Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-429/11 Головуючий у 1-й інст. Ярмоменко В.В.
Категорія 27 Доповідач Коломієць О.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 березня 2011 року, яке ухвалено суддею Ярмоленко В.В. в м. Коростені Житомирської області,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2010 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» в особі відділення «Житомирського управління АТ «УкрСиббанк» (надалі ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку на свою користь заборгованість за кредитним договором № 0 від 23.07.2008 року в сумі 45 135,13 грн., що еквівалентно 5720,33 доларів США та судові витрати.

В обґрунтування зазначило, що 23.07.2008 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №0 про надання кредиту в сумі 6 301,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті на день видачі кредиту становило 30 496,84 грн., строком користування до 23.07.2013 року зі сплатою за користування 13% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед позивачем по поверненню кредиту між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №0/п від 23.07.2008 року, відповідно до якого поручитель зобовязався в повному обсязі відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед банком, що виникли із зазначеного кредитного договору.

Проте в порушення умов договору ОСОБА_2 не в повному обсязі виконав умови договору. У зв'язку з чим, станом на 22.02.2011 року розмір заборгованості по кредитному договору становить: 45 135,13 грн., що еквівалентно 5720,33 доларів США.

Рішенням Коростенського міськрайонногосуду Житомирської області від 16 березня 2011 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 та з ОСОБА_3 у солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» особі Житомирського управління АТ «УкрСиббанк» 45 135,13 грн. заборгованості по кредитному договору, а також 452,00 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 45 707,13 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позовних вимог щодо нього, та закрити провадження по справі в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 у звязку зі смертю останнього. Зазначає, що рішення суду першої інстанції було ухвалене без участі апелянта. 20.05.2015 року помер його син ОСОБА_2, який є боржником за даним кредитним договором. Судом не враховано, що зобов'язання ОСОБА_2 порушив з липня 2009 року припинивши сплачувати кошти. Пунктом 3.1 договору поруки встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржником за кредитним договором. Згідно графіку платежів, останній платіж боржник повинен був внести 23.07.2013 року. Апелянт зазначає, що у разі, якщо договором не встановлено строк припинення поруки, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. А тому, на думку апелянта, порука є припиненою, оскільки позивач звернувся до суду з вимогою до нього більш ніж через рік з моменту, коли ОСОБА_2 здійснив останній платіж.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.07.2008 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №0 про надання кредиту в сумі 6 301,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті на день видачі кредиту становило 30 496,84 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №0/п від 23.07.2008 року, відповідно до умов якого поручитель зобовязався в повному обсязі відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед банком в солідарному порядку, що виникли із зазначеного кредитного договору.

Згідно умов кредитного договору, ОСОБА_2 зобовязувався повернути наданий кредит у повному обсязі до 23.07.2013 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом відсотки у розмірі 13% річних.

В порушення взятих на себе зобовязань, ОСОБА_2 припинив виконувати умови договору з липня 2009 року.

У зв'язку з чим, станом на 22.02.2011 року розмір заборгованості по кредитному договору становить: 45 135,13 грн., що еквівалентно 5 720,33 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту 38 839,77 грн. (еквівалент 4 922,47 дол. США); заборгованість по відсотках 5 238,84 грн. (еквівалент 663,96 дол. США); пеня за прострочення сплати кредиту 737,20 грн. (еквівалент 93,43 дол. США); пеня за прострочення сплати відсотків 319,32 грн. (еквівалент 40,47 дол. США).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Оскільки, строк дії укладеного між сторонами кредитного договору на день предявлення позову настав, згідно умов укладеного договору банк має право, в разі порушення позичальником зобовязань по договору, вимагати від останнього дострокового повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. А відповідно до умов укладеного договору поруки поручитель зобовязаний в повному обсязі відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед банком, що виникли з кредитного договору. З урахуванням викладеного прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості з боржника та поручителя в солідарному порядку на користь Банку.

Проте повністю з таким висновком суду погодитись неможливо виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

За положеннями ч.2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором застосовуються положення норм про позику.

Так, ч.2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Згідно п.1.1 укладеного кредитного договору, банк зобовязався надати позичальнику, а позичальник зобовязався прийняти належним чином використовувати та повернути кредитні кошти банку.

Відповідно до п.п.6.1.2 укладеного кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому термін повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Пунктом 6.2 кредитного договору визначено, що в разі застосування банком права на дострокове повернення всієї суми кредиту, термін дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит обовязковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 календарного дня рахуючи з дати одержання позичальником вимоги банку про дострокове повернення кредиту, а у разі неотримання позичальниками вищевказаного повідомлення з - 41 календарного дня, рахуючи з дати відправлення позичальникам повідомлення (вимог) Банку про дострокове повернення кредиту (а.с.9,10).

Згідно з п.2.1 Договору поруки передбачено, що у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником обовязку за основним договором, що передбачений п.1.1 цього Договору, Кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до Боржника, так і Поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед Кредитором (п.1.4 договору).

Судом встановлено, що впорушення взятих на себе зобовязань, ОСОБА_2 припинив виконувати умови договору з липня 2009 року.

У звязку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникнення заборгованості за кредитним договором, Банком 02.11.2009 року надіслано позичальнику ОСОБА_2 та поручителю ОСОБА_3 повідомлення з вимогою виконати покладені на них зобовязання: сплатити заборгованість по поверненню кредиту в повному обсязі та сплатити відсотки протягом 32 днів з моменту отримання вимоги. Також повідомлено, що на 41 календарний день з дати одержання даної заяви термін повернення всієї суми кредиту та процентів буде вважатись таким, що настав, а кредитна заборгованість обовязковою до повернення в повному обсязі, якщо порушене зобовязання на той момент не буде виконане (а.с.17, 18).

Проте вказана вимога виконана відповідачами не була у звязку з чим, банк 05.10.2010 року звернувся до суду з даним позовом.

Отже, враховуючи, що Банк, відповідно до положень п.п. 6.1.2, 6.2 укладеного кредитного договору №0 від 23.07.2008 року та на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобовязання, передбаченого ч.4 ст. 559 ЦК України, шестимісячний строк підлягає обрахуванню з 12.12.2009 року.

Крім того, з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію одного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні ч.4 ст. 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки розуміється, як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь якої іншої вимоги до поручителя.

За таких обставин, враховуючи, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобовязань боржника за кредитним договором, та що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, який був змінений ним відповідно до пункту 6.2 кредитного договору, не предявив протягом шести місяців вимоги (позову до суду) до поручителя про виконання зобовязання, колегія суддів дійшла висновку про припинення зобовязання ОСОБА_3 за договором поруки.

Разом з тим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі в частині стягнення заборгованості з боржника виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20.05.2015 року, після ухвалення у справі вказаного рішення, відповідач ОСОБА_2 помер.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №50656265 від 24.01.2018 року спадкова справа та видані на її підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 відсутні (а.с.227).

Відповідно до положень ч.3 ст. 377 ЦПК України якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи сторони у спорі чи припинення юридичної особи сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті (тобто закриття провадження у справі).

За таких обставин, підстави для закриття провадження у справі в частині заявлених вимог до боржника ОСОБА_2 відсутні.

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушені норми матеріального та процесуального права, рішення суду відповідно до положень ст. 376 ЦПК України в частині задоволення вимог до ОСОБА_3 підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні даних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 березня 2011 року в частині задоволення вимог про стягнення з поручителя ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором №0 від 23.07.2008 року та судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні даних вимог.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 березня 2018 року.

Головуючий: Судді: