Справа № 530/1767/17
Номер провадження 2-о/530/12/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2018 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., секретаря Бедюх Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків справу за заявою

ОСОБА_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, заінтересована особа Державна нотаріальна контора Зіньківського району Полтавської області, юридична адреса: Полтавська область, Зіньківський район, місто Зіньків, вулиця Дроздівська, 117, Тишківська сільська рада Лубенського району Полтавської області про встановлення факту родинних відносин,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1, звернулася в Зіньківський районний суд Полтавської області із заявою про встановлення факту родинних відносин.

В судовому засіданні заявник, ОСОБА_1, заяву підтримала повністю та просила її задовольнити. Надала пояснення аналогічні викладеним в заяві.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як передбачено нормою ст. 3 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). У разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 12 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов»язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зберігаючи об»єктивність і неупередженість: керує ходом судового процессу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз»яснює у випадку необхідності учасникам судового процессу їхні процесуальні права та обов»язки, неслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процессу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процессу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов»язків.

Відповідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В судовому засіданні було встановлено, що 26 квітня 2012 року помер батько заявниці, ОСОБА_2, свідоцтво про смерть серії І-КЕ № 217688 (а.с.15).

На день смерті ОСОБА_2 проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 одиноко. Місце проживання інших осіб за вказаною адресою не зареєстроване (а.с.17).

На зверення заявниці до Зіньківської державної нотаріальної контори по питанню прийняття спадщини їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій через відсутність документів, що підтверджують факт родинних відносин.

З невідомих причин, у свідоцтві про смерть батька ОСОБА_1, його прізвище зазначено як «Супрун» хоча в інших документах, та в свідоцтві про народження заявниці, зокрема, його прізвище вканано як «Сопрун» (а.с. 8-15).

На звернення ОСОБА_1 до Виконкому Проценківської сільської ради Зіньківського району Полтавської області по питанню виправлення описки у свідоцтві про смерть її батька, ОСОБА_3, їй було рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання.

Суд, заслухавши пояснення заявниці, представниці заявниці, свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5, зачитавши заяву заінтересованих осіб та дослідивши наявні матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1,2,4,7, 8,12,13,19, 30, 228-229, 258, 263-268, 293, 315, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Державна нотаріальна контора Зіньківського району Полтавської області, Тишківська сільська рада Лубенського району Полтавської області про встановлення факту родинних відносин- задовольнити частково.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідною дочкою ОСОБА_2, померлого 26 квітня 2012 року.

В іншій частині заяви - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляйного суду Полтавської області.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області ОСОБА_6

секретар: Н.І.Бедюх