АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2315/2018 Головуючий у 1-й інстанції: Галась І.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

головуючого-судді - Чобіток А.О.

суддів- Немировської О.В.,Соколової В.В.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 15 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору довічного утримання недійсним ,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15 листопада 2017 року матеріали вищевказаної позовної заяви повернуто позивачам для подачі до належного суду з тих підстав, що місцем проживання відповідача в справі є - АДРЕСА_2, що територіально не відноситься до Деснянського району міста Києва .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду Деснянським районним судом м. Києва. Зазначає, що суд неправильно застосував норми процесуального права при постановленні такої ухвали.

Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, Апеляційний суд міста Києва , який діє відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у складі колегії суддів приходить до наступного.

Встановлено, що в жовтні 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 та просила визнати договір довічного утримання, укладений ОСОБА_3 з відповідачем 11.06.2009 року, недійсним. За вказаним правочином у власність відповідача перейшло нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1, що розташована у Деснянському районі м. Києва, яка на праві власності належала ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України в редакції 2004 року, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Такі ж самі положення містить і Цивільний процесуальний кодекс України в редакції 2017 року ( ч. 1 ст. 30).

Пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз»яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як убачається з позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_2, то вони просять визнати договір довічного утримання недійсним, а предметом даного правочину є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1, що розташована у Деснянському районі м. Києва, тобто на даний спір розповсюджуються правила виключної підсудності , внаслідок чого дії суду щодо повернення матеріалів даної позовної заяви для подачі до належного суду за правилами загальної підсудності, не є законними та обґрунтованими.

На підставі викладеного аргументи апеляційної скарги є суттєвими, внаслідок чого заслуговують на увагу .

Керуючись ст.ст.367,374,379, 381, 382,384,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 15 листопада 2017 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її складення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий : Судді: