Провадження № 2/638/159/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

при секретарі Комлєві Д.В.

за участі:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю,-

ВСТАНОВИВ:

27.10.2017 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, в якому посилалася на те, що спірним житловим приміщенням є трикімнатна квартира № 30, розташована в будинку № 52а по пр. Науки у Шевченківському районі м. Харкова, яка на праві спільної сумісної власності належить її та відповідачу, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.06.1998, за реєстраційним № 1-98-126333.

Спірне жиле приміщення складається з трьох ізольованих жилих кімнат, відповідно площею 18,3 кв.м., 18,3 кв.м., 13,6 кв.м., та допоміжних приміщень : коридору площею 9,1 кв.м., ванної кімнати площею 3,2 кв.м, вбиральні площею 1,6 кв.м., кухні площею 8,5 кв.м., вбудована шафа 0,6 кв.м., квартира обладнана балконом 2,2 кв.м., загальна площа квартир складає 73,9 кв.м.

На теперішній час з відповідачем вона не може знайти домовленості у користуванні квартирою, відповідач чинить перешкоди у користуванні власністю, у звязку з чим позивач просить визначити порядок користування квартирою наступним чином у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату площею 18,3 кв.м. (літ.7) у користування ОСОБА_4 залишити житлову кімнату, площею 18,3 кв.м. (літ.8); в загальному користуванні залишити третю кімнату, площею 13,6 кв.м. (літ.6) з балконом площею 2,2 кв.м., кухню 8,5 кв.м. (літ. 5), вбиральню площею 1,6 кв.м. (літ. 4), ванну кімнату площею 3,2 кв.м. (літ.3), коридор площею 9,1 кв.м. (літ.1,2), вбудовану шафу 0,6 кв.м.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав на які позивач посилається в своєї позовної заяві. При цьому, позивач ОСОБА_1 пояснила, що вказаний порядок користування спірним житловим приміщенням склався між нею та відповідачами на протязі років. Запропонований нею варіант визначення порядку користування спірною квартирою, не порушить житлових прав співвласників спірного житлового приміщення. В разі задоволення позовних вимог вона не наполягає на стягненні з відповідачів на її користь понесених нею судових витрат.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги (а.с.37), пояснила, що фактично вже встановлений порядок користування спільним майном такий, як зазначено у позові, але вона заперечує проти позовних вимог щодо розподілу особових рахунків.

Відповідач КП «Жилкомсервіс» у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

При таких обставинах, суд відповідно до приписів ст. 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути вказану справу за відсутності співвідповідача КП «Жилкомсервіс».

Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 47 Конституції України ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира № 30 розташована в будинку № 52-а по пр Науки у м. Харкові, належить на праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_1 та відповдачу ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.06.1998, за реєстраційним № 1-98-126333 ( а.с. 12).

Відповідно до довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області позивач ОСОБА_5 зареєстрована за адресою м. Харків, пр Науки, 52-а, кв. 30 (а.с.23), відповідач ОСОБА_6 зареєстрована за адресою м. Харків, пр Науки, 52-а, кв. 30 (а.с.24).

З копії технічного паспорту спірної квартири № 69 розташованої в будинку № 52-А по пр Науки в м. Харкові вбачається, що вона розташована на 5 поверсі 5-ти поверхового благоустроєного будинку, має всі зручності та складається з : трьох житлових кімнат, відповідно площею 18,3 кв.м., 18,3 кв.м., 13,6 кв.м., та допоміжних приміщень : коридору площею 9,1 кв.м., ванної кімнати площею 3,2 кв.м, вбиральні площею 1,6 кв.м., кухні площею 8,5 кв.м., вбудована шафа 0,6 кв.м., квартира обладнана балконом 2,2 кв.м., загальна площа квартир складає 73,9 кв.м. (а.с. 13-14).

Відповідно до ст.ст. 150, 155 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Власник квартири не може бути позбавлений права власності що до жилого приміщення, крім випадків, установленим законодавством України.

Згідно до ст.ст. 379, 382, 383 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї.

