АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1793/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Опалинська О. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Смілянське комунальне підприємство «Наш дім» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Смілянське комунальне підприємство «Наш дім» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 серпня 2018 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2018 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, просила ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 зазначала, що позовна заява відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а тому підлягає розгляду по суті. Вказує, що усунути ймовірні недоліки позовної заяви можливо на стадії підготовчого провадження.

Відзиви на апеляційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Вимоги до позовної заяви викладені в ст. 175 ЦПК України.

Зокрема, даною нормою передбачено, що позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Залишаючи без руху подану позовну заяву, в ухвалі від 30 серпня 2018 року, суддя суду першої інстанції виходила з того, що вона подана без додержання вимог, викладених у пунктах 5,6,7,8 частини 3 статті 175 ЦПК України, а саме позовна заява не містить відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, а також наявність чи відсутність доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою та не зазначені докази, що підтверджують вказані в позовній заяві обставини.

Постановляючи 01 жовтня 2018 року ухвалу про повернення позовної заяви, суддя міськрайонного суду виходила із того, що позивачем не було усунуто недоліки.

Проте, суддею районного суду залишено поза увагою, що відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Таким чином, надання відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору не є обов'язковим і здійснюється лише у разі їх проведення.

Визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів суд вирішує під час підготовчого провадження на підставі вимог ст. 189 ЦПК України.

Крім того, у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

В постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12 червня 2009 року зокрема зазначено, що у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). З'ясовується правильність об'єднання кількох однорідних вимог, наявність у позивача інших вимог до відповідача, які можуть бути пов'язаними між собою, для вирішення питання про їх об'єднання або роз'єднання. Якщо представлені докази недостатньо підтверджують вимоги позивача чи заперечення відповідача або не містять в собі всіх необхідних даних і у сторін є обґрунтовані складнощі у наданні додаткових доказів, суд за їх клопотанням зобов'язаний сприяти їм в одержанні або витребуванні таких доказів.

В позовній заяві зазначено, що докази суду надані, а при необхідності позивач просить витребувати їх судом.

Таким чином, питання, що стосується подання доказів суд міг вирішити в судовому засіданні на стадії підготовчого провадження.

Крім того, апеляційний суд вказує, що зазначення таких доказів не є обов'язком сторони, оскільки п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України передбачає посилання на такі докази лише за їх наявності.

Висновки суду першої інстанції про те, що позивач порушив п.7 ч.3 ст.175 ЦПК України, і не зазначив відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, також не відповідають вимогам закону, оскільки такі відомості вказуються у випадку їх здійснення.

Згідно положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

З врахуванням викладеного ухвалу судді не можна вважати законною та обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Смілянське комунальне підприємство «Наш дім» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 22 листопада 2018 року.

Судді