АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1540/17 Номер провадження 22-ц/786/971/18Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого судді: Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Кузнєцової О.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 лютого 2018 року (повний текст виготовлено 26 лютого 2018 року)

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Миргородської районної державної адміністрації, третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області, про визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку (пай) недійсним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до місцевого суду з вказаним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що, згідно розпорядження голови Миргородської РДА № 218 від 30.09.2004 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки (паї) на земельному масиві НОМЕР_1 визначено за ОСОБА_2 і посвідчено Державним актом серії НОМЕР_2 з кадастровим номером НОМЕР_3, що зареєстрований 17 травня 2006 року за №60.

Зазначає, що, на початку 2012 року від орендаря ТОВ "Хорол-Дон" їй стало відомо, що на її земельну ділянку (пай) виданий Державний акт на ім'я ОСОБА_2, при цьому, позивач вважає, що витяг з Державного земельного кадастру, наданий ОСОБА_3, має ознаки фальсифікації даних, оскільки вся технічна документація із землеустрою, на підставі якої виготовлений Державний акт і здійснена державна реєстрація земельної ділянки НОМЕР_4 видана на ім'я ОСОБА_2 Також, на думку позивача, технічній документації не відповідає і опис меж на кадастровому плані ділянки НОМЕР_5, не правильно вказано суміжного землевласника, від А до Б має бути ОСОБА_5, оскільки він є власником ділянки НОМЕР_6.

Зауважує, що, згідно акта про встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі комісія встановила та узгодила межі земельної ділянки НОМЕР_4 та передала межові знаки на зберігання землевласнику ОСОБА_2 28.07.2004 року.

Окрім того, в пояснювальній записці до технічної документації із землеустрою форми №6-зем виконавець робіт кооператив «Геолог" показує прізвище землевласників п'яти ділянок на земельному масиві НОМЕР_7, яким були виготовлені Державні акти, при цьому подружжя ОСОБА_3 серед них немає, отже, на цьому масиві на земельні ділянки НОМЕР_6 і НОМЕР_4 Державні акти виготовлялись і отримані незаконним шляхом. Вважає, що підробним є список осіб, які мають право на земельні ділянки НОМЕР_6 і НОМЕР_4 на ім»я подружжя ОСОБА_3.

З урахуванням наведеного вважає, що Миргородська РДА видала ОСОБА_3 Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4, що не відповідає технічній документації із землеустрою, порушивши норми ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та ст.118 Земельного Кодексу України.

Відповідно до вищевикладеного, прохала: визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку (пай) серії НОМЕР_8, виданий на ім'я ОСОБА_3 20 жовтня 2004 року та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3, розташовану на території Слобідської сільської ради Миргородського району Полтавської області, вирішити питання судових витрат.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 лютого 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку (пай) серії НОМЕР_8, виданого на ім'я ОСОБА_3 20 жовтня 2004 року та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3, розташовану на території Слобідської сільської ради Миргородського району Полтавської області, відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилась позивач ОСОБА_2, яка в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивач надала до суду належні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог, а саме правовстановлюючі документи із технічної документації, які відповідають оригіналу і підтверджують право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку НОМЕР_4 на земельному масиві НОМЕР_7 на території Слобідської сільської ради.

Вказує, що відповідачі на підтвердження своїх заперечень не надали суду жодного документа, який би відповідав ЗКУ та ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» і доказував би законність отримання ОСОБА_3 Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4 на земельному масиві НОМЕР_7 на території Слобідської сільської ради.

Окрім того, вважає, що договір оренди земельної ділянки, яким ОСОБА_3 обґрунтовувала своє право власності на земельну ділянку НОМЕР_4 не є правовстановлюючим документом.

Зазначає, що Акт передачі земельної ділянки на ім'я ОСОБА_3 не виготовлявся, про що вказує розробник технічної документації в пояснювальній записці. Також, у ОСОБА_3 відсутня технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку (пай), кадастровий НОМЕР_9 за останньою на підставі Державного акту серії НОМЕР_8.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8 від 20.10.2004 року, виданого на підставі розпорядження Миргородської райдержадміністрації від 30.09.2004р. №218 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 2,91 га у межах згідно з планом (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3), яка розташована на території Слобідської сільської ради Миргородського району Полтавської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11).

Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землею та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №84.

При цьому, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 14.05.2006 року, виданого на підставі розпорядження Миргородської райдержадміністрації від 30.09.2004р. №218 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 2,91 га у межах згідно з планом (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3), яка розташована на території Слобідської сільської ради Миргородського району Полтавської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.12).

Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землею та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №60.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив із того, що позовні вимоги ОСОБА_2 є недоведеними та необгрунтованими, оскільки відповідачем ОСОБА_3 на підтвердження своїх заперечень надано Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3, відповідно до якого власником спірної земельної ділянки є саме відповідач ОСОБА_3

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим по справі обставинам та нормам матеріального права, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 N7 визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Згідно ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Статтею 3 Закону передбачено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Окрім того, згідно ст.ст.3,9 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв).

Також, згідно частини 1 статті 8 даного Закону, документація із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) включає: проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч.1 ст.11 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації «Про розгляд, погодження і затвердження технічних документацій та проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) в межах реформованих КСП ім. Ульянова, «Заповіт Ілліча», ім. Петровського, «Перемога» на території Остапівської, Слобідської, Зубівської, Попівської сільських рад» від 30.09.2004 року №218, було, зокрема, визначено затвердити технічні документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та території, зокрема, Слобідської сільської ради; посвідчено право власності громадян на земельні частки (паї) державними актами на право власності на земельні ділянки, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, без становлення меж кожної з них в натурі (на місцевості) у відповідності із технічними документаціями, зазначеними в п.2; після отримання громадянами державних актів на право власності на земельні ділянки, сертифікати на право на земельну частку (пай) повернути до райдержадміністрації (а.с.10).

Згідно Списку громадян, які мають право на земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) реформованого КСП «Заповіт Ілліча», затвердженого розпорядженням голови районної державної адміністрації від 30.09.2004 року №218, позивачу ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку по проекту організації території НОМЕР_4 загальною площею 2,91 га (а.с.9).

Також, згідно Протоколу №1 Зборів власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Заповіт Ілліча» в межах Слобідської сільської ради Миргородського району Полтавської області, затвердженого на засіданні 13 сесії 4 скликання Слобідської сільської ради від 30.09.2004 року, було вирішено, зокрема, затвердити проект організації території земельних часток (паїв) на території Слобідської сільської ради Миргородського району, загальною площею 2100,08 га (а.с.68).

Відповідно до Списку громадян, які мають право на земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) реформованого КСП «Заповіт Ілліча», як додатку №б/н до рішення 13 сесії 4 скликання Слобідської сільської ради від 30.09.2004 року, ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку по проекту організації території НОМЕР_4 загальною площею 2,91 га (а.с.8,69).

Як убачається з матеріалів справи, на виконання вказаних вимог закону та на підставі наведених вище нормативних актів, позивачем у 2006 році було замовлено та Проектно-вишукувальним кооперативом «Геолог» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам-власникам земельних часток (паїв) на території Слобідської сільської ради Миргородського району Полтавської області, земельний масив НОМЕР_7 (а.с.62-72).

Також, згідно Вихідної земельно-кадастрової інформації на земельну ділянку, ОСОБА_2, на підставі правовстановлюючого документа: Державного акту на право власності на земельну ділянку, на праві особистої власності належить земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_3 площею 2,91 га. (а.с.6, 63, на звороті).

Відповідно до пояснювальної записки, складеної працівником Проектно-вишукувального кооперативу «Геолог» ОСОБА_6, в якій міститься Експлікація земельних угідь, саме ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку по проекту організації території НОМЕР_4 загальною площею 2,91 га (а.с.7,64).

У даній технічній документації також міститься технічне завдання, затверджене начальником відділку земельних ресурсів (а.с.65), викопіювання із земель Слобідської сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с.66), Висновок районного відділу земельних ресурсів про наявні обмеження на використання та обтяження прав власності на земельні ділянки, на які виготовлені державні акти на право власності на земельні ділянки взамін сертифікатів на території Слобідської сільської ради Миргородського району від 10.02.2006 року (а.с.66, на звороті); Висновок районного відділу містобудування архітектури та житлово-комунального господарства про наявні обмеження на використання та обтяження прав власності на земельні ділянки, на які виготовлені державні акти на право власності на земельні ділянки взамін сертифікатів на території Слобідської сільської ради Миргородського району від 10.02.2006 року (а.с.67).

Також, позивач отримала опис меж саме земельної ділянки (паю) НОМЕР_4 загальною площею 2,91 га, яка передана ОСОБА_2 в приватну власність, в розмірі права на земельну частку (пай) взамін сертифікатів громадянам Слобідської сільської ради Миргородського району Полтавської області із земель колективної власності колишнього КСП «Заповіт Ілліча» (а.с.67, на звороті).

