Справа № 604/1187/18
Провадження № 2/604/539/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі

головуючого судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Підволочиськ в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки Маряни, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошові сумі у розмірі 1000 грн, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня предявлення позову і до досягнення повноліття, посилаючись на не досягнення домовленості щодо участі відповідача, який проживає окремо з 2013 року, в утриманні дитини.

Сторони в судове засідання, будучи повідомленими про дату і час розгляду справи, не зявилися.

Позивач подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просить справу слухати у її відсутності.

Відповідач, будучи повідомленим про дату і час розгляду справи, в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив, відзиву не подав.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживають діти.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 16 вересня 2013 року рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області №2/526/709/2013. Рішення набрало законної сили 27 вересня 2013 року.

У шлюбі у сторін 29 вересня 2009 року народилася донька Маряна, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-КЕ №101529, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області.

Згідно з довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №12-574 від 22 жовтня 2018 року та актом обстеження матеріально-побутових умов сімї №б/н, посвідченими виконкомом Підволочиської селищної ради Підволочиського району Тернопільської області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_3. До складу її сімї входять: донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (учениця Староміщинської ЗОШ); батько ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5; мати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, брат ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 Сімя проживає у житловому будинку, належному ОСОБА_6, заг. площею 79,1 кв.м., займається тваринництвом; має у власності земельні ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до письмових пояснень Позивача, вона несе значні витрати у звязку з утриманням дитини, яка є школяркою та щомісяця витрачає близько 250 грн на харчування в школі та кишенькові витрати. Крім того дитина потребує сезонного одягу та взуття, так як вона росте, а речі зношуються. Також кошти затрачаються на канцелярське шкільне приладдя.

Судом встановлено, що Відповідач, не зареєстрований і не проживає разом з сімєю, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Таким чином, в добровільному порядку коштів на утримання синів Відповідач не надає.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Так, визначаючи розмір аліментів на неповнолітню дитину, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст. 182 СК України). Прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років станом на дату розгляду справи, - 1559 гривень, від 6 до 18 років, - 1944 гривень. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувалася обома батьками.

Судом не встановлено, що Відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обовязків з утримання неповнолітньої дитини, оскільки є працездатною особою і спроможний платити кошти на утримання дітей.

Враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, потреби у її розвитку та навчанні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з Відповідача щомісячно аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову і продовжувати до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме права кожної із сторін.

Крім того, в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з Відповідача в дохід держави слід стягнути 704,80 гривень судового збору.

З огляду на вказане, відповідно до ст. ст. 180, 184 СК України позовні вимоги належить задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 313, 141, 247, 263-265, 273, 274-279, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_8, паспорт громадянина України МС 059387, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_9) про стягнення аліментів, -задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 жовтня 2018 року, і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок судового збору.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Г.Б. Сидорак