Справа № 471/25/18-ц
Провадження №2/471/106/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"03" березня 2018 р.

Братський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Скарницької І.Б.,

за участю секретаря Данілова Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Братське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

В своєму позові позивач зазначає, що 06 серпня 1999 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 16 по вул. Нагірна в с. Антонове Братського району Миколаївської області, договір у цей же день було зареєстровано товарною біржею «Віконт-Т» в журналі реєстрації біржових угод № 3-158. Відповідно до п. 10 даного договору, даний договір нотаріальному посвідченню не підлягає. Зобов'язання по договору позивачем було виконано в повному обсязі. Право власності на даний житловий будинок позивач зареєстрував в КП "Вознесенське МБТІ". Однак, у зв'язку з оформленням субсидії позивач дізнався, що вказаний договір не оформлений нотаріально та не являється документом, який засвідчує право власності на житловий будинок, оскільки даний договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Однак відповідач відмовляється від нотаріального посвідчення договору вважаючи, що всі обов'язки за договором ним було виконано.

Позивач до початку судового засідання звернувся із письмовою заявою, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив справу слухати без його участі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик до суду, причини неявки суду невідомі.

Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

06 серпня 1999 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 16 по вул. Нагірна в с. Антонове Братського району Миколаївської області, який зареєстровано товарною біржею «Віконт-Т» в журналі реєстрації біржових угод № 3-158 (а.с. 5).

Зобов'язання по договору позивачем було виконано в повному обсязі: він сплатив оговорену суму 300 грн. за купівлю вказаного майна, а відповідач віддав всі документи на будинок та ключі від нього.

Відповідно до реєстраційного напису Вознесенського міжміського бюро технічної інвентаризації, засвідчено, що житловий будинок зареєстрований за ОСОБА_1 Георгієвною, реєстровий №55 (а.с. 6).

При оформлені субсидії позивач дізнався, що вказаний договір не оформлений нотаріально та не являється документом, який засвідчує право власності на житловий будинок.

Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі-продажу будинку було укладено 16.11.2000 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Зобовязання за договором купівлі-продажу житлового будинку сторонами були виконанні.

Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося.

Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір дійсним.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 280, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку № 16 з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вул. Нагірна в с. Антонове Братського району Миколаївської області, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, на суму 300 гривень, та зареєстрований універсальною товарною біржею Віконт-Т 06 серпня 1999 року за № 3-158.

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Суддя ОСОБА_4