Справа № 535/87/18
Провадження № 2/535/86/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - Якименко Т.О., при секретарі - Білик Н.О., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт Котельва Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сидоряченської сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Сидоряченської сільської ради Котелевського району Полтавської області в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку загальною площею 0,58 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, знаходиться на території Сидоряченської сільської ради Котелевського району Полтавської області, та належала до для смерті на підставі Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданого Сидоряченською сільською радою Котелевського району Полтавської області від 26.10.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №67, ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є спадкоємцем першої черги за законом, на спадкове майно, що належало її батькові ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме - земельну ділянку загальною площею 0,58 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, знаходиться на території Сидоряченської сільської ради Котелевського району Полтавської області, та належала спадкодавцеві до дня смерті на підставі Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданого Сидоряченською сільською радою Котелевського району Полтавської області від 26.10.2001 року.

Для належного оформлення своїх спадкових прав, позивачка звернулася до Котелевської державної нотаріальної контори, однак їй було повідомлено, що державний нотаріус позбавлена можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку, оскільки на її запит не надано витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку. Відповідно до листа Відділу у Котелевському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №178/109-17 від 19.10.2017 року, відділом Держгеокадастру у Котелевському районі проведено перевірку відомостей про земельну ділянку, та встановлено, що до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру вищевказана земельна ділянка належна ОСОБА_2 не занесена, кадастровий номер не визначався.

Позивачка вважає, що відсутність у державному кадастрі відомостей щодо належності на праві власності земельної ділянки спадкодавцю, присвоєння земельній ділянці кадастрового номера, позбавляє її права як спадкоємця за законом отримати у спадщину спадкове майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Позивачка надала суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить справу розглянути без її участі.

Відповідач - Сидоряченська сільська рада Котелевського району Полтавської області подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст. 206 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Положеннями ст. 200 ЦПК України визначено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Визнання відповідачем пред'явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.206 ЦПК України відповідачам відомі та зрозумілі.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 23 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 13.03.92 N 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» затверджено форми державних актів:- на право колективної власності на землю;- на право приватної власності на землю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 N449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» (із відповідними змінами) встановлено, що раніше видані (до набрання чинності цією постановою) державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Отже, державні акти на право приватної власності на землю, видані у період дії Постанови ВРУ N 2201 (з 23.06.92 по 08.01.2004), є чинними правовстановлювальними документами, що підтверджують права власності на земельні ділянки.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 264-268, 354 ЦПК України, ст.ст. 328, 392 ЦК України, ст. 81 Земельного кодексу України, ст.ст. 22, 23 Земельного кодексу УРСР від 18.12.1990 року, Законом України «Про державну реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про Державний земельний кадастр», постановою Верховної Ради Української РСР від 13.03.92 N 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею», постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 N449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою»,суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Сидоряченської сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку загальною площею 0,58 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, знаходиться на території Сидоряченської сільської ради Котелевського району Полтавської області, та належала до дня смерті на підставі Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданого Сидоряченською сільською радою Котелевського району Полтавської області від 26.10.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №67, ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги у 30-ти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя