Провадження № 4-с/752/207/18
У Х В А Л А

іменем України

08.11.2018 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Шевченко Т.М. з участю секретаря Павлюк В.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Верес Василя Володимировича щодо опису та арешту майна,

в с т а н о в и в:

у серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася у суд зі скаргою на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Верес Василя Володимировича щодо опису та арешту майна.

Свої вимоги мотивує тим, що постановою від 24 липня 2018 року державного виконавця в рамках виконавчого провадження № 51613675 описано та накладено арешт на двокімнатну квартиру № АДРЕСА_1 загальною площею 48 кв.метрів, житловою поощею 29,10 кв.метрів.

На думку заявника, дії державного виконавця є незаконними, а постанова про описс та арешт майна боржника складена з грубим порушенням норм чинного законодавства та такою, що підлягає скасуванню, оскільки згідно постанови описане майно буде передано для реалізації не раніше 06 серпня 2018 року, проте відповідно до статті 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом застави згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов"язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за спожичими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об"єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у поозичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об"єкт незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.метрів для квартири та 250 кв.метрів для житлового будинку.

Оскільки даним Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" введено заборону на звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема на його реалізацію), переданого в якості забезпечення виконання зобов"язання за кредитним договором, наданим в іноземній валюті, на думку заявника, передача на реалізацію предмета іпотеки є передчасним і незаконним заходом.

Просить суд:

- визнати незаконними дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Верес В.В. при складанні постанови про опис та арешт майна боржника від 24 липня 2018 року ;

- скасувати постанову про опис та арешт майна боржника від 24.07.2018 р., складену в рамках виконавчого провадження № 51613675.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримав подану скаргу та просив її задовольнити з підстав наведених у скарзі.

Заінтересовані особи у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 28 липня 2011 року Голосіївським районним судом м. Києва були видані виконавчі листи № 2-2384/10, а саме

- стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укргазбанк" боргу у розмірі 662 702,33 грн.,

- у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 101-Ф/07 від 30.05.2007 р. звернення стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, відповідно до договору іпотеки від 30.05.2007 р. без оформлення заставної, який є невід"ємною частиною кредитного договору, яка належить іпотекодавцю ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28 жовтня 1992 року, зареєстрована на товарній будівельно-паливній біржі "Українська Біржа", зареєстрованого в реєстрі № 3/991-630 та зареєстрованого в Київському міському БТІ 10 грудня 1992 року за реєстровим № 31490.

Постановою від 16 березня 2016 року державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження № 50487413 з примусового виконання вказаного виконавчого листа № 2-2384/10 щодо стягнення заборгованості. (а.с. 8)

Постановою від 11 липня 2016 року державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження № 51613675 з примусового виконання вказаного виконавчого листа № 2-2384/10 щодо звернення стягнення. (а.с. 6)

Постановою від 18 жовтня 2017 року державного виконавця вказані виконавчі провадження стосовно боржниа ОСОБА_1 об"єднані у зведене виконавче провадження № 54943342. (а.с. 10)

24 липня 2018 року в рамках виконавчого провадження № 51613675 державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Верес В.В. складено постанову про опис та арешт майна, зокрема двокімнатної квартири АДРЕСА_1. (а.с. 12)

Статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначено статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник зазначає, що Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" введено заборону на звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема на його реалізацію), переданого в якості забезпечення виконання зобов"язання за кредитним договором, наданим в іноземній валюті, а тому, на думку заявника, передача на реалізацію предмета іпотеки є передчасним і незаконним заходом.

Разом з тим, оскаржувана постанова про опис й арешт винесена на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва, яким у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 101-Ф/07 від 30.05.2007 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, відповідно до договору іпотеки від 30.05.2007 р. без оформлення заставної, який є невід"ємною частиною кредитного договору, яка належить іпотекодавцю ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28 жовтня 1992 року, зареєстрована на товарній будівельно-паливній біржі "Українська Біржа", зареєстрованого в реєстрі № 3/991-630 та зареєстрованого в Київському міському БТІ 10 грудня 1992 року за реєстровим № 31490.

Таке судове рішення першої інстанції про задоволення позову ПАТ "Укргазбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки може бути оскаржена лише в апеляційному та касаційному порядку.

У такому випадку постанова державного виконавця про опис і арешт майна від 24 липня 2018 року скасуванню не підлягає.

Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов'язковим.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов'язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Виконавець своєю постановою може передати майно на зберігання іншому зберігачу. Копія постанови вручається новому зберігачу, до якої додається копія постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до п.п. 10-12 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 року № 2832/5), після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову.

Якщо опис і арешт майна (коштів) здійснюються на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику. Іншій особі майно на зберігання може бути передано лише у випадку відсутності боржника чи його відмови від прийняття майна на зберігання, а також у випадку, якщо судовим рішенням визначено іншу особу, якій необхідно передати майно на зберігання.

Одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника, за яким на державного виконавця покладено обов'язок по проведенню виконавчих дій щодо виявлення майна, його арешту (опису), вилучення та примусової реалізації.

З огляду на наведене, проаналізувавши надані докази, суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Верес Василя Володимировича щодо опису та арешту майна - залишити без задоволення

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 13 листопада 2018 року.

Суддя: