Справа № 673/1123/15-ц
Провадження № 2/673/56/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2018 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючий суддя Дворнін О.С.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю представника позивача ОСОБА_2

та представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 року позивач звернувся до суду через представника із позовом до Відокремленого підрозділу Мостобудівельний поїзд №36 Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві про визнання права на відшкодування шкоди та зобовязання до вчинення дій.

В якості належного відповідача до участі у справі залучено Державне територіально-галузевого об»єднання «Південно-західна залізниця».

Згодом за клопотанням представника відповідача до участі у справі залучено в якості належного відповідача публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

В обґрунтування вимог позову позивач зазначив, що позивач 10.07.1969 року був прийнятий на посаду теслі до Відокремленого підрозділу Мостобудівельний поїзд №36 Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця». 18.07.1969 року під час робочого дня, в ході ліквідації аварії на аварійній трубі 11 км. ділянки Шепетівка-Ланівці, стався нещасний випадок, внаслідок якого позивач отримав проникаюче

поранення правого ока. З цього приводу було складено акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від 18.07.1969 року № 5/69. В жовтні 1969 року звернувся із заявою до Відокремленого підрозділу Мостобудівельний поїзд №36 Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» про відшкодування шкоди. 27.10.1969 року лікарсько-трудовою експертною комісією позивачу було встановлено III інвалідності, причиною якої стало трудове каліцтво. З цього приводу, в грудні 1969 року Деражнянським районним відділом соціального забезпечення призначено пенсію по інвалідності. З того часу, вважав, що Відокремленим підрозділом Мостобудівельний поїзд №36 Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця» разом із пенсією проводиться відшкодування шкоди заподіяної ушкодженням здоровю. Із телефонної розмови із працівниками Відокремленого підрозділу Мостобудівельний поїзд №36 стало відомо, що усі особові справи були передані до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві, однак підтверджень факту передачі немає оскільки з часу передачі особової справи пройшло більше 14 років. Крім того, факт отримання особової справи позивача заперечується Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві.

В звязку з цим, позивач просив визнати за ним право на відшкодування шкоди за актом про нещасний випадок на виробництві; зобовязати Державне територіально-галузеве об»єднання «Південно-західна залізниця» зробити розрахунок та здійснити виплату з відшкодування шкоди за період з жовтня 1969 року до моменту передачі особової справи Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві з врахуванням індексації грошових доходів; зобовязати Державне територіально-галузеве об?єднання «Південно-західна залізниця» відновити (сформувати) особову справу позивача та передати її в установленому порядку для продовження виплат Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві; зобовязати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві прийняти особову справу позивача від Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-західна залізниця», здійснити перерахунок з моменту передачі особової справи та продовжити страхові виплати довічно.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала в повному обсязі з підстав викладених у заяві.

Представник відповідача - публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» заперечив проти задоволення позову в силу його безпідставності, оскільки будь-які документи з приводу нещасного випадку на виробництві, що стався із позивачем на підприємстві не збереглися.

Представник відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві до суду не зявився, причин неявки суду не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, який перебував на посаді теслі Мостобудівельного поїзду №36 Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця», внаслідок аварії на 11км. труби дільниці Шепетівка-Ланівці отримав проникаюче поранення правого ока, про що 18 липня 1969 року було складено акт №5/69 про нещасний випадок на виробництві. З цього приводу, починаючи з 27 жовтня 1969 року ОСОБА_4 було встановлено III групу інвалідності.

Таким чином, у Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-західна залізниця» на підставі акта про нещасний випадок від 18.07.1969 року виник обовязок з приводу відшкодування ОСОБА_4 шкоди заподіяної ушкодженням здоров»ю. З огляду на встановлені обставини, у позивача в липні 1969 році виникло право на звернення до суду за захистом порушених прав.

На той час спірні правовідносини були врегульовані ст. ст. 440, 456 ЦК Української РСР та Правилами відшкодування підприємствами, установами, організаціями шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків, затвердженими Постановою Президії всесоюзної центральної ради професійних спілок Державного комітету ради міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати №483/25 від 22.12.1961 року, які не містили норми, відповідно до якої позовна давність не поширювалася на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

В силу ст. 71 ЦК Української РСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до ст. 75 ЦК Української РСР позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.

Згідно вимог ст. 76 цього кодексу перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

За положеннями ст. 80 ЦК Української РСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові.

Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

У звязку із чим рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16.12.2005 року в позові ОСОБА_4 до Державного територіально-галузевого об»єднання «Південно-західна залізниця», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві про визнання права на відшкодування шкоди згідно акту про нещасний випадок на виробництві №5/69 від 18 липня 1969 року, зобовязання до вчинення дій відмовлено.

Ухвалою колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 02.02.2016 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 подану представником ОСОБА_2 відхилено. Рішення Деражнянського районного суду від 16.12.2015 року залишено без змін.

