справа №619/820/18
провадження №2/619/675/18
Рішення

іменем України

08 травня 2018 року

м.Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу №619/820/18

ім'я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач:ОСОБА_1;

відповідач: ОСОБА_2;

вимоги позивача: про визнання договору дійсним.

Виклад позиції позивача.

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1, що був укладений та зареєстрований на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» на підставі біржового контракту від 19.03.1998, реєстраційний №Н8-456, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посилаючись на те, що вона живе та зареєстрована за вказаною вище адресою з 15 серпня 1980 року. 19 березня 1998 року між нею та відповідачем, що діяла через брокера №1 біржової агенції "Прима", ОСОБА_3, був укладений договір купівлі-продажу зазначеного вище житлового будинку з надвірними будівлями. Вказаний договір був укладений та зареєстрований на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» на підставі біржового контракту від 19.03.1998 р., реєстраційний № Н8-456 договорів-доручень від імені продавця та покупця з брокерами на здійснення біржової угоди та протоколу біржових торгів, без наступного нотаріального посвідчення. На даний час біржа, де був зареєстрований договір купівлі-продажу має назву Універсальна біржа «Україна». Після укладення зазначеного договору сторони повністю виконали усі його умови. Вона відповідно до вимог п.10 договору зареєструвала своє право власності на придбаний житловий будинок у Слатинському малому підприємстві технічної інвентаризації. Таким чином, вона набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, але не має можливості розпорядитися своїм майном, оскільки правовстановлюючий документ на це майно не відповідає вимогам ст.657 ЦК України, а саме: договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений. Статтею 15 Закону України «Про товарну біржу», яка діяла на час укладання договору, передбачено, що біржовий договір не підлягає нотаріальному посвідченню та вважається укладеним з моменту реєстрації його на біржі. Біржовий договір є вчиненим з моменту його реєстрації на біржі. Оскільки вищезазначений договір було укладено у період дії ЦК України у редакції 1963 р., згідно п. 4 Заключних та Перехідних положень до ЦК України у редакції 2003 р., дані правовідносини потрібно розглядати відповідно до ЦК України 1963 року. У зв'язку з тим, що всі зобов'язання за договором купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями виконані в повному обсязі, договір може бути визнаний дійсним у судовому порядку, що передбачено ст. 47 ЦК україни (в редакції 1963 р.), за якою якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, Суд вправі за вимогою сторони яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи те, що усі умови договору купівлі-продажу житлового будинку фактично було виконано, право власності на підставі договору було зареєстровано згідно чинного на той час законодавства, вважає, що наявні усі обставини для визнання договору дійсним та виконаним. Відповідач ухиляється від нотаріального оформлення угоди. Так, 10.01.2018 вона отримала пропозицію про нотаріальне оформлення угоди і на протязі тривалого часу їй робились такі пропозиції.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з'явилася, в наданій заяві просить справу розглядати за її відсутності, позов підтримує.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою суду від 12.03.2018 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 06.04.2018 провадження по справі відкрито за правилами спрощеного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 08.05.2018.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Судом встановлено, що 19 березня 1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1, який зареєстровано Біржею нерухомості та основних фондів «Україна» за №Н8-456, а 20.03.1998 - Слатінським МГДП технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (а.с.7).

Відповідно до ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, щорегулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у березні 1998 року, для їх врегулювання застосовуються норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» 10 грудня 1991 року N 1956-XII, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Разом із тим, згідно з роз'ясненнями Міністерства юстиції України

від 10 квітня 1998 року № 17-12/44 «Щодо діяльності товарних бірж» передбачено особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини). Якщо хоча б однією із сторін є громадянин, вважається, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї вимоги згідно зі ст. 47 ЦК УРСР тягне недійсність договору. Також у вказаному роз'ясненні звертається увага на те, що угоди, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених.

Згідно зі ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Встановлено, що спірний договір купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально не посвідчений, такий договір лише зареєстрований на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна».

Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (ч.1 ст.128 ЦК УРСР).

Відповідно до ч.1 ст. 45, ст. 47 ЦК УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

За змістом статті 153 ЦК Української РСР, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями, яка була чинною на момент виникнення правовідносин) роз'яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі частини другої статті 47 ЦК Української РСР, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.

Тобто, для визнання судом угоди дійсною необхідним є не лише факт повного чи часткового виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також встановлення факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин (правова позиція Верховного Суду України у справі за № 6-1288цс17).

Як передбачено ч.3 ст.12, ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, позивачем не надано належних та допустимих доказів ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу в момент його укладення та під час його виконання, що унеможливлює визнання угоди дійсною на підставі ст. 47 ЦК УРСР, та не зазначено за яких умов не було у встановленому законом порядку нотаріально посвідчено спірний договір, не надано до суду доказів, що підтверджують факт невизнання чи оспорення її права власності на спірний житловий будинок відповідачем.

Суд не бере до уваги надану позивачем письмову пропозицію відповідачу нотаріально оформити угоду купівлі-продажу від 10.01.2018, оскільки даний лист, на якому міститься підпис відповідача про його отримання, не свідчить про ухилення ОСОБА_2 від нотаріального посвідчення угоди, до того ж, сторони зареєстровані та проживають за однією адресою.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що у позові відмовляється у повному обсязі, судовий збір стягненню з відповідачів не підлягає.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи Апеляційному суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Дергачівський районний суд Харківської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім'я) сторін:

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1.

Суддя І. М. Нечипоренко