печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2018 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі судових засідань - Лапцун В.В.,

за участю: представника заявника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Соболєва А.Л. від 16 травня 2016 року у виконавчому провадженні № 42353821, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Соболєва А.Л. щодо безпідставного стягнення з неї виконавчого збору, скасування постанови про його стягнення та прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із фактичним виконанням рішення суду, зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві припинити відрахування з пенсії заявника в рахунок погашення суми виконавчого збору, а також зобов'язання останнього повернення вже стягнутих грошових коштів, утриманих з пенсії заявника на рахунок, який буде вказано ОСОБА_3

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, як передбачено частиною першою статті 447 ЦПК України.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав та з наведених у ній підстав просив задовольнити, а інші учасники розгляду у судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про нього належним чином, заяви з процесуальних питань від них до суду не надходили.

Відповідно до частини другої статті 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, вивчивши подану скаргу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню (п.1); у разі виконання рішення Європейського суду з прав людини (п. 2); якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (п. 3); за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону (п. 4); у разі виконання рішення приватним виконавцем (п.ю 5); за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом (п. 6), що передбачено частиною п'ятою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10 січня 2014 року, яке набрало законної сили 07 лютого 2014 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суму боргу за договором позики в розмірі 350 000,00 грн. та у відшкодування судових витрат 3 441,00 грн.

13 лютого 2014 року ОСОБА_5 отримано виконавчий лист по виконанню вказаного рішення.

Як вказує ОСОБА_3 у своїй скарзі, 16 травня 2016 року державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Соболєвим А.Л. була винесена постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 353 44,10 грн., однак, вказаної постанови суду заявником не представлено.

Вбачається, що державним виконавцем 17 серпня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 51954278 по виконанню виконавчого листа, виданого 12 лютого 2014 року Печерським районним судом міста Києва, а 21 жовтня 2016 року до державного виконавця звернувся стягувач із заявою про закриття виконавчого провадження у зв'язку із тим, що боржником виконано всі зобов'язання за вказаним виконавчим листом.

Також, 02 листопада 2016 року боржник звернулась до державного виконавця пояснюючи те, що нею було виконано всі зобов'язання перед боржником.

Судом встановлено, що з матеріалів справи не вбачається, що державним виконавцем стягнуто з боржника виконавчий збір, так і не вбачається, що державним виконавцем наразі не закінчено виконавче провадження, адже, в силу принципів, зазначених в ст. 12, 13 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта оскарження дій державного виконавця як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такої скарги можливе лише за умови «доведення факту допущення державним виконавцем дії або бездіяльності, які зумовили винесення ним неправомірного рішення».

Поряд із цим, виконання вказаного виконавчого листа, виданого Печерським районним судом міста Києва 12 лютого 2014 року не входить до переліку, визначеного частиною п'ятою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень, має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3, оскільки, дії державного виконавця вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Цивільного кодексу України, що стверджується матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 55, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1-3, 5, 9, 13, 15, 18, 26, 27, 28, 47, 56, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 1-19, 23, 76-89, 95, 351, 352, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Соболєва А.Л. від 16 травня 2016 року у виконавчому провадженні № 42353821.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 26 листопада 2018 року.

Суддя В. А. Писанець