Однак ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.06.2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16.12.2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 02.02.2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 10 липня 1969 року перебував у трудових відносинах з Мостобудівельним поїздом № 36 Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-Західна залізниця»,працюючи на посаді теслі.

18 липня 1969 року під час ліквідації аварії на 11 км труби дільниці Шепетівка-Ланівці з ним стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав проникаюче поранення правого ока, про що 18 липня 1969 року складено акт № 5/69 про нещасний випадок на виробництві.

Висновком ЛТЕК, починаючи з 27 жовтня 1969 року, ОСОБА_4 було встановлено третю групу інвалідності.

Згідно довідки МСЕК № 174531 від 17 лютого 2009 року ОСОБА_4 встановлено другу групу інвалідності довічно.

З листа ВП Мостобудівельний поїзд № 36 ДТГО «Південно-Західна залізниця» вбачається, що з моменту передачі особової справи позивача виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України минуло 14 років і акт прийому передачі не зберігся.

Згідно листа управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України вбачається, що особова справа ОСОБА_4 від

Державного територіально-галузевого обєднання «Південно-західна залізниця» для продовження страхових виплат до управління не передавалася.

З розяснень викладених у пункті 22 Постанови Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що у рішенні суд повинен навести точний розрахунок присуджених сум для відшкодування шкоди, зазначені строки їх виплати.

Також встановлено, що суми на відшкодування шкоди (страхові виплати) мають присуджуватись потерпілому з дня втрати працездатності внаслідок

нещасного випадку або з дня встановлення професійного захворювання, а

особам, які мають право на виплати у звязку зі смертю годувальника, - з дня

смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати у строки,

зазначені в підпунктах «а», «б» п. 20 цієї постанови.

Оскільки право на отримання страхового відшкодування внаслідок нещасного випадку на виробництві є триваючим та сплачується з моменту настання такого випадку тому строк позовної давності не застосовується.

Також на підставі Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у вигляді страхових виплат відшкодовується шкода особам, які застраховані від нещасного випадку відповідно до цього Закону, та особам, право яких на отримання відшкодування шкоди, заподіяної їм унаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, повязаних із виконанням ними трудових обовязків, було встановлено раніше згідно з відповідним законодавством CPCP, Української PCP або України. У разі смерті зазначених потерпілих право на страхові виплати належить членам їхніх сімей та утриманцям.

Особам, які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги з того часу, коли відповідні підприємства передали йому в установленому порядку документи, що підтверджують право цих працівників (членів їхніх сімей) на такі виплати й послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку (пункт 2 статті 7 «Прикінцеві положення» Закону України «Про страхові виплати на загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин).

Уся заборгованість із відшкодування зазначеної матеріальної та моральної шкоди виплачується потерпілим на виробництві та членам їхніх сімей (утриманцям) роботодавцями, а в разі їх ліквідації без створення правонаступника - Фондом. Спори, що виникають із приводу заборгованості, повинні вирішуватись на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на відшкодування шкоди.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року № 6-801 цс 5.

Таким чином, суд встановлено, що відповідач не надав доказів передачі в установленому порядку відповідних документів Фонду.

Крім того, слід зазначені, що виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням (стаття 40 зазначеного Закону).

Враховуючи наведене позовні вимоги заявлені позивачем ОСОБА_4 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, у відповідності до ст. ст. 10, 23, 81, 141, 247, 258, 259, 263-268, 280-284, 288, 289 ЦПК України, рішення, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право на відшкодування шкоди за актом про нещасний випадок на виробництві №5/69 від 18.07.1969 року складений відокремленим підрозділом Мостобудівельний поїзд №36 державного територіально-галузевого обєднання «Південно-західна залізниця».

Зобов'язати публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» зробити розрахунок та здійснити виплату з відшкодування шкоди завданої нещасним випадком на виробництві ОСОБА_4 за період з жовтня 1969 року до моменту передачі особової справи управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві з врахуванням індексації грошових доходів.

Зобовязати публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» відновити '(сформувати) особову справу ОСОБА_4 та передати її в установленому порядку для продовження виплат управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві.

Зобов'язати управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві прийняти особову справу ОСОБА_4 від публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», здійснити перерахунок з моменту передачі особової справи за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням та продовжити страхові виплати довічно.

Складання повного рішення було відкладено на строк не більш як десять днів з дня закінчення розгляду справи, у звязку з чим строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області через Деражнянський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи, які при проголошенні рішення суду суддя не оголошує:

Позивач ОСОБА_4, зареєстрований - с. Слобідка Деражнянського району, паспорт серія НА №322990 виданий Деражнянським РВ УМВС України в Хмельницькій області;

Відповідач публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-західна» залізниця» ПАТ «Українська залізниця», , адреса: вул. Тверська, 5 м. Київ.

Відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києва адреса: 03113 м. Київ, пров. Артилерійський, 7-9, (інші відомості не відомі).

Повне рішення складено 05.04.2018 року.

Суддя: ОСОБА_5