Єдиний унікальний номер 248/6762/13-ц Номер провадження 22-ц/775/394/2018
Головуючий у 1-ій інстанції Притуляк С.А.
Доповідач Азевич В.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Агєєва О.В., Краснощокової Н.С.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого на підставі довіреності діє ОСОБА_3, на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 вересня 2015 року про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання за заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі № 248/6762/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (суддя Притуляк С.А., ухвалу постановлено в приміщенні суду в м. Добропілля Донецької області),-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа, мотивуючи свої вимоги тим, що ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 26 травня 2014 року у цивільній справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, виконавчий лист № 2-522/2011, виданий 05 липня 2011 року Харцизьким міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/11-179/013 від 22.03.2007 року в розмірі 6 516 275,63 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню частково, а саме, в сумі 4 863 745,73 грн. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.08.2014 року ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 26 травня 2014 року залишено без змін.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що у зв'язку із проведенням антитерористичної операції за місцезнаходженням Донецької ОД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», яка була вимушена припинити свою діяльність на території м. Донецька та Харцизького міського суду Донецької області, заявник не мав можливості отримати виконавчий лист та пред'явити його до виконання.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 вересня 2015 року заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено.

Визнано поважною причину пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання та поновлено пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа № 2-522/2011, виданого 05 липня 2011 року Харцизьким міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/11-179/013 від 22.03.2007 року в розмірі 6 516 275,63 грн., визнаного таким, що не підлягає виконанню частково, а саме, в сумі 4 863 745,73 грн. на підставі ухвали Апеляційного суду Донецької області від 26 травня 2014 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вищезазначену ухвалу.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не перевірив факт отримання виконавчого листа ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 05.07.2011 року та не дослідив тих обставин, які зобов'язаний був дослідити, а саме: ким було відкрито виконавче провадження 23 липня 2013 року та його номер; стан виконавчого провадження на дату розгляду заяви про поновлення строку; якщо виконавче провадження було завершено, то у зв'язку з чим і на підставі якої статті Закону України «Про виконавче провадження»; кому направлено виконавчий лист. Крім того, враховуючи, що рішення Апеляційного суду Донецької області від 14.06.2011 року, яким стягнуто із скаржника на користь заявника заборгованість за кредитним договором № 014/11-179/013 від 22.03.2007 року, набрало законної сили 14.06.2011 року, тому строк пред'явлення виконавчого листа № 2-522/2011, виданого 05 липня 2011 року, до виконання закінчився 13.06.2012 року. Отже, на думку скаржника, посилання в оскаржуваній ухвалі на проведення антитерористичної операції на територіях Донецької та Луганської областей, як на доведеність поважності причин строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання є безпідставним та необґрунтованим, оскільки лише Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Також вказує, що скаржник зареєстрований за адресою: 86700, АДРЕСА_1, тому суд був зобов'язаний оголошення про виклик до суду опублікувати не лише в друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр», але і місцевої сфери розповсюдження - газеті «Донеччина».

Банк, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, свого представника не направив.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги.

Згідно із частиною 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позбавлений достеменно встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, тому відповідно до ч. 9 ст. 74, п. 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України в редакції на час розгляду справи, повідомив його через оголення у пресі - в газеті «Урядовий Кур'єр» № 151 від 19 серпня 2015 року.

Задовольняючи заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що заявником пропущено строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з поважних причин.

З висновками суду щодо належного повідомлення боржника не можна погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 371 ЦПК України в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Тобто, при вирішенні даного питання, сповіщення сторін, які беруть участь у справі, є необхідною умовою.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», перевіряючи явку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, суд установлює, чи повідомлені ті, хто не з'явився, про час і місце судового засідання з дотриманням вимог закону, чи вручені особам, які беруть участь у справі, судові повістки в строк, визначений частиною четвертою статті 74 ЦПК. При цьому відповідно до частини дев'ятої статті 74 ЦПК щодо виклику відповідача в суд через оголошення в пресі належним повідомленням буде вважатися те, яке здійснене через друкований орган, визначений Кабінетом Міністрів України, і лише у разі, якщо місце проживання (перебування чи роботи) або місцезнаходження відповідача невідоме навіть після звернення позивача до адресного бюро й органів внутрішніх справ (докази чого мають бути у справі), а не при його неявці в судове засідання, коли відоме його місце проживання, оскільки явка до суду є правом, а не обов'язком сторони у справі (частина перша статті 27 ЦПК).

