Справа № 346/5857/18
Провадження № 2-о/346/206/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого - судді П»ятковського В.І.

секретаря Іванишин Х.І.,

заявниці ОСОБА_1

представника заінтересованої особи Мироняк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за заявою ОСОБА_1, в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, заінтересована особа : Коломийський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернувшись до суду із вищевказаною заявою посилається на те, що з 2002 по 2007 роки перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, в якому ІНФОРМАЦІЯ_7, народився син ОСОБА_3.

Створити міцної сім»ї із чоловіком їм не вдалося, тому шлюб між ними було розірвано, а неповнолітнього сина залишено на проживанні із нею.

У листопаді 2017 року її та сина взято на облік як внутрішньо переміщених осіб, оскільки вони переїхали з м. Лутугине Лутугинського району Луганської області, яке відноситься до тимчасово окупованої території України та на даний час тимчасово проживають в АДРЕСА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер батько її сина, ОСОБА_4, про що Лутугинським районним відділом державної установи «Луганське республіканське бюро судово - медичної експертизи» Луганської Народної Республіки 07 грудня 2017 року видано лікарське свідоцтво про смерть за № 141 та відділом записів актів громадянського стану Лутугинського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки 08 грудня 2017 року видано свідоцтво про смерть, актовий запис 987.

Оскільки вказані документи не відповідають документам встановленого законодавством України зразка, то і скористатися правом на оформлення спадщини в інтересах сина та пенсії для нього у зв»язку із втратою годувальника, вона не має змоги.

Встановити факт смерті іншим чином, ніж в судовому порядку, не можливо, тому просить задовольнити заявлені вимоги.

Представник заінтересованої особи проти задоволення поданої заяви не заперечила.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення заявниці суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що заявниця народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в с-щі Врубівське Лутугинського району Луганської області та з 26 жовтня 1993 року зареєстрована в АДРЕСА_1.

22 лютого 2002 року заявниця зареєструвала шлюб із ОСОБА_4, а 05 квітня 2007 року даний шлюб було розірвано, що підтверджується копіями свідоцтв виданих Лутугінським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області.

ІНФОРМАЦІЯ_7 у подружжя народився син ОСОБА_3, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження виданим 27 серпня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Лутугинського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 105.

В листопаді 2017 року заявницю та її сина взято на облік внутрішньо переміщених осіб і з того часу вони проживають в АДРЕСА_2, що підтверджується довідками від 03 та 08 листопада 2018 року за № 61.

Як вбачається з відомостей, що містяться в лікарському свідоцтві про смерть № 141 від 07 грудня 2017 року, що видане Лутугинським районним відділом судово-медичної експертизи, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 на тимчасово окупованій території України у м. Лутугине Лутугинського району Луганської області, даний факт також підтверджується і копією свідоцтва про смерть від 19 червня 2018 року виданого відділом записів актів громадянського стану Лутугинського районного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки.

Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною Постановою Верховної Ради від 17.03.2015 року № 254-VII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року №1207-VII, який набрав чинності 27.04.2014 р., державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

За приписами статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Статтею 317 ЦПК України передбачено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Також суду враховує при цьому і висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони, а тому виходячи із інтересів заявниці, яка разом із сином проживає на території України і встановлення факту смерті батька дитини відіграє ключове значення для реалізації його права на спадкування та отримання передбаченої державою допомоги по втраті годувальника, то як вийняток з ціллю захисту прав дитини заявниці, суд в порядку ст. 317 ЦПК України бере до уваги документи видані органами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України оцінюючи їх в сукупності та взаємозв"язку з іншими доказами і ввжає за можливе заявлені вимоги задовільнити.

На підставі наведеного та Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», керуючись ст.ст. 315, 317, 319, 354, 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Луганськ, Україна, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Лутугине Лутугинського району Луганської області, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя П'ятковський В. І.