Відповідно ст.ст. 355, 368, 369, 372 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової власності або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, розпоряджаються за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено домовленістю між ними чи законом. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 ( з відповідними змінами та доповненнями ) « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності », квартира, яка є спільною сумісною чи частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

У судовому засіданні, з показань сторін і інших вищевказаних доказів вбачається, що сторонам по справі на праві спільної сумісної власності належить спірне житлове приміщення, яке складається з трьох ізольованих жилих кімнат, а саме 18,3 кв.м, 18,3 кв.м, 13,6 кв.м. та відповідних допоміжних приміщень. Між сторонами не досягнута домовленість з приводу користування вказаними житловими приміщеннями.

Також, судом встановлено, що на протязі тривалого часу, між сторонами вклався відповідний порядок користування житловими приміщеннями, відповідно до якого позивач користується жилою кімнатою площею 18,3 кв.м. (літ. 7), відповідач користуються жилою кімнатаю площею 18,3 кв.м (літ. 8), третя кімната, площею 13,6 кв.м. з балконом, кухня, ванна, вбиральня, коридор вбудована шафа знаходяться у загальному користуванні.

Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 ( з відповідними змінами та доповненнями ) « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», суд вправі задовольнити вимоги члена сімї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу прощу, що припадає на нього ( або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якої не менш встановленого для надання однієї особі. При цьому при поділі жилого приміщення на вимогу члена сімї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршання житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Таким чином, суд вважає можливим визначити наступний порядок користування спірним житловим приміщенням квартирою № 30, розташованою в будинку № 52-А по пр Науки в м. Харкові : у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату площею 18,3 кв.м. (літ.7), у користування ОСОБА_4 залишити житлову кімнату, площею 18,3 кв.м. (літ.8)в загальному користуванні залишити третю кімнату, площею 13,6 кв.м. (літ.6) з балконом площею 2,2 кв.м., кухню 8,5 кв.м. (літ. 5), вбиральню площею 1,6 кв.м. (літ. 4), ванну кімнату площею 3,2 кв.м. (літ.3), коридор площею 9,1 кв.м. (літ.1,2), вбудовану шафу 0,6 кв.м.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного

В судовому засіданні позивач в разі задоволення її позовних вимог не наполягала на стягненні з відпоача на її користь понесених нею судових витрат по справі.

Позовні вимог до КП «Жилкомсервіс» суд вважає передчасними та такими, що не грунтуються на вимогах чинного законодавства України, так як розподіл особового рахунку проводиться на підставі заяви та поданих документів. Підстави для розподілу рахунку є нотаріально посвідчений договір про виділення частки у натурі з нерухомого спільного майна, рішення суду про визначення порядку користування квартирою, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог про зобовязання КП «Жилкомсервіс» розподілити особові рахунки.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи ст. 141 ЦПК України, якими передбачено відшкодування в повному обсязі відповідачем позивачу понесених нею судових витрат.

На підставі викладеного, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 150, 155 ЖК України, ст.ст. 355, 368-370, 372, 379, 382, 383 ЦК України, п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 ( з відповідними змінами та доповненнями ) « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності », п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 ( з відповідними змінами та доповненнями ) « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України », керуючись ст.ст. ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунального підприємства «Жилкомсервіс» про визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю - задовольнити частково.

Визначити порядок користування квартирою №30 по пр. Науки, будинок 52-а у м. Харкові наступним чином:

-у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату площею 18,3 кв.м. (літ.7)

-у користування ОСОБА_4 залишити житлову кімнату, площею 18,3 кв.м. (літ.8)

-в загальному користуванні залишити третю кімнату, площею 13,6 кв.м. (літ.6) з балконом площею 2,2 кв.м., кухню 8,5 кв.м. (літ. 5), вбиральню площею 1,6 кв.м. (літ. 4), ванну кімнату площею 3,2 кв.м. (літ.3), коридор площею 9,1 кв.м. (літ.1,2), вбудовану шафу 0,6 кв.м.

У задоволені іншої частини позовних вимог- відмовити.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23.11.2018.

СУДДЯ І.В. СЕМІРЯД