Дата документу 06.03.2018
Справа № 334/4544/16-ц
Провадження № 2/334/253/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Добрєва М.В.,

при секретарі - Матвієнко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, вказавши, що з 22 липня 2000 року позивач перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2, який рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 31.08.2011 року було розірвано.

Від шлюбу мають неповнолітнього сина, ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який у даний час проживає з позивачем і знаходиться на його утриманні.

З вересня 2014 року відповідачка виїхала з постійного місця проживання і фактично мешкала за адресою: АДРЕСА_1 сином не опікується.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 30.07.2015р. з відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття.

З 28.10.2015 року відповідачка звільнилася з роботи в ДЮСШ № 5 і виїхала за межі України. Стосунки з сином не підтримує, матеріально не забезпечує, станом на 30.06.2016р. має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 3926,94 грн.

Відповідачка не опікується вихованням сина, не піклується про його здоров'я, його фізичний, духовний та моральний розвиток.

Син є учнем 9 класу Запорізького колегіуму «Елінт», характеризується позитивно. Також син навчається у музичній школі № 5 по класу скрипки, тренується в танцювальній студії «Green Way».

Поведінка відповідачки свідчить про її свідоме ухилення від виконання батьківських обов'язків, така поведінка шкодить інтересам сина, оскільки він не має можливості виїздити на змагання та інші освітні та культурні заходи за межі України без письмової згоди матері.

Позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно сина - неповнолітнього ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат ОСОБА_4 позов підтримали і просили його задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_5 проти позову заперечує, суду пояснив, що між колишнім подружжям склалися вкрай неприязні стосунки, матір заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина, вона змушена була доглядати хвору матір, а колишній чоловік налаштував сина проти неї.

У судове засідання 06.03.2018р. представник відповідачки адвокат ОСОБА_5 не з'явився з невідомих суду причин, від отримання судової повістки на 06.03.2018р. відмовився в присутності трьох свідків, про що був складений акт від 05.03.2018р. секретарем судового засідання, помічником судді і представником служби (управління) у справах дітей ЗМР.

Представник третьої особи - служба (управління) у справах дітей відділу по Дніпровському району Запорізької міської ради просив прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини, враховуючи висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Вислухавши пояснення сторін по справі, спеціаліста відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов пред'явлений обгрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 являється матір'ю ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 (а.с.5).

Батько, позивач по справі, проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_2

З 22 липня 2000 року позивач перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2, який рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 31.08.2011 року було розірвано.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 30.07.2015р. з відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. Відповідачка мала заборгованість по оплаті аліментів в сумі 3926,94 грн., яка була нею погашена в процесі розгляду даної справи, що підтверджується довідкою про сплату аліментів № 1649 від 03.02.2018р. Дніпровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Мати, відповідачка по справі, виїхала з постійного місця проживання, сином не опікується.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_2 працювала тренером її дочки з гімнастики, їздила з нею на збори, вона спілкується з нею по «Вайберу», влітку 2017 року зустрічалися, казала, що син не бажає спілкуватися з нею.

Свідок ОСОБА_7 надала суду аналогічні пояснення.

ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є учнем Запорізького колегіуму «Елінт», навчається у музичній школі № 5 по класу скрипки, тренується в танцювальній студії «Green Way».

Враховуючи обставини справи і для з'ясування психоемоційного стану неповнолітнього ОСОБА_8., ІНФОРМАЦІЯ_1, ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 23.08.2017 року була призначена судово-психологічна експертиза, проведення якої доручено керівнику кафедри психології Запорізького національного університету Губі Наталії Олександрівні.

22.11.2017 року дана експертиза була проведена і згідно її висновку: рівень інтелектуального розвитку ОСОБА_8 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідає нормі дітей даної вікової групи.

Розкриваючи систему відносин ОСОБА_8 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з кожним з батьків, то він вважає свою сім'ю щасливою, але у структуру сімейних відносин включає тільки батька ОСОБА_1, до нього виявляє симпатію та емоційну прихильність. Матір ОСОБА_2 не вважає членом своєї родини та відчуває до неї неприязнь.

Емоційне сприйняття ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5., своєї матері ОСОБА_2 негативне та емоційно холодне, він вважає її «чужою». Емоційне сприйняття батька ідеалізовано, ОСОБА_8 його любить, цінить і бажає бути схожим на нього.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 негативно відносить до матері ОСОБА_2 і всіляко підкреслює, що вона йому «чужа» людина, до батька ОСОБА_1 відносить позитивно з любов'ю.

Сімейні відносини в сім'ї ОСОБА_1 являються психотрамвуючими для дитини і він вибрав тактику психологічного захисту у вигляді витиску матері, йому так легше сприймати оточуючу дійсність.

Порушень в процесі виховання з боку батька не виявлено. ОСОБА_1 ОСОБА_3 сприймає виховательський стиль батька з позиції позитивного інтересу до нього, сприйняття його таким яким він є і вважає, що відносини між ними побудовані на довірі.

Сумісне проживання з батьком, постійне спілкування з ним (спілкування, обговорення різних тем, не обов'язково теми матері), природній процес формування власної чоловічої ідентичності по образу батька та тривала відсутність участі матері в процесі виховання та розвитку дитини вплинули на формування відношення ОСОБА_8. до своєї матері ОСОБА_2

У ОСОБА_8. не виявлено ніяких інтелектуальних, особистих властивостей, які могли вплинути на об'єктивність його показів.

Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 29.06.2017 року протокол № 13/6, орган опіки та піклування дійшов висновку , що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до неповнолітнього сина, права і інтереси якого повинні бути захищені у встановленому законом порядку, з метою захисту прав та інтересів дитини, вважає за можливе позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.91-92).

Крім того, 14.06.2017 року у відділі по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 написав заяву про згоду з позовними вимогами батька, бажає позбавити матір батьківських прав відносно себе (а.с.101).

Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Згідно ст. 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з якою слід рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Згідно ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 р. під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє належну увагу думкам, висловленим дитиною.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, враховуючи бажання неповнолітнього ОСОБА_2 ОСОБА_3, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав підлягають задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 76, 78, 81 ЦПК України, ст.ст.164, 165, 166 СК України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р., Законом України "Про охорону дитинства", постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, іпн НОМЕР_1 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення довести до відома відділу реєстрації цивільного стану Дніпровського району м.Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Добрєв М. В.