Справа № 234/2225/18
Провадження № 6/234/88/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Лутай А.М.,

за участю: секретаря Пагуліч Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2018 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшло подання державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції (надалі Краматорського МВ ДВС ГТУЮ) у Донецькій області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, яке мотивоване тим, що на примусовому виконанні у Краматорському МВ ДВС знаходиться виконавчий лист №2/234/2669/2014, виданий 20.11.2014р Краматорським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» коштів на загальну суму 79280,15грн та 792,80грн. Зазначає, що в ході провадження виконавчих дій, з метою виконання рішення суду державним виконавцем здійснені неодноразові виходи за адресою проживання боржника з метою перевірки майнового стану останнього та знаходження належного боржнику майна, яке можливо звернути до стягнення. В ході перевірки встановлено, що за боржником зареєстрований будинок за адресою: вул.Таджицька, 46, м.Краматорськ, та транспортний засіб Пежо; з довідок Краматорського МВ ГУ в Донецькій області ДМС України встановлено, що ОСОБА_2 отримав паспорт для виїзду за кордон. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та відомостей з державного реєстру іпотек вищевказаний житловий будинок перебуває під обтяженням за договором іпотеки від 26.12.2007р, заявником (іпотекоутримувачем) є ВАТ «Кредитпромбанк» правонаступником якого, відповідно до рішення Краматорського міського суду Донецької області від 20.11.2014р є ПАТ «Дельта Банк». Зазначає, що 30.11.2017р направлено виклик боржнику рекомендованою поштою, який останнім не отримано, так як поштове відправлення повернуто до відділу у звязку з закінченням терміну зберігання. Вважає, що при примусовому виконанні зазначеного рішення виникають обставини які ускладнюють його подальше виконання. Просить надати дозвіл на примусове проникнення до жилого приміщення боржника за адресою: вул.Таджицька, буд.46, м.Краматорськ Донецької області, який належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_2

В поданні заявник просив розглядати дану справу без участі представника Краматорського МВ ДВС.

Вивчивши подання та додані до нього документи, суд вважає його необґрунтованим та такими, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб при виконанні судових рішень, вирішується судом за місцем знаходження житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст.30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

У частинах 1, 2 ст.311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обовязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобовязань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п.1 ст.17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п.2 ст.29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Згідно з п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Пунктом 13 ч.3 ст.18 Закону передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст.48 Закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Зі змісту частини 1 ст.439 ЦПК України вбачається, що вирішення питання про проникнення до житла боржника в судовому порядку може мати місце для встановлення майна боржника чи майна та коштів, належних боржникові від інших осіб.

Отже, як вбачається з аналізу ст.48 Закону та ст.439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Згідно доказів у справі, судом встановлено, що на підставі виконавчого листа №2/234/2669/2014, виданого 20.11.2014р Краматорським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» коштів на загальну суму 79280,15грн та 792,80грн, постановою державного виконавця від 27.11.2015р відкрито виконавче провадження №49476592, а постановою від 28.11.2015р на все рухоме та нерухоме майно, яке належить боржнику ОСОБА_2, речові права та кошти останнього у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах, на рахунки і цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладене стягнення, накладений арешт.

З актів державного виконавця від 24.12.2015р, 17.02.2016р, 23.03.2016р та 22.06.2016р убачається, що останній здійснював вихід за адресою мешкання ОСОБА_2, зокрема: вул.Таджицька, буд.46, м.Краматорськ Донецької області. Однак, двері не відчинено, та боржнику залишений виклик до Краматорського МВ ДВС.

Крім того, з наданих до справи: копії довідки із Біленьківської селищної ради від 11.12.2017р за №02-24/1180 щодо місця реєстрації боржника; Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за №98789154 від 28.09.2017р; відповіді на запити із ПФУ від 19.07.2017р за № та від 11.08.2017р за №; із Державної фіскальної служби України від 18.07.2017р; копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.11.2015р; копії постанови про розшук майна боржника від 06.02.2016р, судом убачається, які виконавчі дії проводилися держвиконавцем Краматорського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області щодо виконання рішення суду.

Суд вважає, що державним виконавцем не вжито всіх можливих заходів для примусового виконання рішення суду для того, щоб ставити питання про примусове проникнення до житла боржника, для належного виклику боржника до відділу державної виконавчої служби. Суду не надано доказів про вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, про отримання ним викликів до відділу державної виконавчої служби; про вжиття заходів з примусового приводу божника до відділу виконавчої служби; не надано доказів, що дії боржника перешкоджають повному та своєчасному вчиненню виконавчих дій; тобто відсутні докази про ухилення боржника від виконання судового рішення чи перешкоджання державному виконавцю у вчинені виконавчих дій.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає на необхідне відмовити у задоволені подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла ОСОБА_2

Керуючись ст.376 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: А.М.Лутай