АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/571/18Головуючий по 1 інстанції Токова С.Є.
Категорія: 48 Доповідач в апеляційній інстанції Сіренко Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року

м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Пономаренка В.В., Сіренка Ю.В., Ювшина В.І.

секретар: Попова М.В.

учасники справи:

позивач - ПАТ КБ «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 2 лютого 2018 року у складі судді Токової С.Є.,:

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог зазначали, що з метою отримання банківських послуг, 5 червня 2008 року відповідачем було підписано заяву б/н. Відповідно до цього 5 червня 2008 року відповідач отримав кредит в розмірі 2400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач належним чином не виконував умови договору, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 17 травня 2017 складає 16 311 грн. 83 коп.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 2 лютого 2018 року позов задоволено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку із чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з нього на користь банку.

У березні 2018 року ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 2 лютого 2018 року та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в рішенні не враховані його доводи, які були ним наведені в судових засіданнях.

Також зазначив щодо наслідків непідписання ним «Умов та правил надання банківських послуг» та врахувавши практику Верховного Суду України вказав, що Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо вони не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника.

Заслухавши відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до відхилення.

Судом встановлено, що з метою отримання банківських послуг, 5 червня 2008 року відповідачем було підписано заяву б/н. Відповідно до цього 5 червня 2008 року відповідач отримав кредит в розмірі 2400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У порушення умов даного договору відповідач зобов'язання належним чином не виконав, в зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка станом на 17 травня 2017 року становить: 9810,15 грн. тіло кредиту; 2006,04 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 3480,79 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 250 грн. штраф (фіксована частина), 764,85 грн. штраф (процентна складова), а всього 16311,83 грн.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частина 1 ст. 638 ЦК України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, встановивши, зокрема, що ОСОБА_5 отримав від банку грошові кошти, проте, на порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, передбачені умовами договору платежі не вносив, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за кредитом,. Також суд надав критичну оцінку доводам відповідача щодо відсутності його вини у виникненні заборгованості за договором внаслідок непричетності його до даного договору, в зв'язку з чим прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості на користь банку.

Колегія суддів вбачає безпідставними дводи скаржника про непідписання ним Умов та правил надання банківських послуг, що не можна вважати складовою частиною укладеного договору, з огляду на наступне.

Зі змісту заяви від 3 жовтня 2008 року вбачається, що ОСОБА_5, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у «ПриватБанку» погодився з тим, що заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір між ним та банком про надання банківських послуг. Також відповідач ознайомився та згіден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, зобовязувався виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку.

Відповідно до вимог ст. 634 ЦК України, договір укладений між сторонами - є договором приєднання.

Таким чином, відповідач ОСОБА_5 був ознайомлений з умовами кредитування, але допустив виникнення заборгованості за кредитним договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди, що встановлено ст. 611 ЦК України.

Згідно ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

На порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, передбачені умовами договору платежі не вносив.

В обґрунтування доводів скарги, скаржником долучено вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 16 квітня 2018 року, згідно якого задоволено цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, де він визнаний потерпілим та заявив цивільний позов про стягнення 31 777 грн.16 коп. майнової шкоди.

З цього вироку вбачається, що ОСОБА_5 у кримінальному провадженні визнав перед банком свою заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 311 грн. 83 коп., яка виникла у зв'язку з винними діями відносно нього ОСОБА_7 Вказаним вироком на користь ОСОБА_5 стягнуто із ОСОБА_7 завдану майнову шкоду в сумі 31 777 грн. 16 коп., в яку входить також і розмір заборгованості, що стягнута оскаржуваним рішенням.

У зв'язку з обранням ОСОБА_5 у кримінальному провадженні такого способу захисту порушеного цивільного права, визнання ним кредитних правовідносин та заборгованості перед банком, вирішенням цивільного позову - банк у вказаному кримінальному провадженні не заявляв цивільного позову до ОСОБА_7, тому не був у цьому провадженні цивільним позивачем, а відтак не захистив порушеного права. яке, за вказаних обставин, підлягає захисту у даній цивільній справі.

З огляду на це, доводи апеляційної скарги про відсутність між сторонами кредитних правовідносин спростовуються встановленими обставинами у справі та обраним ОСОБА_5 способом захисту порушеного цивільного права у кримінальному провадженні, а, відтак, підстав для задоволення його апеляційної скарги та скасування рішення суду за наведеними у ній доводами немає.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обгрунтованим, а доводи апеляційної скаги суттєвими не являються, носять суб'єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 2 лютого 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 3 травня 2018 року

Судді В.В.Пономаренко

Ю.В.Сіренко

В.І.Ювшин