Справа № 583/1072/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді Плотникової Н.Б.

при секретарі Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка справу за позовом

Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

до ОСОБА_1, ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

04.04.2016 року до суду надійшла позовна заява ПАТ «Укрсоцбанк», яка була відправлена поштою 30.03.2016 року, в якій позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, та просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором про надання кредиту № 750/4-4376 від 21.12.2006 року у сумі 40 544,69 Євро, що становить в еквіваленті за курсом НБУ на 17.02.2016 року 1223245,81 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 18348,69 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 21 грудня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання кредиту на купівлю автотранспортного засобу № 750/4-4376 від 21.12.2006 року, згідно з яким ОСОБА_1 було надано у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 22658 євро зі сплатою 10,5 відсотків річних для оплати придбаного автомобіля марки Mitsubishi Outlander. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 21 грудня 2006 року між позивачем, відповідачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 750/4-4377, відповідно до умов якого ОСОБА_2 взяла на себе зобовязання перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором кредиту № 750/4-4376 від 21.12.2006 року. Позивач виконав свої зобовязання по договору кредиту, що підтверджується заявою на видачу готівки від 21.12.2016 року на суму 22658,00 Євро. Однак позичальник не виконує взятих на себе зобовязань перед банком за кредитним договором, не погашає належним чином щомісячно, відповідно до умов кредитного договору, заборгованість за кредитним договором. Станом на 17.02.2016 року заборгованість по кредитному договору № 750/4-4376 від 21.12.2006 року склала 40544,69 Євро, яка складається із заборгованості за кредитом 15375,20 Євро, що становить в еквіваленті за курсом НБУ станом на 17.02.2016 року 463874,49 грн.; заборгованості за відсотками 12652,58 Євро, що становить в еквіваленті за курсом НБУ станом на 17.02.2016 року 381732,29 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту 8172,77 Євро, що становить в еквіваленті за курсом НБУ станом на 17.02.2016 року 246575,06 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків 4344,14 Євро, що становить в еквіваленті за курсом НБУ станом на 17.02.2016 року 131063,97 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи по суті повідомлений в установленому законом порядку.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заявив клопотання про застосування строку позовної давності, подавши письмову заяву про застосування позовної давності, та просив відмовити в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк», так як позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки строк погашення кредитного зобовязання ОСОБА_1 за кредитним договором від 21.12.2006 року закінчився 10.12.2012 року, а з позовом в суд позивач звернувся 04.04.2016 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового розгляду справи по суті повідомлена в установленому законом порядку, подала письмову заяву про застосування строку позовної давності за позовом ПАТ «Укрсоцбанк».

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 21 грудня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі заступника керуючого Сумською обласною філією та ОСОБА_1 був укладений договір № 750/4-4376 про надання кредиту на купівлю автотранспортного засобу, згідно якого ОСОБА_1 було надано у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти в сумі 22 658,00 Євро для оплати придбаного автомобіля марки Mitsubishi Outlander зі сплатою 10,5 відсотків річних (п. 1.1.1. Договору).

Згідно п.2.4. договору кредиту повернення кредиту здійснюється позичальником наступним чином: транш отриманий згідно пункту 1.1.1.1. (22858,00 Євро) для оплати придбаного автомобіля) щомісячно, починаючи з наступного місяця після одержання відповідного траншу кредиту, згідно з графіком, що наведений у Додатку 1 до цього договору; транші отримані для здійснення оплати страхових платежів щомісячно рівними частинами протягом року, починаючи з наступного місяця після одержання відповідного траншу кредиту.

Згідно п. 2.5. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту в останній робочий день поточного місяця, а також в кінцевий термін повернення заборгованості, визначений кредитним договором.

Згідно п. 2.5.1 кредитного договору сплата процентів здійснюється у валюті кредиту в період сплати, за який приймається період з 1 по 10 число місяця наступного за звітним.

Відповідно до п. 3.3.7 кредитного договору позичальник зобовязаний сплачувати проценти в розмірі, передбаченому п.п. 1.1.1 цього Договору, та в порядку визначеному в п.п. 2.5, 2.6 цього Договору.

Згідно п. 3.3.8 кредитного договору позичальник зобовязаний своєчасно та в повному обсязі повертати Кредит в порядку, визначеному в п. 2.4 цього Договору.

Протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення Кредитора згідно п. 3.2.3 цього Договору про невиконання вимог п.п. 3.2.3.4 3.2.3.6 цього Договору, повернути в повному обсязі Кредит, нараховані проценти з можливою неустойкою. (п. 3.3.9).

Згідно п. 4.1 кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.5 цього Договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених п. 2.4 цього Договору, Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення.

В якості забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 750/4-4376 від 21.12.2006 року, між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 750/4-4377 від 21.12.2005 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 взяла на себе зобовязання перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобовязань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку передбачених договором кредиту № 750/4-4376 від 21.12.2006 року.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав ОСОБА_1 кредит у розмірі 22 658,00 Євро, що підтверджується заявою на видачу готівки від 21.12.2016 року.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 порушив зобовязання по погашенню кредиту, передбачені договором від 21.12.2006 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем. (а.с. 15-16).

Станом на 17.02.2016 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором № 750/4-4376 від 21.12.2006 року складає 40 544,69 Євро, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 1223245,81 грн., в тому числі :

- заборгованість за кредитом 15375,20 Євро, що становить в еквіваленті за курсом НБУ станом на 17.02.2016 року 463874,49 грн.;

- заборгованість за відсотками 12652,58 Євро, що становить в еквіваленті за курсом НБУ станом на 17.02.2016 року 381732,29 грн.;

- пеня за несвоєчасне повернення кредиту за кожен випадок 8172,77 Євро, що в еквіваленті за курсом СБУ становить 246 575 грн. 06 коп.;

- пеня за несвоєчасне повернення відсотків за кожен випадок 4344,14 Євро, що в еквіваленті за курсом СБУ становить 131063 грн. 97 коп.

Судом встановлено, що останній платіж за договором відповідач ОСОБА_1 здійснив 06.04.2010 року (погашення нарахованих відсотків), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 15- 16).

За змістом статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 11.02.2015 року № 6-240цс14 позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що умови кредитного договору не містять положень щодо збільшення позовної давності.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Кредитний договір № 750/4-4376 , укладений 21 грудня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, передбачає обов'язок ОСОБА_1 погашати кредит частинами щомісячно, починаючи з наступного місяця після одержання відповідного траншу кредиту, згідно з графіком, що наведений у Додатку 1 до цього договору, з кінцевою датою погашення кредиту - 10.12.2012 року. Крім того, згідно п. 2.5.1. Договору сплата процентів здійснюється у валюті кредиту в період сплати, за який приймається період з 1 по 10 число місяця наступного за звітним.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту та процентів за користування кредитом, погашення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, в якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина третя, четверта статті 267 ЦК України).

Представник відповідача ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 подали до суду заяви про застосування позовної давності.

Судом встановлено, що останній платіж за договором відповідач ОСОБА_1 здійснив 06.04.2010 року, кінцевою датою погашення кредиту є 10.12.2012 року, з позовом до суду позивач звернувся 30 березня 2016 року, тому суд дійшов висновку, що на час звернення позивача до суду строк позовної давності як щодо вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, так і до вимог про стягнення відсотків та пені сплинув, що в силу ст. 267 ЦК України є підставою для відмови в задоволенні позову.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити у звязку зі спливом позовної давності.

Щодо вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до відповідача ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за договором про надання кредиту, то суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст.. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи правові висновки, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 21 травня 2012 року по справі № 6-88цс11 при вирішенні питання про стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором суд має перевірити чи не припинений договір поруки, при цьому звернення поручителя до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, не є необхідним.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 6.2. договору поруки № 750/4-4377 від 21.12.2006 року договір поруки набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання всіх вимог, забезпечених порукою, визначених п.п. 2.1.1.-2.1.3. цього договору.

При вирішенні справи суд виходить з того, що умови договору поруки про його дію до повного виконання всіх вимог, забезпечених порукою, не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України - порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Таким чином, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Кредитний договір № 750/4-4376, укладений 21 грудня 2006 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, передбачає обов'язок ОСОБА_1 погашати кредит частинами щомісячно, починаючи з наступного місяця після одержання відповідного траншу кредиту, згідно з графіком, що наведений у Додатку 1 до цього договору, з кінцевою датою погашення кредиту - 10.12.2012 року.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що так як згідно з графіком, що наведений у Додатку 1 до Кредитного договору № 750/4-4376, кінцева дата погашення кредиту - 10.12.2012 року, то на час звернення ПАТ "Укрсоцбанк" до суду з позовом до ОСОБА_2М, а саме, станом 30 березня 2016 року, порука відповідача ОСОБА_2 припинилася.

Аналіз ч.4 ст.559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Отже, виходячи з положень другого речення ч.4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК України.

За наведених мотивів у задоволенні позову ПАТ АБ "Укрсоцбанк" до поручителя ОСОБА_2 слід відмовити за неогрунтованістю.

Судом також встановлено, що 29.10.2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків із позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором кредиту № 750/4-4376 від 21.12.2006 р.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків від 27.11.2015 року, яким позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором кредиту у розмірі 22490,55 Євро, що в еквіваленті до офіційного курсу НБУ на дату проведення розрахунку складає 555740,26 грн. (а.с. 105-133).

Однак суд вважає, що пред'явлення ПАТ «Укрсоцбанк» позову до Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків не перериває строку позовної давності, при цьому суд виходить з наступного.

Частина друга статті 264 ЦК України визначає, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року № 6-895цс15, за змістом статті 257, частини другої статті 264, частин четвертої, пятої статті 267 Цивільного кодексу України, частини першої статті 118, частини першої статті 122 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) перебіг позовної давності шляхом пред'явлення позову може перериватися не в разі будь-якого направлення позову поштою, а здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема статей 109, 119, 120 ЦПК України. Якщо судом у прийнятті позовної заяви відмовлено або її повернуто, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подача позову з недодержанням правил підсудності.

Отже, перебіг позовної давності шляхом пред'явлення позову може перериватися в разі предявлення позову, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15.02.2017 року, що набрала законної сили, скасовано рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських Банків (третейський суддя Мороз О.А.) від 27.11.2015 року в справі № 2036/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. (а.с.165-168). Рішення мотивовано тим, що справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не подвідомча третейському суду відповідно до закону.

Таким чином, так як позов ПАТ «Укрсоцбанк» було предявлено з порушенням правил підвідомчості справ, то це не перериває перебігу строку позовної давності.

Враховуючи викладене, доказів вчинення боржником дій, що свідчать про переривання строку позовної давності, суду надано не було.

На підставі викладеного, ст. ст. 253, 256, 261, 266, 267, 526, 610, 612, 629, 530, 559, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Плотникова Н.Б.