Таким чином, виклик до суду через оголошення у пресі застосовується для відповідача, місце проживання (перебування чи роботи) або місцезнаходження якого невідоме. У цьому випадку попередньо потрібно використати всі методи для встановлення місця перебування даної особи - зокрема звернення до адресного бюро і органів внутрішніх справ. Оголошення це розміщується в друкованому органі, який визначається Кабінетом Міністрів України не пізніше 1 грудня року, що передує року розміщення цього оголошення.

В матеріалах справи відсутні дані щодо встановлення проживання (перебування) боржника на час розгляду справи. Банк зазначив у заяві останнє відоме місце проживання ОСОБА_2 - м. Харцизьк, яке знаходиться на тимчасово окупованій території Донецької області. На виконання Указу Президента України від 14.11.2014 року № 875/2014 про введення в дію рішення РНБО «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», а також Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», рішенням ДП «Укрпошта» від 27.11.2014 року було зупинено приймання і доставка поштових відправлень на територіях Донецької та Луганської областей, які не контролюються українською владою, зокрема, до м. Харцизьк.

Оскільки відправлення поштової кореспонденції у населені пункти, розташовані на такій території, не здійснюється, тому повідомлення таких осіб про місце, дату та час розгляду справи здійснювалося на той час через оголошення у пресі (за аналогією з частиною дев'ятою статті 74 ЦПК) та/або розміщення повідомлення на сторінці відповідного суду офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет.

При цьому, суд першої інстанції не з'ясував питання, чи є боржник тимчасово переміщеною особою.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року № 41-р «Про друковані засоби масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2015 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме, повістки про виклик підозрюваного, обвинуваченого та інформація про процесуальні документи» визначено друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому у 2015 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме, повістки про виклик підозрюваного, обвинуваченого та інформація про процесуальні документи, газету «Урядовий кур'єр». Також, затверджено перелік друкованих засобів масової інформації місцевої сфери розповсюдження, зокрема, в Донецькій області - «Донеччина».

Згідно п. 2 Порядку визначення друкованого засобу масової інформації, у якому розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме, повістки про виклик підозрюваного, обвинуваченого та інформація про процесуальні документи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2006 р. № 52, оголошення про виклик до суду публікується в установлені законодавством строки у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та в друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження за останнім відомим місцем проживання (перебування) на території України відповідача, третіх осіб, свідків.

Виклик до суду ОСОБА_2 був зроблений у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр», що підтверджується ксерокопією газети, наявною в матеріалах справи (а. с. 42).

Проте, у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження за останнім відомим місцем проживання (перебування) на території України відповідача оголошення не було розміщене.

Вказані обставини дають підстави апеляційному суду зробити висновок, що боржник не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду питання.

Згідно пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення по суті питання.

Розглядаючи питання про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-IV, який діяв на час розгляду заяви (втратив чинності - з 05 квітня 2016 року), встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Розглядаючи дану заяву банку, суд першої не обговорював з якого часу почав спливати річний строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачається з ухвали Апеляційного суду Донецької області від 26 травня 2014 року, рішенням Апеляційного суду Донецької області від 14 червня 2011 року стягнуто з ОСОБА_2, як поручителя основного боржника - приватного підприємства «Хотей» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/11-179/013 від 22 березня 2007 року у розмірі 6 516 275 грн. 63 коп., із яких 5 029 584 грн. 10 коп. - заборгованість по кредиту, 1 199 554 грн. 17 коп. - заборгованість по відсотках, 193 508 грн. 82 коп. - пеня за порушення строків погашення кредитної заборгованості, 93 682 грн. 54 коп. - пеня за порушення строків погашення відсотків.

