22-ц/775/137/2018(м)
Головуючий в 1 інстанції Музика О.М.
Доповідач Лопатіна М.Ю.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 березня 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.,

суддів Биліни Т.І., Мироненко І.П.

при секретарі Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2, заінтересована особа: Центральний районний у місті Маріуполі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 січня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеною заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території у місті Макіївці Донецької області її двоюрідного діда ОСОБА_2

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 січня 2018 року дану заяву повернуто заявнику.

З таким судовим рішенням ОСОБА_1 не погодилася та подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначила, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що вона не наділена правом звернення до суду з даною заявою, оскільки відноситься до побічної лінії споріднення з ОСОБА_2, так як відповідно до вимог ст. 317 ЦПК України, право на звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті надано всім родичам померлого.

Заявник та представник заінтересованої особи у судове засідання апеляційного суду не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно заяви Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, він просив справу розглянути за відсутності його представника.

За вимогами ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно п.6 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За вимогами п.4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Повертаючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки заявник, хоча і є родичем ОСОБА_2, проте між ними існує не пряма, а побічна лінія споріднення, а тому ОСОБА_1 не наділена правом звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті такого родича.

З таким висновком суду погодитися не можливо, оскільки до нього суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

В основу порядку розгляду справ окремого провадження закладені загальні правила позовного провадження. Оскільки справи окремого провадження мають суттєву специфіку, то провадження у цих справах становлять певний синтез загальних правил цивільного судочинства, правил, які властиві окремому провадженню в цілому, а також правил, які властиві виключно певній категорії таких справ. Тобто специфіка провадження у кожній категорії справ окремо регулюється шляхом встановлення до загального порядку розгляду справ окремих процесуальних винятків та доповнень.

За змістом частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Отже, даної нормою закону передбачено, що із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України може звернутись будь-який родич померлого незважаючи на існуючу лінію споріднення між ними.

Слід зауважити, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України має розглядатися судом за загальними правилами, передбаченими для розгляду заяв про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України), у тому числі щодо суб'єктів звернення у такій категорії справ.

ОСОБА_1, звертаючись до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2, додала документи, які підтверджують те, що останній є рідним братом її баби по лінії батька, тобто її родичем, а тому висновки суду першої інстанції, що вона не наділена правом на звернення до суду із такою заявою є необґрунтованими.

При цьому, повертаючи заяву ОСОБА_1, керуючись вимогами ч. 4 ст. 185 ЦПК України, місцевий суд не врахував, що така підстава для повернення заяви, як відсутність у заявника права на звернення до суду з відповідною заявою, не передбачена цією нормою закону.

Також суд першої інстанції не звернув уваги, що частиною другою ст. 317 ЦПК України передбачено, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Заяву ОСОБА_1 місцевий суд розглянув на п'ятий день після надходження її до суду.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Таким чином, оскаржена ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права і, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381- 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 січня 2018 року скасувати і направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Повне судове рішення виготовлено 02 березня 2018 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: