Справа № 352/133/18
Провадження № 22-ц/779/620/2018
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

15 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі колегії суддів:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Максюти І.О., Фединяка В.Д.

секретаря Турів О.В.

з участю: апелянта ОСОБА_1, позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2018 року,-

в с т а н о в и в:

У січні 2018 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно, до досягнення ним повноліття.

Вимоги позивач обґрунтувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тисменицького районного суду від 01.07.2016 року розірвано. У шлюбі народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею.

Відповідач у добровільному порядку кошти на утримання дитини не надає. У нього немає інших дітей та утриманців, відсутні протипоказання щодо стану його здоров'я.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі по 1500 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 29 січня 2018 року до досягнення ним повноліття.

Стягнення аліментів у розмірі платежу за один місяць звернуто до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 704,80 гривень судового збору на користь держави.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить його в частині розміру аліментів змінити та стягувати з нього на користь позивача 800 гривень аліментів щомісячно на утримання неповнолітнього сина.

Апелянт у скарзі зазначає, що не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 1500 гривень на місяць, оскільки хворіє та не має постійного місця роботи.

З урахуванням ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на дитину віком до 6 років не може бути меншим 746 гривень на місяць. Законодавець визначив, що мінімальна сума у 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку забезпечує дитині належне утримання. При встановленні мінімального розміру аліментів враховуються не тільки потреби дитини, але і можливості батьків забезпечувати такі потреби. Стягнувши з нього суму аліментів більшу від мінімального розміру, суд не встановив у нього доходу який перевищує мінімальний.

Суд першої інстанції не врахував вищезазначених обставин та норм закону, його висновки не відповідають обставинам справи, що є підставою для зміни рішення суду.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта, який вимоги скарги підтримав, доводи позивача, яка вимоги скарги заперечила, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За статтею 367 ЦПК, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тисменицького районного суду від 01.07.2016 року розірвано. У шлюбі сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає з мамою ОСОБА_2

Дані обставини підтверджені письмовими доказами та сторонами не заперечуються.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції з урахуванням вимог ч.2 ст. 182 СК України встановив, що відповідач має можливість сплачувати для утримання сина по 1500 гривень аліментів щомісячно.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до вимог ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з вимогами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом правильно встановлено, що відповідач ОСОБА_1 офіційно не працює, а отримує доходи від ремонтів у квартирах, інших дітей та непрацездатних утриманців не має, що стороною відповідача не заперечується, а навпаки зазначено про це у доводах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції врахував стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, відсутність у нього інших дітей, величину прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, встановленого законодавством та вимоги ч. 3 ст. 181 СК України.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта, що суд з порушенням вимог законодавства стягнув з нього аліменти у більшому від мінімального розмірі.

У з'язку з тим, що відповідач не працює, суд першої інстанції правильно визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі та з врахуванням його стану здоров'я та потреб дитини. З урахуванням усіх обставин справи, можливості та обов'язку ОСОБА_1 надавати допомогу дитині, колегія суддів вважає, що доводи апелянта про стягнення аліментів тільки у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку буде надто несправедливим відносно його дитини.

Апелянт жодним доказом не довів неможливість сплачувати аліменти для утримання сина у розмірі визначеному судом першої інстанції.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його законності не спростовують, тому відсутні підстави для задоволення поданої апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22 березня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.05.2018 року.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді: І.О. Максюта

В.Д. Фединяк