П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2018 року

м. Харків

Справа №612/658/17

Провадження № 22ц/790/1694/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів:

головуючого - Бровченко І.О.

суддів - Хорошевського О.М., Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Афоніна К.О.

імена (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження в м. Харкові апеляційну скаргу

ОСОБА_2 на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 26 грудня 2017 року у складі судді Масло С.П. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її син ОСОБА_4. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, розміром 4,9612га, яка розташована на території Острівщинської сільської ради Близнюківського району Харківської області та 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Звернувшись до Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини. Крім того, з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1272/02-31 від 21 вересня 2017 року їй стало відомо, що 30 січня 2013 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулася його співмешканка ОСОБА_2 та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 серпня 2016 року, зареєстровані в реєстрі за № 453 та № 456. Однак, після поховання ОСОБА_4 вони з ОСОБА_2 дійшли усної домовленості щодо розподілу спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_4. Строки для прийняття спадщини пропустила у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 ввела її в оману. Враховуючи викладене позивач просить суд визнати причини пропуску поважними та надати їй додатковий строк, щоб вона змогла звернутися до нотаріальної контори для оформлення спадщини.

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 26 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволено.

Визнано причину пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини після померлого сина ОСОБА_4 поважною.

Встановлено ОСОБА_1 додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її сина ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що не вводила ОСОБА_1 в оману та не вирішувала з останньою питання про розподіл спадщини. Позивачем не доведено існування причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій із прийняття спадщини.

Вислухавши суддю доповідача, пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягають задоволенню, а рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 26 квітня 2017 року скасуванню.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року.

Згідно з Перехідними положеннями ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанції розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статей 80, 89 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення у повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер син позивача ОСОБА_4, який був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1272/02-31 від 21 вересня 2017, копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17 вересня 2013 року.

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, розміром 4,9612 га, яка розташована на території Острівщинської сільської ради Близнюківського району Харківської області та 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 12 травня 2016 року встановлено факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ОСОБА_4 з березня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_3.

30 січня 2013 року ОСОБА_2 звернулась до Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4

17 вересня 2013 року з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 звернувся йог син - ОСОБА_3

Листом Близнюківської державної нотаріальної контори від 31 грудня 2015 року ОСОБА_3 повідомлено, що заява про прийняття спадщини подана ним з порушенням строку передбаченого ст. 1270 ЦК України, у зв'язку з чим останньому запропоновано з'явитись до нотаріальної контори для встановлення кола спадкоємців та звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини. ОСОБА_4 роз'яснено, що в разі ненадання документів, свідоцтво про право на спадщину на цілу частку спадкового майна буде видано іншим спадкоємцям.

30 серпня 2016 року ОСОБА_2 отримані свідоцтва на право на спадщину за законом.

21 вересня 2017 року з заявою про прийняття спадщини звернулась позивач ОСОБА_1

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1272/02-31 від 21 вересня 2017 Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області підтверджується факт відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 у позовній заяві посилається на те, що строки для прийняття спадщини пропустила у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 ввела її в оману.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання додаткового строку для прийняття спадщини суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не повідомила Близнюківську державну нотаріальну контору Харківської області про наявність інших спадкоємців першої черги та в матеріалах справи відсутня постанова про відмову у прийнятті спадщини ОСОБА_3.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки вони суперечать вимогам закону та не ґрунтуються на обставинах і матеріалах справи.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

У абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Виходячи з предмету спору, відповідно до ст.ст. 12, 13, 77, 81, 89, 229 ЦПК України обов'язок доказування поважності причин пропущення строку для сприйняття спадщини покладається на позивача. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів підтверджуючих, що ОСОБА_2 ввела ОСОБА_1 в оману та останні дійшли домовленості щодо розподілу спадкового майна.

З позовної заяви вбачається, що про наявність спадкового майна ОСОБА_1 було відомо та остання з заявою про прийняття спадщини звернулась лише 21 вересня 2017 року.

Позивачем не доведено наявність об'єктивних, непереборних та істотних труднощів для подання заяви про прийняття спадщини в межах строку передбаченого ст. 1270 ЦК України.

Той факт, що в нотаріальній справі відсутня постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій стосовно ОСОБА_3, не є підставою для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_1

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими.

Приймаючи до уваги викладене, оцінив всі обставин справи та надані докази як окремо, так і в сукупності, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції про визнання додаткового строку для прийняття спадщини та постановлення нового рішення про відмову у задоволені позову.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України колегія судді здійснює розподіл судових витрат понесених ОСОБА_2 у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 26 грудня 2017 року скасувати, ухвалити нове.

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704 грн. у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено 05 березня 2018 року.

Головуючий -

Судді:

Повне судове рішення складено 03 березня 2018 року