Справа №472/773/17 12.03.2018
Єдиний унікальний номер судової справи 472/773/17
Номер провадження 22-ц/784/364/18
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

12 березня 2018 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участі представника заявника - ОСОБА_2,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» ухвалу, яку постановив Веселинівський районний суд Миколаївської області, під головуванням судді Кучерявенка С.С., у приміщенні цього ж суду 11 грудня 2017 року об 11 годині 41 хвилині за заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката судового наказу та поновлення строку на пред'явлення його до виконання у цивільній справі за заявою Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про видачу судового наказу про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_3,

УСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України»), в порядку цивільного судочинства, звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для його пред'явлення до виконання.

В своїй заяві ПАТ «Державний ощадний банк України» зазначало, що в провадженні Веселинівського районного суду Миколаївської області знаходилась цивільна справа за заявою Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», про видачу судового наказу за вимогою про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4, як позичальника, та ОСОБА_5 і ОСОБА_3, як поручителів, заборгованості за кредитним договором №67 від 19 лютого 2009 року.

29 вересня 2009 року Веселинівським районним судом Миколаївської області видано судовий наказ про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь ЗАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором в сумі 20 961 грн. 55 коп.

13 березня 2013 року зазначений судовий наказ був пред'явлений до виконання до відділу державної виконавчої служби в частині стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_3, проте у подальшому, жодних відомостей про хід виконання судового наказу до банку не надходило.

У відповідь на неодноразові звернення ПАТ «Державний ощадний банк України» з запитами щодо відкриття виконавчого провадження відділ державної виконавчої служби надіслав лист-відповідь, відповідно до якого судовий наказ на примусове виконання до служби з 2014 року по 24 квітня 2017 року не надходив, а попереднє поданий ПАТ «Державний ощадний банк України» виконавчий документ про стягнення коштів на його користь з ОСОБА_3 повернуто 30 грудня 2011 року стягувачу з підстав, визначених п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час правовідносин, що виникли). Надати більш детальну інформацію відділ державної виконавчої служби не має можливості у зв'язку зі знищенням матеріалів за спливом строків зберігання.

Посилаючись на викладені обставини, заявник просив видати дублікат судового наказу №2-н-128, виданий 29 вересня 2009 року Веселинівським районним судом Миколаївської області в частині стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_3 та поновити пропущений строк на його пред'явлення для примусового виконання.

Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2017 року у задоволені заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» відмовлено.

На вказану ухвалу ПАТ «Державний ощадний банк України» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, просило скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву.

Заперечуючи проти апеляційної скарги боржник ОСОБА_6 (зміна прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_7 відбулася на підставі свідоцтва про шлюб, виданого 06 листопада 2013 року Порічанською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, том 1 а.с.169), надіслала письмовий відзив, в якому вважала доводи апеляційної скарги необґрунтованими.

Дослідивши докази у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, із матеріалів даної цивільної справи убачається, що 29 вересня 2009 року Веселинівським районним судом Миколаївської області видано судовий наказ за вимогою Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на користь банку заборгованості за кредитним договором в сумі 20 961 грн. 55 коп. та судові витрати, до складу яких увійшли судовий збір в розмірі 25 грн. 50 коп. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 15 грн.

Судовий наказ набрав чинності 16 жовтня 2009 року (том 1 а.с.29).

Копію судового наказу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2009 року направлено заявнику 16 жовтня 2009 року як виконавчий документ за судовим рішенням (том 1 а.с.33).

З копії заяви ПАТ «Державний ощадний банк України» вбачається, що 13 березня 2013 року заявником було пред'явлено виконавчий документ до виконання до відділу державної виконавчої служби Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області з пропуском встановленого строку на подачу виконавчого листа до виконання (том 1 а.с.69).

Між тим, за повідомленням Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, наданого 28 лютого 2017 року у відповідь на звернення банка, судовий наказ на примусове виконання до служби за період з 2014 року по 24 квітня 2017 року не надходив, а попереднє поданий ПАТ «Державний ощадний банк України» виконавчий документ про стягнення коштів на його користь з ОСОБА_3 повернуто 30 грудня 2011 року з підстав, визначених п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час правовідносин, що виникли) (том 1 а.с.73).

Відомості аналогічного змісту також викладені у листі Веселинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 25 вересня 2017 року (том 1 а.с.136).

Відомості про втрату чи пересилку виконавчого документу в матеріалах справи відсутні.

Обґрунтовуючи підстави для видачі дубліката виконавчого документа та поновлення строку заявник посилався на відповідь виконавчої служби, але не надав на підтвердження цього інших належних письмових доказів, та не пояснив тривалість звернення до суду з часу направлення ним до виконавчої служби виконавчого документу, вже за пропуском строку (березень 2013 року) до звернення до виконавчої служби за інформацією щодо виконання виконавчого вказаного виконавчого документу (у лютому 2017 року,) та часу фактичного звернення до суду із заявою у серпні 2017 року.

Вирішуючи заяву ПАТ «Державний ощадний банк України» районний суд вважав, що заявником не надано доказів втрати судового наказу.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції вірним з огляду на наступне.

Процесуальні питання, які вирішуються судом у зв'язку з виконанням судових рішень у цивільних справах врегульовані у Розділі VI ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення ухвали).

Положеннями п.17.4 Перехідних положень ЦПК України в редакції діючий на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, передбачено, що у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до положень ст.370 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час постановлення ухвали) однією з підстав видачі дубліката виконавчого листа, є втрата його оригіналу.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв'язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов'язково перевірити, чи не було виконано втрачені виконавчі листи.

Дублікат виконавчого документу видається зі спеціальною позначкою «Дублікат» і має за формою і змістом повністю співпадати з оригіналом.

Оскільки метою отримання дубліката виконавчого листа є забезпечення виконання, що є можливим лише в межах встановлених законом строків пред'явлення виконавчих документів, нормами ЦПК України не заборонено подання заяви про видачу дублікату виконавчого листа разом із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення його до виконання.

Згідно з ст.21 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Положеннями ст.22 цього ж Закону України передбачено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховуються. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю повного або частково виконання рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

За правилами ч.1 ст.371 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення ухвали) підставою для поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання є поважність причин пропуску такого строку.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суддя відповідно до ст.212 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення ухвали) дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам у справі та дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ПАТ «Державний ощадний банк України», оскільки об'єктивних поважних причин для поновлення строку на пред'явлення виконавчого документа до виконання та видачі дубліката виконавчого документа, вказаним судом не встановлено.

При цьому, посилання заявника на те, що він не звернув вчасно судовий наказ до виконання унаслідок його втрати з незалежних від нього причин, що з'ясовано банком лише у лютому 2017 році, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки такі обставини були встановлені після спливу строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання та не спростовують байдужого ставлення банку щодо виконання судового рішення.

До того ж, на думку колегії суддів, заявник, як стягувач у виконавчому провадженні, мав об'єктивну можливість цікавитись стадією виконавчого провадження, своєчасно вчинити процесуальну дію, як з отримання оригіналу чи дублікату судового наказу, так і пред'явлення його до виконання.

Вказане свідчить, що зазначені заявником причини пропуску строку пред'явлення судового наказу до виконання неможна вважати поважними. Тому відсутні підстави для поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання та видачі дубліката судового наказу, що вірно констатував і суд першої інстанції.

У відповідності до ст.ст.374,375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги є безпідставними, а ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до вимог процесуального законодавства, то підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - залишити без задоволення.

Ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2017 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: О.І. Галущенко

П.П. Лисенко

Повний текст судового рішення

складено 13 березня 2018 року