РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

судді Андреєва В.В.,

за участю: ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Торецька цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому ставить питання про визнання відповідача таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У вказаній квартирі, крім неї зареєстрований її син, відповідач по справі. З 2015 року та по теперішній час ОСОБА_3 у квартирі фактично не проживає. Оскільки збереження реєстрації за відповідачем перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, вона змушена звернутися до суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами.

Згідно положень ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджено Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с.8). Разом з позивачем зареєстрований її син ОСОБА_3, що підтверджено довідкою про склад сімї (а.с.9). Відповідно до Акту від 14.12.2017 року ОСОБА_3 не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з червня 2017 року (а.с.6).

Відповідно до вимог ч.1 ст.71, ст.72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Особа визнається такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Судом було встановлено, що відповідач не мешкає в жилому приміщенні за вказаною адресою з червня 2017 року.

Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263, 265, 280 ЦПК України, ст.ст.71, 72 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 особою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду позивачем подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: