Провадження № 2-о/225/632/2018
Справа № 225/5065/18
РІШЕННЯ

Іменем України

22 листопада 2018 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Нємиш Н.В.,

присяжних - Ігнатенко Ю.А, Калюкіної А.Д.

за участю:

секретаря Андрієвої Т.О.,

представника заявника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_4 заінтересовані особи - Управління соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, Торецьке об'єднане управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

В вересня 2018 року заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 безвісно відсутнім.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення Дзержинського міського суду Донецької області 13.10.1987 року вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нею, в будинку зареєстрований її син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, ОСОБА_5 з 2008 року за вказаною адресою не проживає,оскільки виїхав за межі м.Торецьк на заробітки до Російської Федерації. З того часу відомостей про його місце знаходження (перебування) їй невідоме, з ним втрачено будь - який зв'язок. Їй самій приходиться нести всі витрати по утриманню жилого будинку, сплаті комунальних послуг відповідно до кількості осіб, зареєстрованих в помешканні, тощо.

Визнання ОСОБА_5 безвісно відсутнім необхідно заявнику для оформлення соціальної допомоги по оплаті комунальних платежів.

Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні.

Представники заінтересованих осіб - Торецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області та Управління соціального захисту населення військово - цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області в судове засідання не з'явилися, надавши суду письмові заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, проти задоволення заяви не заперечують.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Як встановлено судом заявник по справі ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_5 (а.с. 12).

Заявник по справі та її син ОСОБА_5 зареєстровані в АДРЕСА_1 (а.с. 3, 45).

Згідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19872754 від 13.08.2008 року (а.с.4) жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить заявнику по справі ОСОБА_4.

Проте, син заявника по справі ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в 2008 році виїхав за межі міста Торецька. З цього часу відомостей про його місце знаходження (перебування) у заявника по справі не має, з ним втрачено будь - який зв'язок.

Так, згідно інформації з Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області від 18.09.2018 № 01-04/1468 (а.с. 33), Торецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 26.09.2018 № 4145/02 (а.с. 35), Управління соціального захисту населення військово - цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області від 20.09.2018 №06/вх.4231 (а.с. 32) на обліку в зазначених установах ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 не перебуває, ніякого виду пенсій, страхових виплат та державної допомоги не отримує.

За відомостями Торецького відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області № 15682/202/0618 від 17.09.2018 (а.с. 30) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розшуку як безвісно зниклий або як злочинець не значиться.

Згідно інформації Управління соціального захисту населення військово - цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області (а.с.32) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 по Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб не значиться.

З відповіді Торецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області №3507/15.16-30 від 19.09.2018 року (а.с. 31) вбачається, що актові записи на ОСОБА_5 за період часу з 01.01.2008 року по теперішній час відсутні.

Факт відсутності ОСОБА_5 за місцем своєї реєстрації, а саме за адресою АДРЕСА_1, також підтверджено відповідними актами (а.с. 6, 11).

Надані докази, які були досліджені в судовому засіданні, суд визнає належними і допустимими, оскільки вони містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують відсутність ОСОБА_5 за місцем проживання з 2008 року та неможливість встановлення його місця перебування вжитими заходами державних органів.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Оскільки останній день одержання відомостей про ОСОБА_5 встановити неможливо, а з пояснень представника заявника, останні відомості про вказану особу надходили у 2008 році, без зазначення конкретного місяця, суд на підставі ч.2 ст.43ЦК України вважає днем початку безвісної відсутності цієї фізичної особи перше січня наступного року, тобто 01 січня 2009 року.

Відповідно до ст.45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася чи якщо одержано відомості про місце її перебування, то суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї чи іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання її безвісно відсутньою.

Отже, проаналізувавши фактичні обставини справи, за результатами дослідження наявних у справі документальних доказів, суд вважає факт відсутності ОСОБА_5 за місцем постійного проживання: м.Торецьк (попередня назва Дзержинськ), вул. Харківська, 56 з 2009 року (тобто більше одного року) встановленим, у зв'язку з чим заяву про визнання особи безвісно відсутньою слід задовольнити.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» суд рахує за необхідне звільнити заявницю від сплати судового збору, оскільки ОСОБА_4 є інвалідом першої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ № э0872198 від 14.06.2017 року.

Тому суд доходить висновку, що судові витрати по справі повинні бути віднесені за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 89, 263, 265, 315 ЦПК України, ст. 43 ЦК України, Законом України «Про судовий збір», суд,

ВИРІШИВ:

Заявлені вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Торецьк (м.Дзержинськ) Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - безвісно відсутнім з 01 січня 2009 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя:

Присяжні: