Номер провадження 2/754/1687/18
РІШЕННЯ

Іменем України

17 квітня 2018 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі - Дмитрієвій А.А.

за відсутності сторін:

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

22.09.2017 р. позивач ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги мотивує тим, що вона (позивач) з відповідачем перебуває у зареєстрованому 19.01.2008 р. шлюбі, Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Глухів Глухівського міськрайонного управління юстиції .

Раніше вона (позивач) не перебувала у шлюбі. Відповідач перебував у шлюбі з гр. ОСОБА_3 від якої на момент розлучення мав малолітню дитину.

Позивач з відповідачем від спільного подружнього життя мають двох малолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Подружні стосунки з відповідачем почали псуватись з вересня 2016 року, після того як позивач пішла на роботу, з боку відповідача стосовно неї (позивача) був застосований моральний тиск, тотальний контроль та з'ясування відносин в присутності малолітніх дітей, також на стосунки вплинули різні погляди на сімейне життя, обов'язки та виховання дітей. На підставі чого в сім'ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що сторони вони стали зовсім чужими людьми.

За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. На примирення позивач не згодна, переконана, що подальше шлюбне життя і збереження шлюбу неможливе. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає. Малолітні діти проживають разом з нею.

В обґрунтування позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача на утримання двох малолітніх дітей, зазначила, що з моменту подання позову до суду, відповідач взагалі не дає грошей на дітей, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище так як її заробітної плати не вистачає на утримання двох малолітніх дітей (харчування, придбання сезонної одежі, розвиток здібностей тощо). Відповідач перейшов проживати на іншу квартиру, з його слів на іншому кінці м. Києва, а також приховує місце своєї роботи.

З урахуванням вищевикладеного, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень та малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 у в твердій грошовій сумі у розмірі 1600 грн.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Журавської О.В. від 25 вересня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Згідно Розпорядження керівника апарату суду від 21 березня 2018 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, справа №754/12367/17, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розподілена 21 березня 2018 року судді Деснянського районного суду м. Києва Галась І.А.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Галась І.А. від 21 березня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Позивач до початку судового засідання надала до суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи. В матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява відповідача ОСОБА_2, відповідно до якої, відповідачу відомо про розгляд справи в Деснянському районному судді м. Києва, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачем, при вирішенні питання щодо стягнення аліментів просить суд врахувати, що він офіційно не працевлаштований та проводити судове засідання у його відсутність (а.с.20).

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України).

За правилом частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що 19 січня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Глухів Глухівського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис №08 (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей:

-дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Глухів Глухівського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 94 (а.с.10);

-сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_4, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Глухову реєстраційної служби Глухівського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 211 (а.с.9).

За змістом положень ч. 3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Як роз'яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просила не надавати строк на примирення, наполягала на розірванні шлюбу.

Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Як з'ясовано судом, сімейне життя подружжя не склалось, у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на сімейне життя та обов'язки, різні інтересами. Сім'я існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї є не доцільним.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально,сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Щодо вимоги про розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне зазначити неступне.

В судовому засіданні встановлено, що малолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають разом з позивачем і перебувають на її утриманні.

Відповідач добровільно не надає належної матеріальної допомоги на утримання їх спільних з позивачем малолітніх дітей, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ч.1 ст.122 Сімейного Кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей.

Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положення ст.181 СК України відповідають вимогам, передбаченим статтями 183, 184 цього Кодексу. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п. 17 встановлено, що за відсутності згаданої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

В силу ст. 182 Сімейного кодексу України,при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України,).

Статтею 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17).

При визначені розміру аліментів ураховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. N 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які повинні сплачуватися відповідачем на утримання дітей, суд враховує вік дитини, працездатний вік відповідача, відсутність інших утриманців, часткову згоду відповідача з позовом, у зв'язку з чим суд вважає, що аліменти у розмірі 1600 гривень на кожну дитину, щомісячно з урахуванням індексації відповідно до чинного законодавства, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, буде достатнім для утримання дитини та не поставить відповідача у скрутне становище.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

Відповідно до ч.3 ст.80 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. У зв'язку з чим необхідно роз'яснити позивачу його право на звернення до суду із позовною заявою до відповідача про зміну розміру аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно ст.2 Закону до об'єктів індексації грошових доходів відноситься розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

За таких обставин, суд вважає можливим частково задовольнити заявлені позовні вимоги.

Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., які сплачено позивачем при зверненні з цим позовом до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 24, 55, 56, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст. ст.2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 206,223, 259, 263-265, 273,354,355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити частково.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Глухів Глухівського міськрайонного управління юстиції Сумської області від 19 січня 2008 року, актовий запис № 08, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІПН НОМЕР_2), аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 1600 гривень, щомісячно,з урахуванням індексації відповідно до діючого законодавства, починаючи з 22 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІПН НОМЕР_2), аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі у розмірі 1600 гривень, щомісячно, з урахуванням індексації відповідно до діючого законодавства, починаючи з 22 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ІПН НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 640 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: