П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року

м. Рівне

Справа № 570/4687/17

Провадження № 22-ц/4815/260/18

Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Л.В.

Рішення суду першої інстанції ухвалено в м. Рівне Рівненської області

Дата ухвалення рішення суду: 15.08.2018 об 11 год. 10 хв.

Дату складення повного тексту: 23.08.2018.

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.

учасники справи: позивач - ОСОБА_2;

відповідач - ОСОБА_3,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського районного суду від 15 серпня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року в суд через свого представника - адвоката ОСОБА_4 звернулася ОСОБА_5 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Мотивуючи позов, зазначала про те, що в судовому порядку відповідача визнано батьком двох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 Оскільки ОСОБА_3 не виконує своїх батьківських зобов'язань з утримання дітей, тому вважала, що його обов'язком є надання аліментів на користь позивача у розмірі 1 500 гривень на кожну дитину.

Ухвалою Рівненського районного суду від 06 листопада 2017 року відкрито провадження у зазначеній справі і призначено її до розгляду.

Рішенням Рівненського районного суду від 15 серпня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_5

- на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень щомісяця, починаючи з 31 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття;

- на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень щомісяця, починаючи з 31 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення в частині стягнення аліментів на дітей допущено до негайного виконання.

Позивач: ОСОБА_5, прож. АДРЕСА_1, решта ідентифікуючих даних невідомі.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, АДРЕСА_2, не працює, паспорт серії НОМЕР_2, виданий 03.12.1997 Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області, ідент. номер платника податків: НОМЕР_1.

На рішення суду відповідачем подано апеляційну скаргу, де покликався на його незаконність і необґрунтованість, що фактично полягають у невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

На її обґрунтування зазначав про неврахування судом правил ст. 81 ЦПК України щодо обов'язків сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, порядок подання доказів та неможливість доказування на припущеннях.

Вважає, що судом недодержано вимог ст.ст. 180, 182 СК України щодо обов'язку кожного з батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Між тим, він з поважних причин не надав у судовому засіданні доказів на часткове спростування розміру аліментів, зокрема про склад його сім'ї, а також про матеріальне становище - перебування на його утриманні трьох дітей, дружини і батьків пенсіонерів.

З огляду на ці обставини та вважаючи порушеними положення ст. 263 ЦПК України щодо верховенства права, просив рішення суду першої інстанції змінити та прийняте нове - про зменшення розміру аліментів на кожну дитину до 500 гривень.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Як правильно з'ясовано судом, відповідач на підставі рішення Рівненського районного суду від 08 листопада 2012 року, що набрало законної сили, визнаний батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2

Діти проживають разом з матір'ю і перебувають на її утриманні.

Згідно зі ст.ст. 180, 182, 184 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1.)стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2.)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3.)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4.) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Той з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Повно і правильно з'ясувавши обставини справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин підлягають до застосування норми матеріального права, на застосуванні яких наполягала позивач, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов частково, зменшивши розмір аліментів.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом процесуального законодавства, то колегія суддів з ними не погоджується.

Так, відповідно до абз. другого ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Проте будь-яких доказів про такі процесуально-правові дефекти, які потягли би хибне розв'язання аліментного спору судом, відповідач не надав, а матеріали справи їх не містять.

Не заслуговують на увагу і аргументи про неправильне застосування норм матеріального права, оскільки спростовуються правильністю висновків суду.

Твердження ОСОБА_9 в апеляційній скарзі про ненадання з поважних причин доказів про утримання ним трьох дітей, дружини та батьків пенсіонерів є необґрунтованими, виходячи з такого.

Згідно із ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від його волі.

Тому самі по собі покликання автора апеляційної скарги про наявність поважних причин для неподання доказів у районному суді, а саме що він був упевнений в неявці позивача в судове засідання, не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

В силу правил ст.ст. 368, 141 ЦПК України понесений відповідачем судовий збір при поданні апеляційної скарги поверненню йому не підлягає через відхилення апеляційної скарги.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 367-368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення, а рішення Рівненського районного суду від 15 серпня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: