ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5609/18Головуючий у 1-й інстанції Сливка Л.М.
Провадження № 22-ц/4817/143/18 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Сташків Б. І.,

за участі секретаря -Кантицької О.І.

та сторін -ОСОБА_2 та її адвоката ОСОБА_3; ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/5609/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2018 року, ухваленого суддею Сливкою Л.М., повний текст рішення виготовлений 29 серпня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням, санаторно-курортним оздоровленням та розвитком здібностей неповнолітньої дитини, стягнення пені та інфляційних витрат, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням, санаторно-курортним оздоровленням та розвитком здібностей неповнолітньої дитини, стягнення пені та інфляційних витрат.

Позов обґрунтований тим, що за рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 листопада 2015 року у справі №607/13639/15-ц з відповідача в її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 23 листопада 2015 року до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів на даний час ОСОБА_2 вважає недостатнім, що не відповідає інтересам дитини, оскільки з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів її матеріальне становище значно погіршилося, оскільки вона втратила роботу. Позивачка на даний час не має змоги повноцінно забезпечити доньку речами особистого вжитку та продуктами харчування.

Крім того, у період з 22 листопада 2017 року по 19 грудня 2017 року донька сторін перехворіла важкою вірусною інфекцією, яка дала ускладнення у вигляді пневмонії легень, гострого синуситу та катарального отиту. У зв'язку з цим ОСОБА_2 витрачено кошти на лікуючі препарати, масажі, інгаляції в сумі 1302,89 грн. Половину цих коштів, а саме 651,45 грн. просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь.

Також у 2017 році позивачка понесла витрати на санаторно-курортне лікування дитини половину вартості яких просила стягнути із відповідача у сумі 6865 грн. та стягнути половину вартості додаткових витрат, пов'язаних із відвідуванням ОСОБА_7 занять музики та школи танців у сумі 955 грн.

У ОСОБА_4 у період з 15 травня 2014 року по 31 січня 2018 року виникла заборгованість по сплаті аліментів у сумі 14325 грн., а тому просила стягнути із відповідача 1675 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та 4282,21 грн. інфляційний втрат за період з 01 вересня 2015 року по 31 січня 2018 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Змінено розмір стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, які слід визначити та стягувати в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (однієї тисячі двісті) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в користь ОСОБА_8 додаткові витрати пов'язані з лікуванням, санаторно-курортним оздоровленням та розвитком здібностей неповнолітньої дитини в сумі 5038 (п'ять тисяч тридцять вісім) грн. 95 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в користь ОСОБА_8 1675,00 (одна тисяча шістсот сімдесят п'ять) грн. 00 коп. неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в користь ОСОБА_8 судовий збір в розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.08.2018р. по цивільній справі №607/5609/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначила, що приймаючи рішення, суд першої інстанції не врахував вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, а саме зміни які були внесені у дану статтю Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", якими було додано абзац третій такого змісту, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Враховуючи той факт, що стан здоров'я доньки сторін по справі не покращується, з року в рік остання потребує оздоровлення. Однією із рекомендацій лікарів було оздоровлення на морі. При розгляді даного питання судом першої інстанції та дослідженні наданих доказів, зокрема ціну реалізації 1 ліжко-дня на 2018 рік по ДП "Санаторій для дітей з батьками "Скадовськ" ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" можна дійти висновку, що апелянт не має змоги самостійно забезпечити таке оздоровлення кожного року для дитини.

Також у рішенні суду першої інстанції згадується про те, що майбутні витрати на розвиток здібностей дитини є недоцільними, оскільки вона може змінити свої уподобання. Однак ОСОБА_7 і далі продовжує відвідувати гуртки, зокрема музичну школу, що підтверджується чеком про оплату за вересень.

Не було враховано судом першої інстанції і те, що відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі № 6-113цс13 розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягають індексації за аналогією закону згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України, у порядку передбаченому Законом України "Про індексації грошових доходів населення"

ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 у якому зазначив, що не погоджується на оплату щорічних додаткових витрат на оздоровлення та на розвиток здібностей дитини, оскільки невідомо куди, з якими цілями та за яку суму витрат поїде позивачка з дочкою в наступних роках, та чи поїде взагалі. Невідомо як довго донька буде відвідувати музичну школу і школу танців і чи не змінить своїх уподобань та яку вартість вони будуть складати у майбутньому. Ці витрати на даний час не обґрунтовані і нічим не підтверджені.

