Провадження № 2/344/4438/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначила, що 13.10.2017 року на підставі договору купівлі-продажу вона набула у власність квартиру № 6 в буд. № 2 на Вічевому Майдані в м. Івано-Франківськ. На даний час у даній квартирі зареєстрована відповідач ОСОБА_3, яка після одруження та набуття громадянства США, отримала прізвище «Шерсткі». Перед укладення договору купівлі-продажу квартири відповідач запевнила, що зніметься з реєстрації у вищезазначеній квартирі самостійно, однак незважаючи на це, виїхала на постійне місце проживання до США, залишившись зареєстрованою у належному ОСОБА_1 житлі. Зазначає також про те, що в належній ОСОБА_1 квартирі зареєстрована стороння особа, що обмежує її право на вільне володіння, користування та розпорядження майном, та унеможливлює оформлення субсидій та оплату житлово-комунальних послуг. Втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. На підставі наведеного просила суд визнати ОСОБА_2 (ОСОБА_3) такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, яке знаходиться за адресою: вічевий майдан (Майдан Перемоги)АДРЕСА_1 в м. Івано-Франківськ.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, суду подала заяву, за змістом якої підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, суду подала заяву, за змістом якої позовні вимоги визнає та просить розглянути справу за її відсутності.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним.

Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права власника житлового будинку /квартири/ визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 13.10.2017 року, ОСОБА_1 являється власником квартири № 6, що знаходиться в м. Івано-Франківськ по вул. Вічевий Майдан, 2, що підтверджується також і копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.41-42,43).

Відповідно до копії будинкової книги, у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована громадянка: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час після одруження являється громадянкою США та набула прізвище «Шерсткі» (а.с.4-7,8,9-12,13,21,22,23,24,25,26,27).

Відповідно дост.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідност. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійснені.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Представник відповідача в своїй заяві позов ОСОБА_1 визнала, жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, не подала.

Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази в їх сукупності, перевіривши відповідність позову ОСОБА_1 діючому законодавству України, суд дійшов висновку про задоволення вимог, оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 як власник квартири, позбавлена можливості у повній мірі використовувати своє право власності у зв'язку з тим, що за адресою зазначеного нерухомого майна зареєстровано відповідача ОСОБА_2, яка понад рік не проживає за вказаною адресою. Домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності між власником та відповідачем не було.

Таким чином, суд вважає за доцільне ухвалити рішення, яким визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою № 6 в будинку № 2 по вул. Вічевий Майдан в м. Івано-Франківськ.

Керуючись ст. ст. 319, 321, 391 України, ст. ст.4,12,81 265-268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (ОСОБА_3) такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, яке знаходиться за адресою: Вічевий майдан (майдан Перемоги)АДРЕСА_1 в м. Івано-Франківськ

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Татарінова О.А.