Провадження № 2/337/129/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді Нещеретної Л.М.

при секретарі Шварцер Г.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Запорізької міської ради, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Запорізької міської ради, в якій зазначає, що 02.05.2015 року померла її мати ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частки квартири АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_4 заповіту не залишила. На момент смерті матері позивач постійно проживала з нею, таким чином фактично прийняла спадщину, оскільки заяви про відмову від її прийняття не подавала. Позивач зазначає, що факт постійного проживання з матірю не може підтвердити шляхом подання довідки з місця реєстрації, оскільки мати з лютого 2012 року постійно проживала з нею за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Марївка, вул. Вишнева, буд.50, без реєстрації, хворіла на церебральний атеросклероз III ст., потребувала постійного догляду. Однак, державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_5 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з пропуском строку на прийняття спадщини. У звязку з викладеним, позивач просить суд встановити факт її постійного проживання з матірю ОСОБА_4, померлою 02.05.2015 року, на час відкриття спадщини, та визнати за нею право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 02.05.2015 року померла мати позивача ОСОБА_4, яка була зареєстрована та мешкала за адресою: АДРЕСА_3.

Після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно у вигляді 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, яке належало їй на підставі договору купівлі-продажу квартири від 02.08.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, за реєстровим №1488. На час відкриття спадщини після матері позивач не була зареєстрована за адресою її місця проживання, отже виникнення права позивача на спадщину, що відкрилась після матері, також залежить від доведення ним факту постійного проживання разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Факт постійного проживання спадкодавця ОСОБА_4 та спадкоємця ОСОБА_3 підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9

Встановлення факту родинних відносин має юридичне значення, оскільки необхідне для оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4

Згідно відповіді Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори від 07.02.2018 р. №234/01-16 після померлої 02.05.2015 року ОСОБА_4, до нотаріальної контори не звертались, спадкова справа не заводилась.

Позивач ОСОБА_3 звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом зі спливом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Запорізькою районною державною нотаріальною конторою ГТУЮ у Запорізькій області їй надані письмові розяснення від 23.06.2017 року за № 654/01-16, в яких зазначено, що оскільки на час смерті спадкодавця ОСОБА_4, ОСОБА_3 не була зареєстрована разом з нею за однією адресою та не подала своєчасно до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину. Одночасно ОСОБА_3 запропоновано для вирішення цього питання звернутися до суду.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно відповіді Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області №05-43/314 від 04.09.2017 року ОСОБА_3 дійсно проживала з лютого 2012 року з своєю матірю ОСОБА_4 по день смерті 02.05.2015 року за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Марївка, вул. Вишнева, буд.50.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За положеннями ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України).

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позивач, як особа, яка проживала зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, прийняла спадщину після її смерті та успадкувала 1/3 частку квартири АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом, і тому вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1217, 1223, 1261, 1268 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4, на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_4, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Л.М. Нещеретна