Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Герасименко Ю.О.,

позивач: ОСОБА_2,

відповідачі: ОСОБА_3 і вона ж як законний представник неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5 і вона ж як законний представник неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 січня 2018 року; суддя - Коверзнев В.О.; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 12 січня 2018 року, м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 р. ОСОБА_2 пред'явила позов до ОСОБА_3 і до неї же як до законного представника малолітньої ОСОБА_6, до ОСОБА_5 і до неї же як до законного представника малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в якому просила визнати останніх такими, що втратили право користування належною їй частиною будинку АДРЕСА_2. Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що всі відповідачі зареєстровані у вказаному жилому приміщенні. ОСОБА_3 та її малолітня донька ОСОБА_6 з моменту реєстрації по цей час з власної ініціативи жодного дня не проживали у спірному приміщенні; ОСОБА_5 та ОСОБА_6, проживши два роки, в добровільному порядку з нього виїхали, а ОСОБА_7 ніколи не мешкала у спірному житлі. Особистих речей відповідачів в житлі, про яке йдеться, немає, витрат по утриманню даного житла вони не несуть, але в добровільному порядку скасувати реєстрацію у ньому відмовляються.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: визнано ОСОБА_3 та її малолітню доньку ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловими приміщеннями в будинку АДРЕСА_2, у задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Ухвалюючи це рішення, суд І інстанції виходив з того, що в ході розгляду справи у суді доведено факт непроживання ОСОБА_3 та її малолітньої доньки ОСОБА_6 у спірному житлі понад один рік без поважних причин, що факт постійного непроживання у ньому ОСОБА_5 і її малолітніх доньок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 понад один рік не доведено, що син позивача ОСОБА_8 за сприяння її (позивача) чоловіка створює відповідачеві ОСОБА_5 перешкоди в користуванні належною їм - ОСОБА_8 і ОСОБА_5 квартирою АДРЕСА_1 та що у кімнаті, де мешкали ОСОБА_5 з дітьми, у цей час проживає позивач ОСОБА_2 і її чоловік.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання ОСОБА_5 і її доньок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 такими, що втратили право користування належною ОСОБА_2 частиною будинку АДРЕСА_2 та ухвалити рішення про задоволення цих позовних вимог і відшкодувати їй судові витрати. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

- свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 дали суду показання, які беззаперечно підтверджують, що ОСОБА_5 і її доньки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не мешкають в будинку АДРЕСА_2,

- жодних перепон для проживання ОСОБА_5 і її доньок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у спірному житлі позивач не чинила, вони з власної волі виїхали із нього і понад один рік не мешкають за місцем реєстрації,

- кімната в якій мешкала ОСОБА_5 з дітьми, у даний час використовується позивачем в зв'язку з тим, що ОСОБА_5 з дітьми добровільно та без наміру повертатися її залишили, а позивач - власник спірного житла має право мешкати в будь-якій складовій частині цього житла;

- суд безпідставно посилається як на одну з підстав відмови у задоволенні вимог ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_5 і її дітей такими, що втратили право користування спірним житлом, на наявність спору між ОСОБА_5 та сином позивача ОСОБА_8 з приводу користування їх спільною квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду від 28.02.2018 до участі у справі як орган опіки та піклування залучено Деснянську районну у м. Чернігові раду для дачі висновку по суті спору між сторонами.

В судовому засіданні ОСОБА_2 і її представник підтримали апеляційну скаргу; ОСОБА_5 подала клопотання про розгляд справи без її участі та про залишення рішення суду І інстанції без змін; Деснянська районна у м. Чернігові рада (як орган опіки та піклування) заперечила проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню.

Так, по справі встановлено наступне.

Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що видане 03.04.2006 державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори (реєстровий № 2-1286), і копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11499021, що виданий 10.08.2006 Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації, підтверджено, що 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 (арк. 5, 6).

