03.03.2018 227/89/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 березня 2018 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Тітової Т.А.

При секретарі Сухіні О. Ю.

За участю позивача ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства « Вугільна компанія « Краснолиманська» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд 11 січня 2018 року з цим позовом до ДП « ВК «Краснолиманська» про стягнення 29197,50 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Позивач зазначив, що з 24 листопада 2014 року працював на даному підприємстві в якості прохідника підземного 5-го розряду з повним робочим днем в шахті . 2 вересня 2017 року звільнений з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України у зв»язку з виходом на пенсію, йому була видана трудова книжка. Однак розрахунок при звільненні не був проведений.

5 жовтня 2017 року він звернувся до відповідача з заявою про виплату всіх належних при звільненні сум та просив надати відповідну довідку.

У відповідь на заяву відповідач надав довідку про належні йому станом на 2 вересня 2017 року суми.

Остаточний розрахунок відповідачем здійснено 16 листопада 2017 року.

Виходячи з розрахунку середньоденної заробітної плати 389,30 грн. за час затримки розрахунку 75 днів просить стягнути з відповідача 29197,50 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав , просить його задовольнити та пояснив, що 2 вересня 2017 року він працював у нічну зміну, яка закінчувалась 3 вересня 2017 року. У дату звільнення він отримав лише трудову книжку , звертався до відповідач письмово 5 жовтня 2017 року щодо здійснення розрахунку, але ніякої відповіді не отримав. Звернутись до відповідача безпосередньо він не мав можливості через особливий порядок входу до підприємства.

Представник відповідача участі в судовому розгляді не приймав. Звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

У відзиву від 30 січня 2018 року на позовну заяву відповідач позов ОСОБА_1 не визнав і зазначив , що ОСОБА_1 звільнено з роботи в якості прохідника підземного 2 вересня 2017 року згідно наказу № 6000/К від 4 вересня 2017 року . У день звільнення 2 вересня 2017 року ОСОБА_1 була видана трудова книжка. Звільненому працівнику було виплачено 29062,93 грн. , що підтверджується довідкою № 1575 від 8 грудня 2017 року , яка була видана на вимогу позивача. Оскільки позивачем в день отримання трудової книжки вимог про проведення розрахунку не заявлялось , проведення розрахунку в інший строк вважає здійсненим відповідно до трудового законодавства. Просить в позові відмовити.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Як встановлено, ОСОБА_1 з 24 листопада 2014 року по 2 вересня 2017 року працював у ДП « ВК» Краснолиманська» прохідником підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем.

Звільнений з роботи 2 вересня 2017 року згідно наказу № 6000/ к від 4 вересня 2017 року за ст.. 38 КЗпП України у звязку з виходом на пенсію( а.с.37-38).

В даному наказі про звільнення зазначено останній робочий день 2 вересня 2017 року.

Як убачається із довідки відповідача № 1325 від 10 жовтня 2017 року про належні ОСОБА_1 при звільненні суми , відповідно до розрахункового листка за вересень 2017 року ,після утримання обовязкових платежів та зборів йому до виплати визначено 28438,53 грн. і 624,40 грн.

Згідно довідки відповідача № 1575 від 8 грудня 2017 року належні ОСОБА_1 при звільненні суми виплачені в такі строки: 16 листопада 2017 року 28438,53 грн.; 6 листопада 2017 року 624,40 грн.

Таким чином, остаточний розрахунок зі звільненим працівником проведений 16 листопада 2017 року.

Спір про розмір сум відсутній.

Статтею 116 ч. 1 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації , провадиться в день звільнення.

Враховуючи, що в день звільнення 2 вересня 2017 року ОСОБА_1 працював , що відображено в наказі про звільнення згідно відмітки контрольного табелю ( а.с24), розрахунковому листку за вересень 2017 року про два дня , відпрацьованих у вересні 2017 року, виплата належних позивачу сум , які відображені в довідці від 10 жовтня 2017 року № 1325, повинна бути проведена саме в день звільнення 2 вересня 2017 року. Фактично оплата здійснена 16 листопада 2017 року.

У відповідності до ст.. 117 ч. 1 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки , зазначені в статті 116 цього Кодексу , при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа , організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Так як відповідач не виплатив позивачеві в день звільнення належні тому суми , фактично виплатив 16 листопада 2017 року , він повинен нести відповідальність за затримку розрахунку при звільненні.

Доводи відповідача, викладені у відзиву на позов, щодо відсутності вимоги ОСОБА_1 про розрахунок з ним в день звільнення , не заслуговують на увагу, оскільки у відповідності до ст.. 116 ч, 1 КЗпП України виплата сум не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок передбачена на той випадок , коли працівник в день звільнення не працював.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку з ним при звільненні є обгрунтованими і законними , підлягають задоволенню.

Відсутність своєї вини у не проведені розрахунку з позивачем у встановлений законодавством строк відповідачем не доведено .

Проте, суд не погоджується з наведеним позивачем розрахунку про розмір середнього заробітку .

Як убачається із наведеного в позовній заяві розрахунку, час затримки розрахунку визначений позивачем в 75 днів, що відповідає кількості к календарних днів .

Однак згідно п. 8 абз 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати , затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100 ( з наступними гімнами) у разі коли середня місячна заробітна плата визначена

законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

У періоді затримки виплати позивачу належних сум з 3 вересня 2017 року по 16 листопада 2017 року - 53 робочих дні ( в вересні -20 р.д., в жовтні - 21 р.д. , в листопаді 12 р.д. ).

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 згідно довідки відповідача 8 грудня 2017 року № 1576 ( а.с.10) становить 389,30 грн. визначена у відповідності до п. 8 абз 1 зазначеного Порядку.

Тому розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 20632,90 грн. ( 389,30 х 53 р.д.), що підлягає виплаті після утриманні обовязкових платежів і зборів.

Таким чином,суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 частково.

Судом перевірено дотримання позивачем строків звернення до суду за вирішенням трудового спору.

Згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору до суду в тримісячний строк з дня , коли в ін. дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Як визначив Конституційний Суд України у рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо тлумачення положень ст.. 233 КЗпП України у взаємозвязку з положенням статті 117 цього Кодексу, звернення працівника до суду з заявою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку при звільненні встановлено тримісячний строк , перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен бути дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган , з вин якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Оскільки відповідач фактично розрахувався з позивачем 16 листопада 2017 року, про що позивач дізнався в ц ю дату , звернувся в суд з позовом 11 січня 2018 року у строк , передбачений ст. 233 КЗпП України.

Так як позивача звільнено від сплати судового збору згідно ст.. 5 ч.1п.1 Закону України « Про судовий збір» ,судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, ст.. ст.. 116,117,232КЗпП України, керуючись ст..ст. 76,81,83, 259,263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства « Вугільна компанія « Краснолиманська» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства « Вугільна компанія « Краснолиманська» , розташованого в м. Родинське Донецької області , , на користь ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 20632( двадцять тисяч шістсот тридцять дві ) грн.. 90 коп.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Державного підприємства « Вугільна компанія « Краснолиманська» , розташованого в м. Родинське Донецької області , , на користь держави судовий збір 1762 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги , відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Донецької області протягом 30 днів, який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 3 березня 2018 року.

Суддя Тітова Т.А.

02.03.2018