Справа № 194/144/18
Номер провадження 2/194/174/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Солодовник І.С.,

при секретарі Сафоновій А.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження, користування квартирою,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, третьої особи про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження, користування квартирою, в якій зазначає, що він на підставі свідоцтва про право на житло від 24 жовтня 1994 року є власником 1/3 частки квартири № АДРЕСА_4 Дніпропетровської області. Вказує, що дана обставина підтверджується свідоцтвом про право власності від 24 жовтня 1994 року.

У вищевказаній квартирі з 04.07.2002 року зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується випискою з адресної книги за адресою: АДРЕСА_4, але з 2008 року відповідачі у зазначеній квартирі не мешкають, їх речей в квартирі не має, спроб вселитися відповідачі не проводили, оплату за комунальні послуги не здійснюють. Факт не проживання відповідачів в будинку можуть підтвердити свідки: ОСОБА_6, яка проживає за адресою: АДРЕСА_5, ОСОБА_7, який мешкає за адресою: АДРЕСА_6.

Позивач зазначає, що йому відомо про те, що його син ОСОБА_2 та його онук ОСОБА_3 на теперішній час мешкають в Росії, є громадянами Росії, зареєстровані в Росії. Він звертався до відповідачів у телефонному режимі з проханням знятися з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_4, але його прохання залишається без уваги відповідачів, вони не мають наміру приїжджати з метою знятися з реєстрації. Позивач вказує, що не зняття відповідачів з реєстраційного обліку перешкоджає йому реалізувати його право власності на житло, порушує його право розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, він позбавлений можливості отримати грошову компенсацію за опалення квартири, як пенсіонер та колишній працівник вугільного підприємства, оскільки для цього необхідно надати довідку про доходи усіх осіб, що зареєстровані в житловому приміщенні, а тому, реєстрація відповідачів у вищезазначеній квартирі заважає позивачу у повноцінному та безперешкодному користуванні та розпорядженні своєю власністю.

У звязку з чим, позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні його власністю часткою квартири АДРЕСА_4 шляхом позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, права користування зазначеним житловим приміщенням, що є підставою для зняття ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які зареєстровані у зазначеній квартирі, з реєстраційного обліку.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 41).

Відповідач ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що він з сином дійсно з 2008 року не мешкають в квартирі АДРЕСА_4 та перешкод його батько в проживанні за вказаною адресою йому з сином не чинив. На теперішній час він та його син є громадянами Російської Федерації та він разом з сином проживають у Російській Федерації. Крім того, зазначив, що позов визнає повністю і просить його задовольнити, просить розгляд справи проводити без нього та без участі його неповнолітнього сина ОСОБА_3 (а.с. 37-38).

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позову (а.с. 42-43).

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 24.11.1994 року, виданого КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» (а.с 9).

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та його неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданого 25.12.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 20), зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 що підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 02.01.2018 року та випискою з адресної картки за вказаною адресою за вих. № 105 від 22.01.2018 року, виданих відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області, (а.с. 12-13).

Згідно з актом за вих. № 110 від 16.01.2018 року, виданим ЖРЕД-6 КП "Тернівське житлово-комунальне підприємство" м. Тернівка Дніпропетровської області, в квартирі АДРЕСА_4, зареєстровані, але не мешкають з 2008 року по теперішній час ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджують сусіди НОМЕР_3 - ОСОБА_6, НОМЕР_4 - ОСОБА_10 (а.с. 14).

За ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

На підставі ст. 150 Житлового кодексу УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ст. 155 Житлового кодексу УРСР, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено право користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Відповідно до правових позицій, викладених у п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", вбачається, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР).У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Як встановлено з позовної заяви відповідачем по даній справі є ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах, та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

При цьому суд враховує, що у відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За положеннями ст. 16 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання.

З акта № 110 від 16.01.2018 року, виданого ЖРЕД - 6 КП «Тернівське житлово-комунальне підприємство» м. Тернівка Дніпропетровської області видно, що з 2008 року квартира АДРЕСА_4 не є місцем проживання відповідача ОСОБА_2 та його неповнолітнього сина ОСОБА_3.

Крім того, згідно з письмовою заявою від 04.04.25018 року, надісланою ОСОБА_2 до суду поштовим зв'язком, відповідач підтверджує, що він та його неповнолітній син не мешкають в квартирі АДРЕСА_4 а проживають у Російській Федерації за адресою: АДРЕСА_7, що також підтверджується паспортами відповідача ОСОБА_2 та його неповнолітнього сина ОСОБА_3, які містяться в матеріалах справи (а.с. 16-19, 21-22).

Крім того, представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечувала.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.

Згідно ч. 3 ст. 41, ч. 2 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до положень норм ст.ст. 16, 391, 386 ЦК, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Крім того, у відповідності до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки відповідач, який діє в своїх інтересах, та інтересах свого неповнолітнього сина не проживають без поважних причин в квартирі позивача з 2008 року, у зв'язку з чим, втратили право користування нею, а також, що їхня реєстрація у цій квартирі перешкоджає позивачу вільно розпоряджатися своїм майном та порушує права позивача як власника.

Керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, Протоколом 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 10, 12, 76, 81, 223, 258, 263-265, 274 ЦПК України, ст.ст. 16, 29, 316-317, 319, 321, 346, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 64, 150, 155-156 Житлового кодексу УРСР, суд, -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження, користування квартирою задовольнити.

Усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, перешкоди в користуванні та розпорядженні його власністю - часткою квартири АДРЕСА_4, шляхом позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, права користування житловим приміщенням, що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І.С. Солодовник