження відповідача про те, що позичальник здійснював сплату по кредиту 04.02.2015 року та 10.04.2015 р. не заслуговують на увагу, оскільки перебіг встановленого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку починається саме з часу прострочення несплаченої заборгованості, яка в даному випадку виникла 10 листопада 2014 року та існувала до моменту звернення до суду.

Крім цього, у додатковій угоді від 07.11.2007 зазначено, що сторони домовилися встановити новий графік та викласти додаток №2 (графік повернення сум у доларах) у новій редакції. Всі інші умови залишаються без змін ( в т.ч. додаток №3). Тому графік погашення швейцарських франків, викладений у додатку №3 , є чинним.

Основна сума кредиту згідно додатку №2 становить 43 038,75 доларів США, основна сума кредиту згідно додатку №2 у новій редакції - 51 051,16, що свідчить про збільшення обсягу відповідальності поручителя.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимога до поручителя пред'явлена після закінчення строку, визначеного ч.4 ст.559 ЦК України. Внаслідок внесення змін до кредитного договору без згоди поручителя відбулось збільшення обсягу його відповідальності.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно частин 1-3 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно із ч.1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких умов основного договору.

Отже, на зміну умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених частиною першою статті 559 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25 травня 2007 року між ВАТ &q?ан;Банк Універсальний&q?вн; та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №06/2288К-07, відповідно до умов якого банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на наступних умовах: сума кредиту -44 000; валюта кредиту - дол. США; термін кредиту -240 місяців; дата погашення кредиту - 24.05.2027 р.; процентна ставка -12,5%.

19 вересня 2007 року між ВАТ &quon;Банк Універсальний&q?сн; та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №06/2288К-07 від 25.05.2007 р., за умовами якої сторони домовилися внести зміни до договору, зокрема, видати другий транш кредитної лінії, строк та графік погашення заборгованості за договором, виклавши текст договору у новій редакції (а.с.18-25 т.1).

За умовами вказаного договору банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у формі кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 88 178,50 доларів США, у порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума договору дорівнює еквіваленту 445 301 грн. 43 коп. за курсом Національного банку України на день ухвалення цього договору (п.1.1 договору).

Сторони погодили, що надання кредитних коштів в межах ліміту кредиту здійснюється шляхом видачі наступних траншів, а саме: розмір першого траншу складає 44 000 доларів США; при цьому за користування таким траншем позичальник зобов'язується сплатити проценти в розмірі 12,5% річних; розмір другого траншу складає 52 500 швейцарських франків; при цьому користування таким траншем позичальник зобов'язується сплатити проценти в розмірі 4,5% річних ( п.1.1.1 договору).

Погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів ( п.2.4 договору) .

Розмір щомісячного платежу встановлений в Графіку погашення, що викладений у Додатку №2 до даного договору та в Графіку погашення, що викладений у Додатку №3 доданого договору ( п.2.5 договору).

Позичальник зобов'язується здійснити останню сплату щомісячного платежу (повністю повернути кредит та сплатити у повному обсязі проценти за користування кредитом) не пізніше 10 вересня 2027 року (п. 2.6 договору).

Відповідно до п.5.2.5 цього договору сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних нижче, та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати направлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

Також 19 вересня 2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ВАТ &q?об;Банк Універсальний&q?ре; та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №06/2288Р-07, за умовами якого останній зобов'язався перед кредитором відповідати солідарно за невиконання ОСОБА_3 усіх її зобов'язань, що виникли з кредитного договору №06/2288Р-07 від 25 травня 2007 р. та усіх додатків, а також додаткових угод до нього, який надається у формі кредитної лінії, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с.41-43 т.1).

07 листопада 2007 року між ВАТ &quma;Банк Універсальний&q?да; та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №06/2288Р-07 від 25 травня 2007 р., за умовами якого у зв'язку з достроковим частковим погашенням кредиту позичальника, сторони домовилися встановити новий Графік повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом за договором та викласти Додаток №2 до кредитного договору в новій редакції (а.с.32 т.1).

Судом встановлено, що відповідно до нового Графіку платежів ( додаток №2) , залишок заборгованості по кредиту станом на 06.11.2007 р. становить 51 051,16 шв. франків (а.с.6 т.1), розмір щомісячних процентів зменшився, кінцевий термін повернення кредиту залишився незмінним.

З огляду на те, що кредитор та позичальник змін щодо збільшення розміру діючого ліміту кредитування чи процентів до кредитного договору №06/2288К-07 від 25.05.2007 р., встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення не вносили, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування коштами, не відбулось, відтак відсутні підстави для припинення поруки відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України.

З огляду на зазначене є необґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для застосування наслідків, передбачених ч.1 ст.559 ЦПК України.

Доводи позивача по зустрічному позову про те, що додатковою угодою від 07.11.2007 р. сторони домовились встановити новий графік повернення суми кредиту та сплати відсотків, при цьому додаток №3 до додаткової угоди від 19.09.2007 р. залишився без змін, є необґрунтованими.

Як вбачається зі змісту додаткової угоди №1 від 07.11.2007 року, Додаток №2 було укладено саме у зв'язку з достроковим частковим погашення кредиту позичальника. Останній містить остаточний залишок заборгованості по кредиту та графік платежів по її поверненню.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, в редакції станом на момент виникнення за доводами позивача спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Аналіз зазначеної правової норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Як вбачається з матеріалів справи, у позичальника виникла заборгованість по сплаті чергових платежів за період з 10.11.2014 року по 09.12.2014 р. Останній платіж по тілу кредиту та відсоткам позичальником внесено за період з 10.07.2015 р. по 04.08.2015 р. (а.с.9 т.1). У зв'язку з цим банк звернувся до суду з даним позовом 07.09.2015 р. (а.с.60 т.1).

У постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 р. по справі №6-53 цс14 зроблено наступні висновки:

&qu:0;Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як убачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 26 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів &qu ;.

З огляду на доводи позивача, що банк не змінював термін повернення кредиту (не пізніше 10 вересня 2027 року), пред'явлення вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання не має своїм наслідком припинення поруки за договором поруки в частині виконання відповідної частини зобов'язань до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

Враховуючи викладене, ту обставину, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора на пред'явлення вимоги до поручителя, а також те, що позовні вимоги банку про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі з поручителя, залишені судом першої інстанції без розгляду, правові підстави для задоволення позову про визнання договору поруки припиненим відсутні.

Неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права у відповідності до ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 26 червня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: Т. А. Семенюк

І. М. Рейнарт