Справа № 463/1844/17
Провадження № 2/463/360/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судового засідання Попович Х.І.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 10040,70 грн. за кредитним договором №б/н від 16.12.2010 року та судових витрат.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору від 16.12.2010 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 07.06.2014 року позичальник ОСОБА_3 помер. Про його смерть позивачу стало відомо 25.11.2014 року. 01.04.2015 року банком була направлена претензія кредитора до Першої Львівської державної нотаріальної контори. 17.08.2016 року отримано відповідь Четвертої Львівської державної нотаріальної контори в якій зазначалось, що спадкоємцями померлого ОСОБА_3, які звернулись із заявами про прийняття спадщини є ОСОБА_2. 02.09.2016 року до спадкоємця ОСОБА_1, яка діє від імені ОСОБА_2 направлено лист-претензію згідно якого позивач предявив свої вимоги, але ніяких дій боржником не було виконано через що ПАТ КБ «Приватбанк» змушений звернутися до суду з позовом до спадкоємця позичальника. Вважає, що позивачем не пропущено строк предявлення кредиторських вимог, оскільки протягом шести місяців предявив свої вимоги до спадкоємців. Банк звернувся до суду з позовом в межах строку позовної давності, оскільки остаточна відповідь щодо кола спадкоємців була отримана 17.08.2016 року.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити в задоволенні позовних вимог повністю застосувавши наслідки спливу позовної давності. Клопотання мотивує тим, що 07.06.2014 року позичальник ОСОБА_3 помер, про наявність заборгованості покійного ОСОБА_3 вона дізналася з листа- претензії, який надійшов на її адресу 17.11.2014 року та позивач надав лист-претензію кредитора в Четверту нотаріальну контору 24.03.2015 року. 01.07.2015 року нотаріальна контора повідомила ПАТ КБ «Приватбанк», що після смерті позичальника ОСОБА_3 видано свідоцтва про право на спадщину за законом його сину ОСОБА_2, тому вважає, що саме з цієї дати позивач мав право протягом року звертатись до суду з вимогою про стягнення заборгованості. Крім цього вважає, що позивачем не підтверджений факт отримання ОСОБА_3 кредитних коштів, підписана покійним ОСОБА_3 анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не є складовою частиною договору. Вважає, що позивач будучи обізнаним про смерть позичальника не вжив дій щодо стягнення боргу з спадкоємців.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

У звязку з набрання законної сили Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року та вступом в дію 15.12.2017 року нового Цивільного процесуального кодексу України, суд здійснював розгляд даної справи за правилами ЦПК України від 15.12.2017 року.

Ухвалою суду від 26.05.2017 року відкрито провадження у справі.

У звязку із досягненням повноліття, в судовому засіданні 09.02.2018 року до участі в справі залучено в якості відповідача ОСОБА_3

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 16.12.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено договір, згідно з умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.( а.с.9-33)

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом на заяві. ( а.с.9)

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а в разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання є недопустимою (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання.

Проценти, визначені в ст. 1061 ЦК України, є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення.

Як вбачається з розрахунку заборгованості ( а.с.5-8) відповідач своїх зобов'язань за договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно з розрахунком заборгованості (а.с.5-8) становить 10040,70 грн. з яких 9596,32 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом та 444,38 грн. залишок заборгованості за відсотками. ( а.с.5-8)

Оскільки відповідач не повернув банку кредитні кошти відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості, з урахуванням встановленого та вимог ст.ст. 509,526,1054 ЦК України, належить зробити висновок про невиконання ним умов кредитного договору та порушення прав банку, які підлягають судовому захисту. До стягнення також підлягають проценти у сумах, зазначених у позовних вимогах, які ґрунтуються на наданих розрахунках, з якими належить погодитися.

Крім цього судом встановлено, що померлий ОСОБА_3 за дії договору з моменту його укладення - 16.12.2010 року до часу своєї смерті - 07.06.2014 року не оспорював укладеного договору кредиту, користувався наданими кредитними коштами, та проводив частково оплату коштів, погашаючи заборгованість по кредитному договору, а отже погоджувався з умовами договору.

