АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2396/18 Справа № 183/1433/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Василенко М.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 12 липня 2000 року у них з відповідачем народився син ОСОБА_4, на утримання якого рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2011 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Районним судом був виданий виконавчий лист, який вона предявила до виконання до Покровського РУЮ Дніпропетровської області. Відповідною постановою від 23 листопада 2012 року було відкрито виконавче провадження № 35362666 з виконання виконавчого листа, а 06.11.2014 року виконавче провадження було завершене, виконавчий лист направлено до ВДВС Печерського районного управління юстиції м.Києва. 25 вересня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, виконавчий лист направлено до ВДВС Голосіївського РУЮ в м.Києві за місцем роботи боржника.

Звертаючись у березні 2017 року до Новомосковського міськрайонного суду позивач наполягала на тому, що з 2012 року відповідач не сплачує на її користь аліменти, вона не має можливості отримати розрахунок заборгованість по аліментах, тому вважала, що заборгованість виникла з вини відповідача, за її підрахунками заборгованість по аліментах становила на момент звернення 15113, 10 грн. Крім того, позивач просила стягнути пеню у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що за її підрахунками складає 128511,56 грн. В ході розгляду справи позивач надала суду докази того, що нею, на підставі ухвали Покровського районного суду Дніпропетровської області від 31.08.2017 року отримано дублікат виконавчого документу, який предявлено до виконання до Новомосковського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Останніми було здійснено розрахунок заборгованості, станом на 10.10.2017 року відповідач в повному обсязі погасив наявну заборгованість зі сплати нарахованих аліментів в розмірі 19 900 грн. При цьому позивач просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у розмірі 19 512, 38 грн, в якості пені за несплачені аліменти на утримання неповнолітнього сина.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 рокувідмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач був повідомлений державним виконавцем про обовязок до сплати аліментів у певному розмірі, тому вина відповідача в утворенні заборгованості відсутня, що виключає можливість стягнення пені від суми несплачених аліментів.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якого є сторони по справі, за рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2011 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.11.2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 14).

Згідно матеріалів справи, 23.11.2012 року за заявою ОСОБА_5 Відділом державної виконавчої служби Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області було відкрито виконавче провадження № 35362666 з виконання виконавчого листа № 2-782 від 07.03.2012 року, постанову було відправлено поштою боржнику до виконання, а 06.11.2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у якій зазначено про наявність заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 12 887, 41 грн. (а.с. 19).

За клопотанням позивача про витребування доказів, Голосіївський районний відділ ДВС м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві повідомив суд першої інстанції про відсутність на виконанні виконавчого листа № 2-782 (а.с. 81).

На підставі ухвали Покровського районного суду Дніпропетровської області від 31.08.2017 року позивачем отримано дублікат виконавчого листа (а.с. 85-87), який направлено для виконання до Новомосковського міськрайонного відділу ДВС.

27.09.2017 року державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-782/11, виданого 15.12.2011 року Покровським районним судом Дніпропетровської області (а.с. 96).

Згідно розрахунку державного виконавця, заборгованість відповідача по аліментах за період з 13.09.2014 року по 01.10.2017 року складала 20027,86 грн. Станом на 10.10.2017 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а.с. 95).

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною першою статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі №6-81цс13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-94цс-15 від 1 липня 2015 року: З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Матеріалами справи підтверджується, що з вини відповідача, який своєчасно належним чином не виконував свої обовязки, утворилась сума заборгованості зі сплати аліментів.

Доказів про те, що заборгованість по аліментах виникла внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками до суду не надано, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача підлягає стягненню пеня за період з вересня 2014 року по жовтень 2017 року в розмірі 5 925,98 грн., виходячи з наступного розрахунку:

Рік, місяцьНараховано, грн.Сплачено, грн.Кількість днів у місяціРозмір пені, грн.
2014 вересень 286,52 - 30 85,96
жовтень505,62-31156,74
листопад505,62-30151,69
грудень505,62-31156,74
2015 січень 514,00 - 31 159,34
лютий514,00-28143,92
березень514,00298,003164,80
квітень514,00-30154,20
травень514,00298,003164,80
червень514,00-30154,20
липень514,00-31159,34
серпень514,00-31159,34
вересень534,00300,003070,20
жовтень534,00148,0031119,66
листопад534,00150,0030115,20
грудень534,00-31165,54
2016 січень 534,00 296,00 31 73,78
лютий534,00-29154,86
березень534,00296,003173,78
квітень728,00150,0030173,40
травень728,00300,0031132,68
червень728,00-30218,40
липень728,00150,0031179,18
серпень728,00150,0031179,18
вересень728,00150,0030173,40
жовтень728,00150,0031179,18
листопад728,00150,0030173,40
грудень728,00148,0031179,80
2017 січень 799,00 150,00 31 201,19
лютий799,00150,0028181,72
березень799,00150,0031201,19
квітень799,00-30239,70
травень799,00150,0031201,19
червень799,00-30239,70
липень799,00150,0031201,19
серпень799,00-31247,69
вересень799,00-30239,70
жовтень257,7419900,0031-
5925,98

Посилання суду першої інстанції на те, що відповідача не було повідомлено про його обовязок щодо сплати аліментів у певному розмірі є необґрунтованими, оскільки обовязок щодо щомісячної сплати аліментів покладено на ОСОБА_6 рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2011 року, про яке йому було достовірно відомо, однак добровільно відповідачем не виконувалось в повному обсязі. Отже, судом апеляційної інстанції не встановлено обставин, які б могли звільнити відповідача від відповідальності за прострочення виконання аліментних зобовязань.

З огляду на вищезазначене, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях, згідно вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1600,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 5925 (пять тисяч девятсот двадцять пять) грн 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати в розмірі 1600,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

ОСОБА_7