Справа № 463/6258/17 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/726/18 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду міста Львова від 05 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської загальноосвітньої школи І-го ступеня «Світанок», третя особа: ОСОБА_3 про стягнення коштів за фактично виконану роботу та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою позовну заяву ОСОБА_2 до Львівської загальноосвітньої школи І-го ступеня «Світанок», третя особа: ОСОБА_3 про стягнення коштів за фактично виконану роботу та відшкодування моральної шкоди повернуто позивачу.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає її незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права та з неповним з»ясуванням усіх обставин справи.

Зазначає, що вимоги ухвали суду першої інстанції про залишення його позовної заяви без руху про надання позивачем персональних даних та сплату судового збору є незаконними. Вважає, що вказаними діями районний суд не забезпечив рівність сторін у справі та не був безстороннім. Звертає увагу суду на відсутність його заяви чи заяви представника про відмову у праві на звернення до суду за захистом. Зазначає, що суд першої інстанції, здійснюючи правосуддя, мета якого є захист прав та свобод, не керувався ч. 2 ст. 3 ЦПК України, відповідно до змісту якої застосуванню підлягають правила міжнародних договорів України, згоду на обов»язковість яких надано Верховною Радою України.

Просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до п.11 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакцієї Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до положень ст. 119 ЦПК України, в редакції, яка діяла на час подачі ОСОБА_2 позову, позовна заява, зокрема, повинна містити: ім»я (найменування) позивача та відповідача, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження; до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Матеріалами справи встановлено, що 14 грудня 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Львівської загальноосвітньої школи 1-го ступеня «Світанок», в якому просив стягнути з відповідача суму недоплачених коштів за фактично виконану роботу у розмірі 1100 грн. та 10000 грн. моральної шкоди. Позов подав до Личаківського районного суду м.Львова.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова Стрепка Н.Л. від 15 грудня 2017 року матеріали позовної заяви ОСОБА_2 залишено без руху. Повідомлено ОСОБА_2 про необхідність усунення недоліків позовної заяви, а саме: надання суду доказів про зареєстроване місце проживання позивача та сплати судового збору в розмірі 640 грн. або надання доказів звільнення від сплати такого. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали та роз»яснено позивачу, що у випадку їх неусунення позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута позивачу.

На виконання ухвали суду заявою від 26 січня 2018 року (а.с.9) ОСОБА_2 повідомив суд, що причиною з якої ним не було надано суду доказів його місця проживання є нез»ясовані гарантії забезпечення судом таємниці персональних даних внаслідок ґрунтовних застережень щодо безпеки членів його сім»ї через погрози відповідача, доведені до його відома щодо життя та здоров»я його сім»ї, що підтверджується доказом інфозапит від 21.10.2013 року (дод. № 1) та умисне приховування факту його звернення з питань погроз відповідачем, що підтверджується доказом - листом № 253 від 28.10.2013 р.(дод.2) та іншими доказами, які він долучив до заяви. Крім того, зазначив, що не заперечує надати суду для ознайомлення письмові докази про місце його проживання для з»ясування питання підсудності справи Личаківському районному суду м.Львова за умови створення судом безпеки нерозголошення даних в порядку Закону України «Про захист персональних даних», Кримінального Кодексу України, ст. 3 Конституції України та Конвенції, Загальної Декларації ООН з прав людини.

Щодо невиконання вимог ухвали суду в частині сплати судового збору у заяві зазначив, що судовий збір ним не сплачувався на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Оскаржуваною ухвалою від 05 лютого 2018 року у зв»язку з невиконанням ухвали суду від 15 грудня 2017 року про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без руху, а саме ненадання ним інформації про місце проживання позивача та непредставлення оригіналу квитанції про сплату судового збору за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, позовну заяву повернуто позивачу.

Враховуючи положення ст. 119 ЦПК України , в редакції, чинній на час подачі позову позивачем, вимоги ст. 4 Закону України «Про судовий збір», беручи до уваги, що позивач не надав суду доказів про звільнення його від сплати судового збору, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду не підлягає скасуванню, оскільки постановлена з дотриманням вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

УхвалуЛичаківського районного суду міста Львова від 05 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 10.05.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.