Згідно з домовою книгою належної позивачеві частини будинку АДРЕСА_2, на цей час у ній зареєстровані: з 19.06.2003 - позивач ОСОБА_2, з 25.11.2008 - відповідач ОСОБА_3 і її донька ОСОБА_6, з 14.01.2010 - відповідач ОСОБА_5, доньки останньої: ОСОБА_6 - з 04.08.2011 і ОСОБА_7 - з 17.11.2012, чоловік позивача ОСОБА_12 - з 04.02.2012, сини позивача: ОСОБА_8 - з 09.02.2012 і ОСОБА_13 - з 01.10.2013 (арк. 7-10).

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є колишніми дружинами сина позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_8, шлюб з якими розірвано, що підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 від 10.05.2006 (арк. 17) та копією рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.10.2017 по справі № 750/9013/17 про розірвання шлюбу з ОСОБА_5, яке набрало законної сили (арк. 18).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частині трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка була придбана ними в період шлюбу.

Згідно з довідкою Чернігівського дошкільного навчального закладу № 59 «Білочка» Управління освіти Чернігівської міської ради № 31 від 05.12.2017, ОСОБА_7 відвідує цей навчальний заклад (арк. 56).

Згідно з копією акту обстеження умов проживання від 27.03.2018, складеного комісією спеціалістів служби у справах дітей Деснянської районної у м. Чернігові ради, ОСОБА_2 не підтримує стосунків з ОСОБА_5 Остання, разом з дітьми за адресою: АДРЕСА_2 не проживає близько чотирьох років, про що свідчить відсутність у обстежуваних приміщеннях її особистих та дитячих речей (арк. 113).

За інформацією служби у справах дітей Новгород-Сіверської райдержадміністрації від 04.04.2018 № 12-15/69, ОСОБА_14 за вказаним у позовній заяві місцем проживання - АДРЕСА_3 не проживає, а зі слів її батьків вона разом з дітьми мешкає в АДРЕСА_1 (арк. 115).

Згідно з копією акту обстеження комісією спеціалістів служби у справах дітей Деснянської районної у м. Чернігові ради умов проживання ОСОБА_5 від 29.03.2018, який складено у присутності ОСОБА_5 і який нею підписано, остання разом з дітьми в квартирі АДРЕСА_1 проживає періодично; у квартирі можна проживати лише в одній кімнаті з трьох, а інші кімнати порожні, так як вони підготовлені для проведення у них ремонтних робіт; ОСОБА_5 має намір продати цю квартиру, яка придбана у шлюбі, і на час пошуку та придбання нового житла вона має намір проживати за місцем реєстрації, хоча і перебуває з ОСОБА_2 у напружених стосунках; дочка ОСОБА_5 - ОСОБА_6 навчається у другому класі загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів с. Буда Вороб'ївська, Новгород-Сіверського району Чернігівської області, а ОСОБА_7 відвідує дошкільний навчальний заклад № 59 м. Чернігова; більшість часу всі вони проживають у с. Буда Воробївська, Новгород-Сіверського району Чернігівської області (арк. 114).

У згаданому вище клопотанні ОСОБА_5 до апеляційного суду від 19.03.2018 зазначено, що вона мешкає по АДРЕСА_3 (арк. 100).

Допитані судом І інстанції як свідки сусіди позивача ОСОБА_9, ОСОБА_15 та ОСОБА_11, показання яких оголошено апеляційним судом, пояснили, що ОСОБА_3 з дочкою ОСОБА_6 не проживали і не проживають за місцем реєстрації (у спірному житлі) та що ОСОБА_5 з дочками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у цьому житлі постійно ніколи не проживали і останнього разу були там більше року тому.

У висновку Деснянської районної у м. Чернігові ради, який затверджено рішенням її виконкому від 23.04.2018 № 90, зазначено про недоцільність визнання ОСОБА_3 та її малолітньої дочки ОСОБА_6, ОСОБА_5 і її малолітніх дочок ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_2. Конкретних мотивів цієї недоцільності у висновку не наведено. Разом з тим у ньому констатується факт непроживання відповідачів у спірному житлі (арк. 135-137).