На підставі вищезазначеного рішення суду 05 липня 2011 року видано виконавчий лист № 2-522/2011.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області від 23 липня 2013 року за заявою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відкрито виконавче провадження про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 на підставі зазначеного виконавчого листа.

12 серпня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що ухвалою Господарського суду Донецької області від 16 липня 2010 року порушено справу про банкрутство ПП «Хотей»; відповідно до ухвали Господарського суду Донецької області від 09 грудня 2010 року визнано вимоги кредиторів ПП «Хотей», у тому числі вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 3 333 973 грн. 50 коп. (основний борг) і 166 837 грн. 41 коп. (пеня) та включено зазначені суми до реєстру вимог кредиторів; крім того, ухвалою Господарського суду Донецької області від 13 серпня 2013 року юридичну особу - банкрута ПП «Хотей» ліквідовано, провадження у справі припинено. Оскільки під час процедури банкрутств основного боржника ПП «Хотей» відбулось часткове погашення вимог кредиторів четвертої черги пропорційно заявленим вимогам, а решта незадоволених вимог, у тому числі й вимог кредитора, вважаються погашеними, то виданий виконавчий лист необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Вказаною ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 26 травня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Ухвалу Харцизького міського суду Донецької області від 30 серпня 2013 року скасовано. Заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає задоволенню задоволено частково. Визнано виконавчий лист № 2-522/2011, виданий 5 липня 2011 року Харцизьким міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/11-179/013 від 22 березня 2007 року в розмірі 6 516 275 грн. 63 коп. таким, що не підлягає виконанню частково, а саме в сумі 4 863 745,73 грн. Після чого, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 серпня 2014 року за наслідками розгляду касаційної скарги ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 26 травня 2014 року залишено без змін.

Тобто вказані обставини встановлені рішеннями суду та не підлягають доказуванню.

Оскільки стягувач після видачі виконавчого листа своєчасно звернувся до виконавчої служби - 23 липня 2013 року було відкрите виконавче провадження, а 02.11.2013 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону - скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

З ухвали Апеляційного суду Донецької області від 26 травня 2014 року вбачається, що ухвалою Харцизького міського суду Донецької області від 30 серпня 2013 року за заявою боржника вказаний вище виконавчий лист був визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Тобто з цієї підстави було закрите виконавче провадження, тому річний строк пред'явлення виконавчого документа до виконання слід обчислювати з часу набрання ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 26 травня 2014 року законної сили - з дня її проголошення, а закінченням річного строку є 27 травня 2015 року.

Стягувач звернувся до суду з заявою у липні 2015 року, тобто після спливу незначного часу після закінчення цього строку.

Згідно частині 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ст. 368 ЦПК України, в редакції на час розгляду заяви та постановлення оскаржуваної ухвали, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 371 ЦПК України питання про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з'ясувати причини пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо обґрунтування банком причин пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до виконання внаслідок проведення антитерористичної операції на територіях Донецької та Луганської областей, оскільки ухвала апеляційного суду, якою виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню частково, була постановлена 26 травня 2014 року, тобто під час проведення антитерористичної операції.

Апеляційний суд приходить до висновку, що банком пропущено строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з поважних причин.

Отже, відповідно до ст. 374 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_2, в інтересах якого на підставі довіреності діє ОСОБА_3 підлягає частковому задоволення, ухвала (судове рішення) - скасуванню повністю з ухваленням нового рішення про задоволення заяви банку.

Керуючись статтями 368, 374, 381-384 ЦПК України, Апеляційний суд Донецької області, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого на підставі довіреності діє ОСОБА_3, задовольнити частково.

Ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 вересня 2015 року скасувати.

Заяву Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання задовольнити.

Поновити пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа № 2-522/2011, виданого 05 липня 2011 року Харцизьким міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором № 014/11-179/013 від 22.03.2007 року в розмірі 6 516 275,63 грн., визнаного таким, що не підлягає виконанню частково, а саме, в сумі 4 863 745,73 грн. на підставі ухвали Апеляційного суду Донецької області від 26 травня 2014 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: О.В. Агєєв

Н.С. Краснощокова

Повний текст ухвали складений 14.03.2018 року

Суддя: В.Б. Азевич