Окрім того, Експлікація складу земельних угідь була зроблена ОСОБА_2 саме на земельний масив НОМЕР_7, на якому і розміщена спірна земельна ділянка НОМЕР_4 (а.с.71, зворот).

Згідно отриманого позивачем Висновку на технічну документацію зі складання державних актів на право власності на земельні ділянки на території Слобідської сільської ради, складеного Миргородським районним відділом земельних ресурсів, визначено, що технічна документація виготовлена згідно чинного законодавства України, та дає змогу заповнити бланки державних актів та провести реєстрацію земельних ділянок (а.с.72).

На підставі наведених вище документів позивачем ОСОБА_2 було отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 14.05.2006 року, згідно якого вона є власником земельної ділянки площею 2,91 га у межах згідно з планом (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_3), яка розташована на території Слобідської сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с.12).

Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №60.

З наведеного вбачається, що позивачем ОСОБА_2 було отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 14.05.2006 року, щодо земельної ділянки площею 2,91 га кадастровий номер НОМЕР_3 при дотриманні вимог чинного законодавства України на підставі Розпорядження голови районної державної адміністрації від 30.09.2004 року №218, Списку громадян, які мають право на земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) реформованого КСП «Заповіт Ілліча, Протоколу №1 Зборів власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Заповіт Ілліча», затвердженого на засіданні 13 сесії 4 скликання Слобідської сільської ради від 30.09.2004 року, та згідно виготовленої у передбаченому законом порядку технічної документації та спірну земельну ділянку.

Таким чином, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 14.05.2006 року, виданий ОСОБА_2.3 відповідає всім вимогам Закону та дійсно підтверджує її право власності на спірну земельну ділянку, оскільки, згідно вказаних списків, саме їй виділялась земельна ділянка НОМЕР_4 на земельному масиві 23 з кадастровим номером НОМЕР_3.

При цьому, матеріали справи не містять доказів стосовно того, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8 від 20.10.2004 року, виданий ОСОБА_3, згідно якого вона є власником цієї самої земельної ділянки площею 2,91 га кадастровий номер НОМЕР_3, також було видано на підставі виготовленої у передбаченому законом порядку технічної документації, копія якої відсутня у матеріалах справи.

Так, згідно наведених вище вимог закону, а саме ч.1 ст.11 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

При цьому, оскільки така документації у матеріалах справи відсутня, колегія суддів критично оцінює Акт про встановлення та погодження меж земельної ділянки (ділянок) в натурі та передачі межових знаків на зберігання землевласнику ОСОБА_3 від 28.07.2004 року щодо земельної ділянки площею 2,91 га. та не вважає його належним доказом по справі на підтвердження правомірності отримання ОСОБА_3 Державного акту щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3.

Окрім того, згідно Списку громадян, які мають право на земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) реформованого КСП «Заповіт Ілліча», затвердженого розпорядженням голови районної державної адміністрації від 30.09.2004 року №218 та Списку громадян, які мають право на земельну ділянку в розмірі земельної частки (паю) реформованого КСП «Заповіт Ілліча», як додатку №б/н до рішення 13 сесії 4 скликання Слобідської сільської ради від 30.09.2004 року, саме ОСОБА_2 було виділено по проекту організації території земельну ділянку № НОМЕР_4 загальною площею 2,91.

Також, відповідно до вимог ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», матеріали справи не містять відповідного рішення сільської ради чи районної державної адміністрації про виділення ОСОБА_3 спірної земельної ділянки НОМЕР_4 на масиві 23 згідно Списку.

При цьому, згідно відповіді Головного управління Держкомзему у Полтавській області від 20.03.2012 року 3Г-98/1015-01 Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 14.05.2006 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_3, виданий ОСОБА_2, занесено в автоматизовану систему ДЗК і він є чинним.

Також, в даній відповіді зазначено, що на громадянку ОСОБА_3 кооперативом «Геолог» на земельну ділянку за НОМЕР_10 площею 2,91 га виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8, зареєстрований за №084 з кадастровим номером НОМЕР_11, який не відповідає технічній документації із землеустрою, а тому він може бути скасований у судовому порядку (а.с.13).

З аналізу спірного Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_3 та з огляду на вказану відповідь Головного управління Держкомзему у Полтавській області, вбачається, що в ній ідеться мова про спірний державний акт серії НОМЕР_8, зареєстрований за №84 (наявність у номері, вказаному у відповіді - зайвої четвірки №084, колегія суддів вважає опискою), проте, в даних документах значаться різні кадастрові номери земельних ділянок, а саме: НОМЕР_3 - у Державному акті та НОМЕР_11 - у відповіді Головного управління Держкомзему у Полтавській області.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з нормою ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що позивачем в повній мірі доведено правомірність набуття нею права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_3 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 14.05.2006 року. У свою чергу, матеріалами справи встановлено, що набуття права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_3 не можна вважати правомірним за відсутності доказів здійснення нею відповідної процедури для отримання Державно акту згідно вимог закону.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За нормою ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Оособа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як роз'яснив у п.4 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. N9 Пленум ВСУ судам, відповідно до статті 215 ЦК (435-15) необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

За нормою п.5 ст.216 ЦК Ураїни вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Відповідно до вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку (пай) серії НОМЕР_8, виданого на ім'я ОСОБА_3 20 жовтня 2004 року та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3, розташовану на території Слобідської сільської ради Миргородського району Полтавської області.

Той факт, що ОСОБА_3 спірний Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_8 було отримано 20.10.2004 року, тобто раніше, ніж ОСОБА_2 - 14.05.2006 року, не може свідчити про правомірність набуття права власності, оскільки спірна земельна ділянка НОМЕР_4 на земельному масиві НОМЕР_7 була виділена позивачу ще 30.09.2004 року (до отримання Державного акту відповідачем) на підставі Розпорядження голови районної державної адміністрації від 30.09.2004 року №218 та Протоколу №1 Зборів власників земельних часток (паїв) колишнього КСП «Заповіт Ілліча», затвердженого на засіданні 13 сесії 4 скликання Слобідської сільської ради від 30.09.2004 року та затверджених на їх підставі списків громадян, які мають право на земельну ділянку.

Також, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-013 від 25.09.2013 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3, проте, враховуючи, що державна реєстрація - це етап підтвердження права власності та вона є похідною від наявності чинних правоустановлюючих документів, це не може свідчити про правомірність набуття права власності.

Окрім того, зважаючи на конкретні обставини даної справи, колегія суддів приходить до висновку, що позивач мав «законне сподівання» на те, що в неї у власності перебуває земельна ділянка НОМЕР_4 на земельному масиві 23 загальною площею 2,91 га з кадастровим номером НОМЕР_3, і таке «законне сподівання» можна вважати додатковою частиною майнових прав, належних позивачу, як власнику об'єкта нерухомості, яке свідчить про те, що правовідносини, які виникли між сторонами охоплюються змістом статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини (далі стаття 1 Першого протоколу), яка, як і практика Європейського Суду з прав людини застосовується як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV). При цьому, згідно з усталеною практикою органів Конвенції, поняття «майно» може означати «існуюче майно» або активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (пункти 32-35 рішення у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»).

З огляду на наведене доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

Частинами 1,2 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 05.04.2018 року клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги задоволено частково.

Відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1548,00 гривень до ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 лютого 2018 року (а.с.145).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 було сплачено за подачу позову 1032,00 грн. (а.с.1) та за подачу апеляційної скарги відстрочено сплату судового збору у розмірі 1548,00 грн. (а.с.145).

Та, оскільки даною постановою апеляційну скаргу і позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то кошти, сплачені ОСОБА_2 при подачі позову, необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача.

З огляду на те, що сплату судового збору за подачу апеляційної скарги позивачу було відстрочено, його необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

У відповідності до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.376, ст.ст.382,383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 лютого 2018 року (повний текст виготовлено 26 лютого 2018 року), - скасувати.

Ухвалити нове рішення, якимпозовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, миргородської районної державної адміністрації, третя особа: Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області, про визнання Державного акту на право власності на земельну ділянку (пай) недійсним, - задовольнити.

Державний акт на право власності на земельну ділянку (пай) серії НОМЕР_8 виданий на ім'я ОСОБА_3 від 20 жовтня 2004 року, визнати недійсним.

Державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_3, розташовану на території Слобідської сільської ради Миргородського району Полтавської області, скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1032,00 грн. (одну тисячу тридцять дві гривні 00 коп.) грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 1548,00 грн. (одну тисячу п'ятсот сорок вісім гривень 00 коп.) судового збору на користь держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ : /підпис/ Т.О. Кривчун

СУДДІ : /підпис/ С.М. Бондаревська /підпис/ О.Ю. Кузнєцова

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.О. Кривчун