П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2018 року

м. Рівне

Справа №569/5825/17

Провадження №22-ц/787/285/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Бондаренко Н.В., Хилевич С.В.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 листопада 2017 року (суддя - Смолій Л.Д., ухвалене о 16 год. 17 хв., дата складання повного тексту не зазначена) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - служба дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в :

11 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернулась з позовом ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 листопада 2017 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_1, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що позбавлення батьківських прав, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому таке питання слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Розглядаючи даний спір, суд першої інстанції, фактично взяв до уваги тільки пояснення позивача, показання свідків сторони позивача та висновок органу опіки та піклування, не дослідивши повно та об'єктивно всі обставини заявлені в судовому засіданні, зокрема, не взято до уваги той факт, що позивачем чиняться перешкоди у можливості зустрічей з сином.

Просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 листопада 2017 року скасувати та відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого повторно Серії НОМЕР_1.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №2478, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2016 року, з відповідача стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 08 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не спілкується з сином, не проявляє належної турботи та не цікавиться його здоров'ям.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова Пленуму №3) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Як вбачається із висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-1409 від 01 вересня 2017 року вважається доцільним позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно п.18 Постанови Пленуму №3, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Стаття 81 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні позивачкою не надано належних та переконливих доказів того, що відповідач свідомо, внаслідок винної поведінки ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина.

Крім того, суд враховує те, що син сторін лише 2016 року народження і проживає з матір'ю, між сторонами склались неприязні стосунки, що також створює перешкоди для спілкування відповідача з дитиною та можливість ним проявляти своє піклування.

Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд, не погоджується з висновком органу опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради № 08-1409 від 01 вересня 2017 року, оскільки він є недостатньо обґрунтованим і таким, що суперечить інтересам дитини. В даному висновку не наведено підстав та аргументів які б вказували на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, лише зазначена констатація безспірних фактів, щодо умов проживання сторін та їх дитини. Зокрема є незрозумілим на підставі чого орган опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради прийшов до такого висновку, яка робота ним проведена, щодо врегулювання даного конфлікту, чи встановлення фактичних обставин ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку щодо позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки інтереси дитини не вимагають позбавлення батьківських прав відповідача, відповідачу потрібно надати термін для виправлення свого відношення до виховання дитини.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення підлягає скасуванню, а відповідач попередженню про необхідність зміни ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Керуючись ст.ст. 274, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 листопада 2017 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 про позбавлення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовити.

Попередити відповідача ОСОБА_1 про необхідність зміни його ставлення, як батька до виховання дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Покласти на орган опіки і піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради контроль, за виконанням відповідачем своїх батьківських обов'язків щодо виховання дитини протягом одного року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її проголошення.

У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 березня 2018 року

Головуюча

Судді :