441/969/17 2/441/258/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2018р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Малахової Онуфер А.М.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2, представників ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної (немайнової) шкоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області, Державної казначейської служби України, просив стягнути з відповідача за рахунок Державного бюджету 64000 грн. моральної шкоди, мотивуючи протиправними діями спеціаліста ОСОБА_5 обєднаного управління ПФУ ОСОБА_6, внаслідок яких його моральному здоровю спричинено значної шкоди. Просив позов задовольнити.

Позивач в суді просить позов задовольнити з мотивів наведених у заяві.

Представник ОСОБА_3 в суді висловився на підтримку заявлених довірителем вимог, окрім цього зазначив, що визначаючи 64000грн. моральної шкоди, позивач виходив з різниці недоотримуваної пенсії і зокрема між пенсією яка б мала нараховуватись йому та пенсією яку отримує.

Представник відповідача ОСОБА_5 обєднаного управління ПФУ ОСОБА_4 позов заперечив мотивуючи тим, що позивач в підтвердження своїх доводів про заподіяння йому моральної шкоди, не навів жодних фактичних доказів про наявність самої моральної шкоди та взаємозвязку між шкодою та діями посадових осіб управління. Просить у позові відмовити.

Представник Державної казначейської служби України ОСОБА_7 08.02.2018р. в суді, позов заперечила з мотивів відсутності встановленого факту незаконності дій державного органу при нарахуванні пенсії позивачу. В судове засідання 22.02.2018р. представник не з»явився.

Заслухавши позивача, представників, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить переконання про відмову в позові.

Відповідно до положень ст. 4, ст. 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Із пояснень ОСОБА_2 в суді убачається, що у звязку з неналежним виконанням посадових обовязків головним спеціалістом відділу обслуговування громадян ОСОБА_5 обєднаного управління ПФУ ОСОБА_6 і зокрема неналежним розяснення позивачу норм Пенсійного законодавства, останньому призначено пенсію нижчу на 1/3 її частини.

Із пояснень представника відповідача ОСОБА_4, із копії листа начальника головного управління ПФУ №1169/Д-20 від 25.12.2015р. убачається, що за наслідками звернення ОСОБА_2 щодо правильності пенсійного забезпечення та питання своєчасного переведення пенсії по інвалідності на пенсію за віком, територіальним управлінням прийнято рішення про перерахунок пенсії з пенсії за період з 12.03.2015р. по 19.10.2015р. та виплату доплати в сумі 3 544 грн. 62 коп., керівнику райуправління доручено прийняти заходи реагування до спеціаліста ОСОБА_6 за неналежне виконання своїх посадових обовязків. (а.с.4).

Про неналежне виконання своїх посадових обовязків головним спеціалістом відділу обслуговування громадян ОСОБА_6, убачається також із Наказу начальника управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_5 районі Львівської області ОСОБА_8 №30-ос від 28.12.2015р. «Про затримку у призначенні на вищу посаду» і зокрема, що внаслідок неналежного вивчення матеріалів пенсійної справи ОСОБА_2, останньому проводилась виплата пенсії в мінімальному розмірі.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в суді, покликаючись на неналежне виконання посадових обовязків головним спеціалістом відділу обслуговування громадян ОСОБА_5 обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області ОСОБА_6 внаслідок яких моральному здоровю позивача спричинено значної шкоди через тривале намагання поновити порушені права, просять про стягнення з відповідача моральну шкоду в розмірі 64 000грн., як різницю між пенсією яка б мала нараховуватись за показниками середньої заробітної плати 2015р. та діючою пенсією.

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За правилами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 наведеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4).

Наведені ОСОБА_2 в позовній заяві обставини не свідчать про наявність причинного зв'язку між душевними стражданнями позивача і бездіяльністю або діями відповідача, вини останнього в її заподіянні.

Позивачем не надано, а в суді не здобуто належних та допустимих доказів, які б підтверджували заподіяння йому моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і необхідності додаткових зусиль для організації ним свого життя.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення 64 000 грн. моральної шкоди, суд також враховує, що до цього виду шкоди не відноситься недоотримувана пенсія.

Керуючиючись ст.ст. 4, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 об»єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області, Державної казначейської служби України про стягнення за рахунок Державного бюджету 64 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди в і д м о в и т и.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили у порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 03.03.2018р.

С у д д я : ОСОБА_9 - Онуфер