Як вбачається з свідоцтва про смерть ( а.с.35) позичальник ОСОБА_3 помер 7 червня 2014 року про що Сихівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ЛМУЮ складно актовий запис №448.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1282 ЦК України передбачено обов'язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора: Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

24.03.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» направив претензію кредитора до Першої Львівської державної нотаріальної контори, (боржник ОСОБА_3В.) у якій просить повідомити їх чи заводилась спадкова справа після померлого боржника, включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до спадкової маси та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 10040,70 грн.( а.с.36-38)

Надіслану банком претензію перша Львівська державна нотаріальна контора 06.04.2015 року переслала Четвертій Львівській державній нотаріальній конторі за належністю. ( а.с.39)

09.08.2016 року Четверта Львівська державна нотаріальна контора повідомила ПАТ КБ «Приватбанк» про те, що після смерті позичальника ОСОБА_3 видано свідоцтв про право на спадщину за законом його сину ОСОБА_2, представником якого була ОСОБА_1 ( а.с.40). Після чого, 30.08.2016 року ОСОБА_1, яка діє від імені ОСОБА_2, надіслано лист-претензію по сплаті заборгованості позичальника ОСОБА_3 ( а.с.41-42)

В заперечення на позов представник відповідача ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю застосувавши наслідки спливу позовної давності, оскільки вважає, що 01.07.2015 року нотаріальна контора повідомила ПАТ КБ «Приватбанк», що після смерті позичальника ОСОБА_3 видано свідоцтва про право на спадщину за законом його сину ОСОБА_2, тому саме з цієї дати позивач мав право протягом року звертатись до суду з вимогою про стягнення заборгованості.

За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, аналізуючи вищезазначені цивільно-правові норми слід дійти висновку про те, що правила статті 1281 ЦК України регулюють порядок та встановлюють строк предявлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобовязань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок та строк звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості. Статтею 1281 ЦК України визначено строки у межах яких кредитор здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб»єктивне право, та не є строком позовної давності.

Як встановлено судом під час розгляду справи, про смерть позивача ОСОБА_3 позивачу стало відомо 25.11.2014 року. У відповідності до ст.1281 ЦК України, 01.04.2015 року банком направлена претензія кредитора до Першої Львівської державної нотаріальної контори. З чого суд робить висновок про те, що кредитор предявив свої вимоги до спадкоємців, які звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини в межах строків встановлених ст. 1281 ЦК України.

За клопотанням представника відповідача про витребування доказів, судом витребувано у філії «Магістральні нафтопродукти «Дружба» ПАТ «Укртранснафта» - договір про відкриття карткового рахунку ОСОБА_3 та обслуговування платіжної картки, додаткову угода про відкриття карткового рахунку ОСОБА_3 та обслуговування платіжної картки і про встановлення кредитного ліміту - рух коштів призначених для виплати зарплати ОСОБА_3, транзитний рахунок банку, що використовується для обліку платежів за 2014 р. до перерахування їх за призначенням відповідно до нормативних документів чи угод - реєстр зарахування на картрахунку працівника ОСОБА_3 коштів (розрахунково-платіжну відомість) до банку, що є підставою для зарахування банком коштів на карткові рахунки працівника.- відомості про нарахування та перерахування заробітної плати ОСОБА_3 на картковий рахунок ПАТ ПриватБанк протягом 2014 р. - відомості про повідомлення ПАТ ПриватБанк про припинення виплат ОСОБА_3 у звязку із смертю.

З наданих суду документів вбачається, що повідомлення на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» про припинення виплат ОСОБА_3 у зв'язку із смертю підприємством не надсилалось, а отже відповідачем жодними доказами не доведено перед судом, що позивач дізнався про смерть ОСОБА_3 до 25.11.2014 року.

У відповідності до статті 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257:Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Оскільки з претензією до нотаріальної контори позивач звернувся 01.04.2015 року та остаточна відповідь щодо кола спадкоємців була отримана 17.08.2016 року, банк звернувся до суду в межах трьохрічного строку позовної давності 11.04.2017 року та зібраними під час розгляду справи доказами довів наявність заборгованості спадкодавця по кредитним зобов»язанням на суму 10040 грн., а тому вказані кошти слід стягнути із спадкоємця, який успадкував майно спадкодавця.

Крім цього, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені та документально підтверджені останнім судові витрати в розмірі 1600 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ( 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, , МФО 305299) до ОСОБА_2 ( 79000, АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( 79000, АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ( 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, , МФО 305299) заборгованість за договором кредиту від 16.12.2010 року в розмірі 10040 грн. (десять тисяч сорок гривень сімдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 Анато лійовича ( 79000, АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ( 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 50, , МФО 305299) понесені позивачем судові витрати - судовий збір в розмірі 1600 ( тисяча шістсот) грн.

Дата складання повного рішення 3 березня 2018 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Апеляційного суду Львівської області або через місцевий суд до Апеляційного суду Львівської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Гирич С. В.