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Рішення місцевого суду в частині визнання ОСОБА_3 та її малолітньої дочки ОСОБА_6 такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням, не оскаржується, а апеляційний суд не встановив підстав для перегляду його у цій частині в порядку ч. 4 ст. 367 ЦПК України.

З інформації служби у справах дітей Новгород-Сіверської райдержадміністрації від 04.04.2018 № 12-15/69, копії акту обстеження умов проживання ОСОБА_5 і її дітей від 29.03.2018, який складено у присутності ОСОБА_5 комісією спеціалістів служби у справах дітей Деснянської районної у м. Чернігові ради, з клопотання ОСОБА_5 до апеляційного суду від 19.03.2018 і показань свідків ОСОБА_9, ОСОБА_15 та ОСОБА_11 апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_5 разом з її дітьми понад один рік не проживає в спірному житлі і поважності причин їх непроживання у цьому житлі не встановлено. Ці належні й допустимі докази як кожен окремо, так і у їх сукупності ніяк не спростовано. Отже в силу ч. 2 ст. 405 ЦК України ОСОБА_5 та її діти втратили право користування житловим приміщенням, про яке йдеться.

Висновок суду І інстанції про те, що згадані свідки беззаперечно не підтвердили факт відсутності ОСОБА_5 з дітьми в спірному житлі понад 1 рік, суперечать змістові показань цих свідків.

Додана до матеріалів справи довідка про те, що ОСОБА_16 знаходиться на обліку у педіатра-ендокринолога апеляційним судом як доказ відкидається з підстав незрозумілості, яким саме медичним закладом вона видана, і відсутності у ній інформації по суті справи (арк. 57). Згадана вище довідка Чернігівського дошкільного навчального закладу № 59 «Білочка» Управління освіти Чернігівської міської ради № 31 від 05.12.2017теж не містить інформації, необхідної для вирішення справи.

Апеляційний суд відкидає висновок Деснянської районної у м. Чернігові ради про недоцільність визнання ОСОБА_3 та її малолітньої дочки ОСОБА_6, ОСОБА_5 та її малолітніх дочок ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_2, оскільки він суперечить ч. 2 ст. 405 ЦК України - нормі права, що регулює спірні правовідносини, і наявним у справі та описаним вище доказам, зокрема доказам, що здобуті в ході обстеження умов проживання ОСОБА_5 з дітьми, які надано суду самою Деснянською районною у м. Чернігові радою і фактичним даним про взаємини сторін, які містяться у цьому висновку.

Отож рішення суду І інстанції в частині відмови у визнанні ОСОБА_5 та її малолітніх дочок ОСОБА_6 й ОСОБА_7 такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням, підлягає скасуванню з ухваленням рішення про визнання їх такими, що втратили право користування цим приміщенням.

Апеляційний суд вважає за необхідне вирішити справу як на підставі наданих суду І інстанції доказів, так і на підставі наданих апеляційному суду доказів, так як всі вони мають виключне значення для вирішення справи по суті.

В силу ч. 13 ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням апеляційної скарги слід стягти з ОСОБА_3 і ОСОБА_5 по 320 грн 00 коп. з кожної на відшкодування ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, та з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 - 2880 грн 00 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги (квитанції на арк. 1, 71, 83).

Керуючись ст.ст. 374, 376 ч. 1 п. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 січня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 скасувати і задовольнити дані вимоги.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, і її неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_2, у якому зареєстровано місце їхнього проживання.

Стягти з ОСОБА_3 і ОСОБА_5 по 320 (триста двадцять) грн 00 коп. з кожної на відшкодування судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягти з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 2880 (дві тисячі вісімсот вісімдесят) грн 00 коп. на відшкодування судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову виготовлено 10.05.2018.

Головуючий:Судді: