Справа №461/8452/17
Провадження №2/461/375/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого-судді Городецької Л.М.,

за участю секретаря Думича Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. 31 липня 2017 року Залізничним районним судом м.Львова ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпаП та накладено штраф. Стверджує, що діями відповідача йому спричинена матеріальна шкода, оскільки внаслідок ДТП, яка відбулася 20.05.2017 року пошкодженого його автомобіль. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 112251,63 грн.; вартість витрат за залучення експерта 2000 грн. та 16 грн. комісія за прийняття платежу. У звязку із цим просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 114267,63 грн. матеріального збитку, який заподіяно йому як власнику автомобіля марки «Peugeot Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження під час ДТП 20.05.2017 року, що є вартістю відновлювального ремонту та витратами на проведення звіту про оцінку автомобіля.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 07 грудня 2017 року відкрито провадження у справі.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 не зявився, подав клопотання про проведення розгляду справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, і на підставі частини 3 ст.131 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що він не зявився у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми.

З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що постановою Залізничного районного суду м.Львова у справі №461/3644/17 від 31 липня 2017 року встановлено, що ОСОБА_2 о 14.44 год. 20.05.2017р. на перехресті вул.Любінській-Петлюри у м.Львові, керуючи автомобілем «MERCEDES-BENZ» д/н SC5871H (PL), виїхав на регульоване перехрестя з вул.Яворницького на заборонений (червоний) сигнал світлофора, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Peugeot Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався по вул.Любінській на зелений сигнал світлофора, що спричинило транспортним засобам технічних пошкоджень (а.с.4).

Вказаною вище постановою суду, встановлено у діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, та призначено покарання у виді штрафу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 вказаної вище статті).

Матеріалами справи встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Peugeot Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого є позивач ОСОБА_1, становить 112251,63 грн., що підтверджується Звітом №2390/17 від 03 листопада 2017 року (а.с.5-7).

За проведення експертного автотоварознавчого дослідження, позивачем сплачено кошти в сумі 2000 грн., та 16 грн. комісії про що свідчить копія квитанції №2054-14-006/к (а.с.9).

У пункті 4 постанови Пленуму Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», висловив правову позицію про те, що потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду.

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Це підтверджується правовою позицією Верховного Суду України висловленій у постановах № 6-2808цс15 від 20.01.2016р. та № 6-725цс16 від 14.09.2016р.,

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно протоколу огляду транспортного засобу, внаслідок ДТП автомобіль марки «Peugeot Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_2, отримав ряд технічних пошкоджень (а.с. 8).

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги стосовно стягнення матеріальної шкоди у розмірі 114267,63 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати, понесені позивачем та документально підтверджені квитанцією, що знаходиться у матеріалах справи (а.с.3), слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 13, 259, 263-265, Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 22, 1166, 1187 Цивільного кодексу України, суд

у х в а л и в:

ПозовОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) 114267 (сто чотирнадцять тисяч двісті шістдесят сім) гривень 63 копійки матеріального збитку, який заподіяно йому як власнику автомобіля марки «Peugeot Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження під час ДТП 20.05.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) суму сплаченого судового збору в розмірі 1142 (одна тисяча сто сорок дві) гривні 69 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 13 березня 2018 року.

Суддя Л.М.Городецька