Справа № 474/1042/17
Провадження № 2/474/48/18
РІШЕННЯ

Іменем України

13.03.18 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину та утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, -

встановив:

19.12.2017р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 (далі - відповідач) аліментів:

- на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки усіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання заяви і до досягнення дитиною повноліття;

- на утримання позивача у розмірі 1/6 частки усіх видів його доходів, починаючи з моменту подання заяви і до досягнення дитиною трьох років.

Вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини позивач обґрунтовує тим, що відповідач є батьком дитини, проте матеріальної допомоги на її утримання не надає та не приймає участь у її виховані, хоча зобов'язаний це робити та має можливість, оскільки навчається в м. Одеса на шостому курсі стаціонарного відділення Національного університету "Одеська морська академія", де отримує відповідну стипендію. Крім того, позивач зазначає, що відповідач нікому не платить аліментів, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводилось, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина не має.

Вимоги щодо стягнення аліментів на своє утримання позивач обґрунтовує посилаючись на вимоги ст. 84 Сімейного кодексу України (далі - СК України), вказуючи при цьому, що у зв'язку з складним матеріальним становищем потребує допомоги на своє утримання від відповідача.

Позивач в судове засідання не з'явилася, однак 13.03.2018р. звернулася до суду із заявою, в якій просить розглядати справу за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак 13.03.2018р. звернувся до суду із заявою, в якій визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідив матеріали справи та перевірив законність визнання відповідачем позову, судом встановлено наступне.

Позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 25.08.2016р.), проте шлюбних відносин не підтримують та проживають окремо.

Від шлюбу у сторін є спільна малолітня дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком вказаної дитини є відповідач (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 21.02.2017р.).

Дитина разом з позивачем проживає біля батьків позивача по АДРЕСА_1 та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Доброжанівської сільської ради Миколаївської області № 1120 від 11.12.2017р., актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 11.12.2017р. Спору щодо проживання дитини біля позивача у сторін немає.

Позивач самостійно утримує дитину, яка на момент розгляду справи потребує матеріальної допомоги від свого батька. Відповідач матеріальної допомоги дитині не надає.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області № 3209 від 07.11.2017р. позивач отримує щомісячну одноразову допомогу при народження першої дитини у розмірі 860 грн. 00 коп.

Згідно довідки Національного університету "Одеська морська академія" № 673 від 27.11.2017р., відповідач навчається на безплатній формі навчання, займає посаду курсанта та отримує заробітну плату з січня 2017р. по жовтень 2017 р. в середньому 330 грн. 00 коп. в місяць.

Як вбачається з довідок комунального закладу Врадіївського районного центру первинної медико-санітарної допомоги № 244 та № 245 від 12.12.2017р., стан здоров'я позивача та дитини задовільний, на обліку у лікарів не перебувають.

Судом не встановлено наявності у відповідача інвалідності, захворювань, фізичних, психічних вад, які не дають можливість здійснювати ним трудову діяльність, чи наявності у останнього на утриманні непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина чи інших осіб. Вказані обставини вказують, що відповідач має можливість сплачувати аліменти мінімальної межі встановленої законодавством.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд, встановив вказані обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дитини обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити рішення до негайного виконання.

Щодо вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача в розмірі 1/6 частки усіх видів доходів відповідача, слід зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Водночас, ч. 4 ст. 84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, з аналізу норм ст. 84 СК України, слідує, що дружина має право на утримання від чоловіка, у разі одночасної наявності сукупності певних обставин, а саме: не досягнення дитиною трьох років, проживання дитини з дружиною, можливість надання чоловіком матеріальної допомоги. Відсутність одного із вказаних елементів не дає можливості реалізувати дружині права на відповідне утримання від чоловіка.

Як встановлено судом дитина не досягла трьох років та проживає з позивачем (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 21.02.2017р., довідка Доброжанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області № 1120 від 11.12.2017р.).

В позовній заяві позивач вказує, що відповідач навчається у Національному університеті "Одеська морська академія", займає посаду курсанта та отримує дохід з січня 2017р. по жовтень 2017р. в середньому 330 грн. 00 коп. в місяць.

Водночас, в письмовій заяві відповідач визнав позовні вимоги в тому числі щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, що не суперечить вимогам закону та підтверджує здатність останнього надавати таку допомогу.

Таким чином, в сукупності вищевикладеного, вбачається, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити рішення до негайного виконання.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", позивачі - у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., який визначається станом на час звернення позивача до суду з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину та утримання дружини до досягнення дитиною трьох років - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову (19.12.2017р.) і до досягнення дитиною повноліття (ІНФОРМАЦІЯ_4).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки усіх видів його доходів, починаючи з моменту подання позову (19.12.2017р.) і до досягнення дитиною ОСОБА_3 трьох років (ІНФОРМАЦІЯ_5.).

У частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити рішення до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ф.Г. Сокол