Справа № 355/1241/16-ц Головуючий у І інстанції Лисюк О. Д.
Провадження № 22-ц/780/529/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 26.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 лютого 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого Мережко М.В.

Суддів - Суханової Є.М. , Матвієнко Ю.О.

Секретар Шуляк Д.О.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на у тримання неповнолітніх дітей .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей та утримання дружини до досягнення дитиною трьох років .

Свої вимоги обгрунтовувала тим , що з відповідачем по даній справі, вони зареєстрували шлюб 21 лютого 2009 року.

Від спільного подружнього проживання мають троє дітей: - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньку ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_3.

Сторони проживають разом, проте ведуть різні бюджети, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Позивач вважає, що в інтересах її дітей, з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини усіх його доходів на кожну дитину до досягнення ними повноліття, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і 1/6 частину всіх видів заробітку відповідача на її утримання, до досягнення донькою трьох років , тобто до 26 серпня 2018 року .

Відповідач ОСОБА_2, заперечуючи проти позову, зазначав , що він постійно, в добровільному порядку надає кошти на утримання дітей та позивачки.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року за заявою ОСОБА_3 позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дочкою трьох років залишено без розгляду (а.с. 23)

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року позов задоволено .

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти щомісяця в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06 жовтня 2016 року.

Стягнуо із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5, 30 січня 2012 аліменти щомісяця в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06 жовтня .2016 року.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти щомісяця в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06.10.2016 року.

Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551,20 грн (п'ятсот п'ятдесят одну грн. 20 копійок ).

Не погоджуючись з рішенням суду , відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права , та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позову .

Рішенням апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції від 19 жовтня 2016 року змінено . Резолютивну частину рішення викладено в іншій редакції. Позов задоволено частково , стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку( доходу ) на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06 жовтня 2016 року, стягнуто судовий збір ( а.с. 48-53) .

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року ( а.с. 80-82 ) , рішення апеляційного суду скасовано , справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції .

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов»язки.

Відповідно до розділу Х111 Перехідних положень ЦПК України ( в редакції від 15 грудня 2017 року установлено , що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей:

8) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується;

9) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України( в редакції, чинній на час прийняття ухвали) , яка кореспондується із ст. 417 ЦПК України( в редакції , яка набрала чинності 15 грудня 2017 року) висновки і мотиви з яких скасовані рішення , вказівки які містяться в постанові суду касаційної інстанції , є обов»язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду.

Скасовуючи рішення апеляційного суду , Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив , що судами обох інстанцій не взято до уваги положення ст. 183 Сімейного Кодексу України, що при стягненні аліментів на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку ( доходу ) матері , батька на їх утримання , яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття ( а.с. 81) .

Як встановлено судом першої інстанції,сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 лютого 2009 року.( а.с. 7)

Від спільного подружнього проживання мають троє дітей: - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньку ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_3.( а.с. 8-10) .

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 17 березня 2017 року шлюб розірвано ( а.с. 135-138). Рішення набрало законної сили .

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України ( в редакції чинній з 15 грудня 2017 року ) , обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Заперечуючи проти розірвання шлюбу , ОСОБА_2 , зазначав , що у нього заробітна плата 5000 грн , кошти ОСОБА_3 він не дає , продукти купляє сам . При цьому зазначив , що у ОСОБА_4М.є кошти 860 грн , які вона отримує на дітей , і може ними розпоряджатися . Крім того пояснював, що ОСОБА_3 бере в борг продукти ( а.с. 135 ) .

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України дані обставини доказуванню не підлягають.

Відповідно довідки Баришівського Управління соціального забезпечення населення , ОСОБА_3 отримує одноразову допомогу при народженні дитини 860 грн щомісячно ( а.с. 17) .

Згідно довідки регіональної філії « Південно-Західної залізниці» ОСОБА_2 працює на посаді провідного інженера , його заробітна за період с квітня 2016 року по вересень 2016 року склала 43 649,38 грн , в графі « сплачені аліменти» - проставлені нульові значення ( а.с. 21) .

Суд, стягуючи аліменти , визначив частину від заробітку відповідача в розмірі 1/4 на кожну дитину , але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, і виходив з того , що відповідач може надавати саме таку матеріальну допомогу.

Однак з таким висновком суду в повній мірі погодитись не можна.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини

Відповідно до положень статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Обов'язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ним повноліття і являє собою, як моральний так і правовий обов'язок батьків.

Відповідно до ст. 179 Сімейного Кодексу України ( в редакції Закону № 2037-VIII від від 17 травня 2017 року) аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття .За змістом даної статті обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обо»язком як матері , так і батька, обов»язком особистим , індивідуальним, а не солідарним.

Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Нормами чинного Сімейного Кодексу України не заборонено в залежності від встановлених судом обставин справи визначати розмір аліментів у частці, якій підлягає стягненню з дня звернення до суду з позовною заявою.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 Сімейного Кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Судом першої інстанції вірно встановлено , і відповідач даної обставини не заперечує, що він ( відповідач - ОСОБА_2В.) є працездатним, працює інженером на «Південно-Західній залізниці» ( а.с. 99) має постійний дохід і може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей , тому висновок суду про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у частці від заробітку (доходу) батька дітей, оскільки дохід останнього є постійним та не є мінливим, є вірним.

Разом з тим розмір аліментів визначений судом з порушенням вимог ст 183 Сімейного Кодексу України, а тому рішення суду підлягає скасуванню ,з ухваленням нового судового рішення .

Нормами чинного Сімейного кодексу України не заборонено в залежності від встановлених судом обставин справи визначати розмір аліментів у частці, якій підлягає стягненню з дня звернення до суду з позовною заявою.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 Сімейного Кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вирішуючи питання щодо частки заробітку (доходу), стягуваної як аліменти, суд авпеляційної інстанції враховує обставини щодо матеріального стану платника аліментів, та інші обставини, визначені ст. 182 Сімейного Кодексу України , тому вважає за доцільне стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на трьох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини усіх видів заробдітку ( дозходу) відповідача щомісячно , але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення ОСОБА_4 повноліття , починаючи з дня подачі позову 06 жовтня 2016 року .

Доводи ОСОБА_2 щодо того , що він добровільно надає допомогу на утримання дітей , і що у зв»язку з цим відсутній предмет спору , колегія суддів не приймає до уваги , вважає безпідставними . Крім того ці доводи спростовуються обставинами , встановленими судовим рішенням про розірвання шлюбу , де відповідач особисто зазначав ,що коштів ОСОБА_3 він не дає ( а.с. 135) , а відтак вимоги ОСОБА_3 про стягнення аліментів цілком обґрунтовані .

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,376,381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково .

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 19 жовтня 2016 року скасувати . Ухвалити у справі нове судове рішення .

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково .

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код НОМЕР_1, який проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7( ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно , до досягнення ОСОБА_4 повноліття , починаючи із 06 жовтня 2016 року .

Стягнуто із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, який проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_9, судовий збір в розмірі 551,20 грн (п'ятсот п'ятдесят одну грн 20 копійок) (судовий збір сплачується на розрахунковий рахунок 0016, , МФО банку: 821018, назва отримувача: Баришівський районний суд Київської області, банк отримувача: ГУДКСУ у Київській області, м. Київ)

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття .

Рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови буде виготовлений не пізніше 07 березня 2018 року.

Головуючий

Судді