Постанова

Іменем України

14 травня 2018 року

м. Київ

справа № 10/024/08

провадження № 61-12734ав18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Гулька Б. І. (суддя-доповідач), ЛуспеникаД. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4;

представник заявника - ОСОБА_5;

сторони: ОСОБА_6, ОСОБА_4;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області у складі судді Серебрякової Т. В. від 1 лютого 2018 року у справі за заявою ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Південній товарній біржі від 20 листопада 2008 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2018 року ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 звернулися до апеляційного суду, як до суду першої інстанції, із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Південній товарній біржі від 20 листопада 2008 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на земельну ділянку.

Заява мотивована тим, що у січні 2007 року ОСОБА_4 у зв'язку з потребою отримала від ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 10 150 грн у рахунок орендної плати за користування належної їй праві власності земельної ділянки площею 5,45 га, яка знаходиться на території Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, про що між ними було укладено письмовий договір, зміст якого їй невідомий, але вона вважала, що це договір оренди. Пізніше на її вимоги щодо переукладання договору оренди ОСОБА_6 не реагував, що і стало підставою для звернення до суду із позовом про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. Із заперечень ОСОБА_6 на поданий нею позов їй стало відомо про те, що між ними було укладено не договір оренди земельної ділянки, а договір купівлі-продажу, який, при цьому, за позовом ОСОБА_6 рішенням Постійно діючого Третейського суду при Південній товарній біржі від 20 листопада 2008 року було визнано дійсним.

Посилаючись на те, що при ухваленні вказаного рішення третейського суду вона участі не приймала, а про його існування їй стало відомо із заперечень ОСОБА_6 лише у грудні 2017 року, ОСОБА_4 просила апеляційний суд скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Південній товарній біржі від 20 листопада 2008 року.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 1 лютого 2018 року заяву ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Південній товарній біржі від 20 листопада 2008 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на земельну ділянку повернуто особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заява про скасування рішення третейського суду подана після закінчення строків, установлених частиною п'ятою статті 454 ЦПК України, а тому підлягає поверненню. При цьому положеннями ЦПК України не передбачено можливості поновлення строку на подачу заяви про скасування рішення третейського суду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_4 подала до Верховного Суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 1 лютого 2018 року скасувати, справу направити до апеляційного суду для розгляду по суті.

Заявник зазначала, що про існування рішення Постійно діючого Третейського суду при Південній товарній біржі від 20 листопада 2008 року їй стало відомо лише 14 грудня 2017 року із заперечень ОСОБА_6 на поданий нею позов про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння. Крім цього, вказувала, що при розгляді третейським судом справи за позовом ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу належної їй земельної ділянки від 6 січня 2007 року дійсним вона участі не приймала.

Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення заяви заявникові проводиться без повідомлення учасників справи.

Підстав для розгляду апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи касаційний суд не вбачає, апеляційна скарга таких доводів не містить.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та наявні у справі матеріали, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

29 січня 2018 року ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 звернулися до апеляційного суду Миколаївської області із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Південній товарній біржі від 20 листопада 2008 року, посилаючись на те, що ОСОБА_4 участі при розгляді третейським судом справи не приймала, а про його існування їй стало відомо лише 14 грудня 2017 року при розгляді цивільної справи за її позовом.

Як убачається з рішення Постійно діючого Третейського суду при Південній товарній біржі від 20 листопада 2008 року ОСОБА_4 була присутня при розгляді справи за позовом ОСОБА_6 до неї про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання за позивачем права власності на земельну ділянку. Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_4 вказаний позов визнала повністю, вказавши, що договір купівлі-продажу є дійсним, земельну ділянку фактично передано позивачу, який сплатив обговорену у договорі суму в повному обсязі.

Відповідно до частин першої, п'ятої та сьомої статті 454 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Заява про скасування рішення третейського суду подається протягом дев'яноста днів: стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, - з дня прийняття рішення третейським судом; особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, - з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Заява, подана після закінчення строку, встановленого частинами п'ятою або шостою цієї статті, повертається.

Аналогічна норма містилися і в частині другій, третій статті 389-1 ЦПК України 2004 року, чинного на час прийняття рішення третейського суду.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, строк, передбачений пунктом 1 частиною п'ятою статті 454 ЦПК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є безумовною підставою для повернення поданої заяви.

Посилання апеляційної скарги на положення частини першої статті 261 ЦК України, згідно з якою перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, безпідставне, оскільки положення про позовну давність регулюються нормами цивільного права, тоді як процесуальний строк, тобто строк у межах якого вчиняються певні процесуальні дії, у даному випадку оскарження рішення третейського суду, регулюються виключно нормами ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права апеляційним судом Миколаївської області, так як інші доводи апеляційної скарги стосуються оскарженню рішення третейського суду, проте зазначене не є предметом перегляду.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись статтями 24, 351, 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 1 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д.Д. Луспеник

Ю.В. Черняк