Справа №2-1-1781/10 12.03.2018
Провадження №22-ц/784/440/18
Єдиний унікальний номер судової справи № 2-1-1781/10
Провадження 22-ц/784/440/18
Доповідач апеляційного суду - Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

12 березня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Галущенка О.І., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М,

за участі: представника відповідачів - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представників відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2018 року, постановлену головуючим суддею Черенковою Н.П. цього ж дня, в приміщенні цього ж суду, проголошену за відсутності учасників справи та їх представників, за заявою представника відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у справі за позовом відкритого акціонерного товариства (далі - ВАТ) «Кредитпромбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2010 року задоволено позов ВАТ «Кредитпромбанк». Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором №23/025/08 від 07 березня 2008 року у сумі 701229,40 грн., розподілено судові витрати.

Не погодившись з вказаним рішенням, 14 грудня 2017 року представник відповідачів ОСОБА_2 направила до Центрального районного суду м. Миколаєва заяву про перегляд вказаного заочного рішення,обґрунтовуючи її тим, що відповідачі не знали про розгляд справи. Ця заява зареєстрована судом 20 грудня 2017 року.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2018 року вказану заяву залишено без розгляду на підставі ст. ст. 126, 284 ЦПК України.

Не погодившись з такою ухвалою, представник відповідачів ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила вказану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те що вказана ухвала перешкоджає подальшому провадженню у справі та постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування доводів скарги представник відповідачів посилався на те, що заява про перегляд заочного рішення подана в межах строку передбаченого ст. 228 ЦПК України в редакції, що діяла на момент звернення до суду із такою заявою.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи заяву про перегляд заочного рішення без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що таку заяву подано до суду із пропущенням установленого законом строку, при цьому відсутні підстави для поновлення цього строку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

-2-

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 228 ЦПК України (в редакції діючий на час подання заяви до суду) заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Згідно з ст. ст. 72, 73 ЦПК України (у тій же редакції) право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Аналогічне передбачено і положеннями ст. ст. 126 - 127 ЦПК України.

Суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовно якого заявлено клопотання.

Відповідно до статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходилась цивільна справа за позовом ВАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2010 року задоволено позов ВАТ «Кредитпромбанк».

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором № 23/025/08 від 07 березня 2008 року у сумі 701229,40 грн., розподілені судові витрати (а.с. 89-90).

13 грудня 2017 року представником відповідачів отримано копію цього заочного рішення (а.с. 201).

20 грудня 2017 року Центральним районним судом м. Миколаєва зареєстрована заява представника відповідачів ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 02 березня 2010 року, в якій зазначено про подання заяви в межах процесуального строку, оскільки копію заочного рішення нею отримано лише 13 грудня 2017 року (а.с.191).

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що 02 березня 2010 року копії вищевказаного заочного рішення направлені відповідачам (а.с.91).

Більш того, в матеріалах справи наявні зворотні повідомлення про отримання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ще 04 вересня 2010 року ухвали того ж суду від 16 серпня 2010 року про виправлення описки в заочному рішенні від 02 березня 2010 року (а.с. 99-100).

-3-

Також наявні скарги на дії державного виконавця в процесі виконання вказаного заочного рішення, подані ОСОБА_3 23 грудня 2016 року та 11 квітня 2017 року, в процесі розгляду судом яких відповідачі брали участь в судових засіданнях, подавали письмові пояснення (а.с. 121-123, 152-153, 157-159, 169-170, 185).

Вказане дає підстави вважати, що ще у 2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були обізнані про ухвалене заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2010 року. Проте протягом більше семи років вони не скористались своїм правом подати заяви про перегляд заочного рішення у строки передбачені ст. 228 ЦПК України (в редакції діючий на час подання заяви до суду).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою. Норми, які регулюють строки подачі заяв, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Як встановлено заявником не надано обґрунтованих доводів того, що розгляд справи у судах об'єктивно перешкоджав відповідачам (протягом семи років) звернутися до суду із заявою про перегляд судового рішення у встановлені законом строки. Тому отримання 13 грудня 2017 року представником відповідачів копії заочного рішення, на думку колегії суддів, саме по собі не свідчить про подання заяви про перегляд заочного рішення в межах строків, передбачених ст. 228 ЦПК України.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на порушення судом прав відповідачів на судовий захист відповідно до ст.ст. 19, 55 Конституції України є необґрунтованим, оскільки право ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на звернення до суду в порядку, встановленому цивільно-процесуальним законодавством, судом не обмежене. Порушень судом норм міжнародного законодавства не встановлено.

Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано на підставі ст. 126 ЦПК України залишив заяву про перегляд заочного рішення без розгляду.

Оскільки не встановлено порушення норм процесуального права, то відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу представників відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосереднього до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: О.І. Галущенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст складено 12 березня 2018 року