ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 549/205/18 Номер провадження 22-ц/814/391/18Головуючий у 1-й інстанції Глущенко Н.М. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Бондаревської С.М., Чумак О.В.

імена (найменування) сторін:

позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області, ухвалене 04 вересня 2018 року, в приміщенні суду в селищі Чорнухи у складі судді Глущенко Н.М.

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вказаним позовом та просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 54 533,14 грн. та понесені судові витрати у розмірі 1762 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 01.12.2009 року з ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, за умовами якого надав йому кредит в сумі 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Зазначало, що всупереч укладеному договору відповідач порушував строки погашення кредиту та процентів, в зв'язку з чим станом на 15.03.2018 року має заборгованість в розмірі 54533,14 грн., яка має бути стягнута в судовому порядку.

Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 04 вересня 2018 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило АТ КБ «ПриватБанк», просило скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказувало, що відповідачеві була видана картка строком дії до липня 2016 року, а отже строк дії кредитного договору - до 31 липня 2016 року, що вказує на те, що банком строк позовної давності пропущено не було.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 01 грудня 2009 року ОСОБА_2 заповнив Анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Він погодився з тим, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, підтверджує, що він з ним ознайомлений та згоден.

На підставі заяви, ОСОБА_2 отримав кредитну картку № НОМЕР_1, на яку зараховано суму кредитного ліміту в розмірі 900 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач виконав взяті на себе за договором зобов'язання, надав відповідачу кредитні кошти, в розмірі встановленому Договором.

Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, внаслідок чого, станом на 15.03.2018 року має заборгованість в розмірі 54 533,14 грн., в т.ч.: 874,95 грн. заборгованості за кредитом, 45985,18 грн. - по процентам за користування кредитом, 4600 грн. - по пені, 500 грн. - штраф (фіксована частина) і 2573,01 грн. - штраф (процента складова).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку із пропуском строків позовної давності, оскільки такий висновок узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

З матеріалів справи вбачається, що платіжну картку відповідачу було видано 01 грудня 2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж за кредитним договором ОСОБА_2 було здійснено 12 лютого 2014 року на суму 80 грн.

Таким чином, строк позовної давності слід обраховувати з 13 лютого 2014 року, що вказує на те, що він сплив 13 лютого 2017 року. Проте, із вказаним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду лише у квітні 2018 року, тобто із пропуском строку позовної давності, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Апеляційний суд не може прийняти доводи апелянта щодо строку дії кредитної карти, виданої ОСОБА_2, до липня 2016 року, оскільки у суді першої інстанції ПАТ КБ «ПриватБанк» не заявляв вимогу по стягненню заборгованості за кредитним лімітом по картці № НОМЕР_2. Докази, які підтверджують видачу даної картки та строк її дії під час розгляду справи у місцевому суді не подавалися.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Будь-яких доводів щодо наявності поважних причин неподання доказів до суду першої інстанції апелянтом наведено не було. Тому колегія суддів не вбачає законних підстав для прийняття доказів, на які посилається АТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 04 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.М. Бондаревська

О.В. Чумак