До правовідносин, які склалися між ним та позивачкою, виникли внаслідок прострочення сплати аліментів застосовується спеціальна норма права, а саме ст. 196 СК України, тобто стягнення пені (неустойки), а тому стягнення суми втрат від інфляції є такими, що суперечить положенням цього закону. Крім того слід мати на увазі, що пунктом 10-4 Порядку індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ № 1078 від 17.07.2003р. з наступними змінами передбачено, що для аліментів, визначених судом в твердій грошовій сумі, що були призначені до червня 2016 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з дня набрання чинності Закону України від 17.05.2016р. "Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначених судом в твердій грошовій сумі". Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, разом із сумою індексації не повинен перевищувати 50% грошового доходу платника аліментів. Оскільки у нього ніякого доходу немає, то індексація аліментів, що стягуються з нього, не може бути застосована.

В апеляційній інстанції ОСОБА_2 та її адвокат ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених в ній.

ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнали, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, додавши, що не згідні із стягненням коштів, витрачених позивачкою на поїздку в Болгарію.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що у сторін є спільна дитина - дочка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження, видане 13 лютого 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.

23 листопада 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення в справі №607/13639/15-ц, яким змінено розмір стягнення аліментів, що стягувалися з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, які визначено в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із записів у трудовій книжці ОСОБА_2, остання на час звернення з позовом до суду офіційно не працевлаштована, що також підтверджується довідкою №339 від 12 березня 2018 року, виданою Тернопільським МРЦЗ, де позивачка зареєстрована як безробітна з 13 лютого 2018 року. Її дохід за період з 13 лютого 2018 року по 28 лютого 2018 року становить 462,86 грн.

ОСОБА_4 також не працевлаштований та не отримує доходів, що підтверджується: листом ДПІ у Франківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області № 12789/К/1100 від 30 липня 2015 року (а.с.45); відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_4 від 19 квітня 2018 року №329/13-05-18-01 (а.с.46); довідкою №3378 від 18 червня 2018 року, виданою Львівським міським центром зайнятості (а.с. 98)

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16 травня 1975 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Львова, слідує, що батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_10 та ОСОБА_11.

Відповідно до рішення Городоцького районного суду Львівської області (справа №2-о/441/3/2015) від 04 червня 2015 року ОСОБА_10, 1940 року народження, визнаний недієздатним, а ОСОБА_4 призначено опікуном рішенням виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області №175 від 16 липня 2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_10 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3, видане 24 квітня 2018 року Городоцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Мати відповідача ОСОБА_11 відповідно до скерувань Комунальної 2-ї міської поліклініки від 21 червня 2018 року (№20761149, м. Львів, вул. Симоненка,4) направляється на лікування в терапевтичне відділення на оперативне лікування з діагнозом - зріла катаракта обох очей.

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття.

Вирішуючи позовні вимоги у частині збільшення розміру аліментів до 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що з часу ухвалення рішення Тернопільським міськрайонним судом від 23 листопада 2015 року матеріальний стан, як платника, так і одержувача аліментів змінився. Позивачка ОСОБА_2 втратила роботу та на час розгляду справи є безробітною, а відповідач ОСОБА_4 у зв'язку зі смертю батька ОСОБА_10 не являється опікуном недієздатної особи, що судом враховувалось при зміні (зменшенні) розміру аліментів в справі №607/13639/15-ц, однак продовжує здійснювати догляд за матір'ю ОСОБА_11, яка досягла похилого віку.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили

Щодо позовних вимог ОСОБА_12 про стягнення додаткових витрат, пов'язаних з санаторно-курортним оздоровленням та розвитком здібностей неповнолітньої дитини, стягнення пені, суд вважає, що вони підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного.

Змістом ст. 185 CK України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 CK участі у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по супі справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

У суді першої інстанції, так і в апеляційній інстанції ОСОБА_4 визнав позовні вимоги в частині стягнення: 651,45 грн. додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням дитини ОСОБА_7 в листопаді-грудні 2017 року; 955, 00 грн. додаткових витрат, пов'язаних з розвитком її здібностей, сплачених за заняття в музичній школі та школі танців з вересня 2017 року по березень 2018 року та 1675,00 грн. пені, тому ці суми не підлягають доказуванню.

Згідно довідки Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні від 22 березня 2018 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом: дисфункція жовчного міхура, рецидивуючі ГРВІ, міатонічний синдром, аденоїди II ступеня, порушення постави, вальгусні стопи, потребує лікування у стоматолога-ортодонта з приводу неправильного формування прикусу. Дитина потребує санаторно-курортного лікування, збалансованого харчування (овочі, фрукти, м'ясо, вітамінотерапія).

Вищевказане підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного хворого, записами лікаря-інфекціоніста МДКЛ від 24 листопада 2017 року, 27 листопада 2017 року, 04 грудня 2017 року; лікаря-невропатолога від 05 грудня 2017 року; лора від 05 грудня 2017 року, 08 грудня 2017 року, 11 лютого 2017 року; ортопеда від 15 грудня 2017 року та 18 грудня 2017 року.(а.с.26-32).

З метою покращення стану здоров'я дочки ОСОБА_6, в період з 16 серпня по 28 серпня 2017 року позивачка разом з нею перебували на морі в Болгарії, що підтверджується заявкою туриста на бронювання туристичних послуг від 16 червня 2017 року, товарних чеків від 13 червня 2017 року, 01 серпня 2017 року, виданих підприємцем ОСОБА_13 Вартість путівки - 13730,00 грн.(а.с.16-17).

Таким чином, враховуючи те, що сума витрат, понесених позивачкою на санаторно-курортне оздоровлення їх спільної дочки становить половину вартості путівки - 6865,00 грн., тому половину коштів в розмірі 3432,50 грн. суд підставно стягнув з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_12

Із матеріалів справи вбачається, що станом на 19.02.2018 року заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_4 становила 14325 грн, яка останнім повністю погашена та визнається сторонами.(а.с18-19).

Відповідно до частини першої статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

При цьому за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Отже, судом першої інстанції вірно нарахована сума пені в розмірі 1675 грн за несвоєчасну сплату ОСОБА_4 заборгованості по аліментах, яка підлягає стягненню.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що визначений судом розмір аліментів є необґрунтовано малим, оскільки судом не враховано зміни, які внесені у ст. 182 СК України Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" № 2475-VIII від 3 липня 2018 року, оскільки дані норми вступили у дію після винесення рішення по справі, а саме 28 серпня 2018 року.

Також, відмова суду в частині стягнення щорічно з відповідача додаткових витрат в сумі 2342,50 грн. на розвиток здібностей дитини та 6865 грн на оздоровлення на морі в майбутньому, на думку колегії суддів є вірною та обгрунтованою у зв'язку із недоведеністю в необхідності таких витрат у вказаному позивачем розмірі, жодним чином не порушує прав останньої, оскільки не позбавляє її на звернення за захистом порушеного права до суду у разі періодичного фактичного понесення таких витрат, що повністю узгоджується з положеннями ч.2 ст. 185 СК України. Окрім того, позивачкою не надано, а в судовому засіданні не здобуто доказів на підтвердження обґрунтованості розміру майбутніх щорічних витрат на санаторно - курортне лікування дитини та на розвиток здібностей неповнолітньої ОСОБА_14 Посилання позивачки на ціни реалізації 1 ліжко-дня на 2018 рік по ДП «Санаторій для дітей з батьками «Скадовськ» ЗАТ «Украпрофоздоровниця», долучені до матеріалів справи, не є належним та допустимим доказом на підтвердження таких витрат на майбутнє.

Як в позовній заяві, так і в судових засіданнях ОСОБА_2 ставила питання про стягнення інфляційних витрат за період з 01.09. 2015 по 31.01.2018 року у зв'язку із простроченням сплати відповідачем аліментів.

Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону.

Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення").

Частиною першою статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (далі - Порядок).

Відповідно до ст. 196 ч.4 СК України - у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов'язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми.

Отже, суд першої інстанції, проаналізувавши норми матеріального права, вірно прийшов до переконання щодо відмови у задоволенні стягнення 4282,21 грн інфляційних витрат, оскільки позовні вимоги позивачки суперечать положенням закону, а саме: інфляційні витрати застосовуються до додаткових витрат, а індексація - аліментів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду.

Апеляційний суд не вбачає підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на позивача, в межах ним понесених.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2018 року - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на позивача, в межах ним понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 листопада 2018 року.

Головуюча Т.С. Парандюк

Судді: С.І. Дикун

Б.І. Сташків