Справа № 401/2233/16
№2/401/9/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Баранець А.М., при секретарі Христенко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Світловодську цивільну справу за позовною заявою ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення коштів по кредитному договору, суд -

ВСТАНОВИВ:

Публічне Акціонерне Товариство «Державний ощадний банк України» в листопаді 2016 року звернулось з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 2522,66 доларів США заборгованості по відсоткам, пеню у сумі 136723,83 грн. та 3% річних у сумі 21792,13 грн. . Крім того просив стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. Згідно уточненої позовної заяви від 10.01.2018 р., Банк відмовився від стягнення з відповідачів інфляційних витрат.

При цьому посилався на те, що 28 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено кредитний договір № 1717, на суму 30 000 доларів США. Відповідно до п. 1.5 договору, визначено, що погашення кредиту позичальник зобовязується щомісячно до 18 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту щомісячно ануїтентними платежами в розмірі 714 доларів США. За користування наданими кредитними коштами, позивальник сплачує відсотки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки визначені договором. Відповідно до п. 1.2. договору, кредит ОСОБА_1 було видано строком на 60 місяців з терміном остаточного погашення не пізніше 28.08.2013 р. Позивач зазначає, що в порушення умов кредитного договору за період користування кредитними коштами виникла заборгованість по відсоткам, пені та нараховані штрафні санкції у розмірі 3% річних.

Позов було подано і до інших відповідачів, зокрема: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки в забезпечення виконання свого зобовязання, 28 серпня 2008 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» з вказаними особами було укладено договори поруки, а тому на думку позивача, стягнення має здійснюватись солідарно.

Представник позивача під час розгляду справи заявлені позовні вимоги в уточненій позовній заяві підтримав в повному обсязі. Відповідачі заперечували проти задоволення позову подавши відзив на позовну заяву, вказали на порушення строків позовної давності також посилалися на те, що в повному обсязі виконали рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2012 року у справі №22ц-1190/2489/12 і тим самим в повному обсязі достроково повернули ПАТ «Державний ощадний банк України» суму отриманого кредиту. Тому нарахування позивачем відсотків за прострочений борг є протиправним, оскільки такі відсотки вже були нараховані та достроково стягнуті.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволення позову має бути відмовлено виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у січні 2012 року звертався до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про дострокове повернення кредитних коштів та стягнення заборгованості за кредитним договором від 28 серпня 2008 року № 1717. Згідно з рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області позов було задоволено частково та стягнено з відповідачів заборгованість сумі 161379,17 грн.. з яких - 103 482,45 грн. основний борг, - 53241,47 грн. прострочений борг, - 2022, 69 грн. заборгованості по відсоткам ; - 2632,56 грн. пені та стягнено 1613,79 грн. судових витрат. Вказане судове рішення набрало законної сили та було виконано відповідачами повністю, що підтверджується ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 травня 2015 року у справі №1121/404/12;4-с/401/21/15, яка також набрала законної сили. Тому вказані обставини позивачем не заперечуються та не підлягають доказуванню. Отже нарахування позивачем відсотків за прострочений борг є неправомірним, оскільки такі відсотки вже були нараховані та достроково стягнені, що збігається з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у Постанові Верховного Суду від 18 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц; провадження № 61 - 2404 св.18. Тому факт звернення позивача у 2012 році до суду з вимогою до відповідачів про дострокове повернення кредиту та факт задоволення судом такого позову дає підстави вважати, що кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення в подальшому з відповідачів відсотків за кредитним договором.

Позивачем також не надано до суду належного обґрунтування розрахунку загальної суми нарахованих відсотків та нарахованих відсотків на прострочений борг, пені та 3% річних. Так, відповідно до умов кредитного договору №1717 від 28 серпня 2008 року, а саме п.1.5.1. договору, нарахування процентів здійснюється, починаючи з дня видачі кредиту до закінчення строку, вказаного в п.1.2. договору.

Згідно п.1.2. договору, кредит надається на 60 (шістдесят) місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 28 серпня 2013 року на споживчі цілі.

Згідно ж пункту 1.5. кредитного договору позичальник зобовязується щомісячно до 28 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами у сумі 714,00 доларів США шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, сплату останнього ануїтетного платежу здійснити до 28 серпня 2013 року.

Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто розрахунок заборгованості по відсоткам має відповідати умовам договору, сума відсотків мала б нараховуватись на кожен щомісячний платіж. Натомість поданий позивачем розрахунок не містить такої деталізації, що не дає підстав вважати такий розрахунок обґрунтованим.

Тому в задоволенні позовної вимоги позивача про стягнення нарахованих відсотків в сумі 2522,66 доларів США має бути відмовлено.

Згідно п.5.2. кредитного договору №1717 від 28 серпня 2008 року, за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,4% від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення.

В той же час, згідно наданого позивачем розрахунку, пеня на прострочений борг та пеня на прострочені відсотки нараховані позивачем не на кожен несплачений помісячний платіж, як то передбачено умовами договору, а на загальний залишок суми заборгованості.

Окрім того, розрахунок пені на прострочений борг та пені на прострочені відсотки здійснений відповідачем за період з січня 2012 року по квітень 2015 року. Позивачем не було враховано ту обставину, що ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 травня 2015 року у справі №1121/404/12;4-с/401/21/15 встановлено, що станом на 24 листопада 2014 року боржники ОСОБА_1 ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в повному обсязі виконали рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 21 серпня 2012 року у справі №22ц-1190/2489/12 і тим самим в повному обсязі достроково повернули ПАТ «Державний ощадний банк України» суму отриманого кредиту.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому нарахування позивачем пені на суму вже повернутого йому кредиту є протиправним та не відповідає фактичним обставинам справи та умовам кредитного договору.

Розрахунок трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання, наданий позивачем, також як і розрахунок нарахованої пені, розрахований за період з січня 2012 року по квітень 2015 року, а тому не враховує факту повного повернення кредиту відповідачами станом на 24 листопада 2014 року та не враховує трирічного строку позовної давності, встановленого законодавством та договором. За таких умов, названий розрахунок є неправильним, не відповідає фактичним обставинам справи, умовам кредитного договору та не може бути врахованим в якості підтвердження факту наявності у відповідачів зобовязання сплатити позивачу нараховану ним суму.

Стосовно предявлення позовної вимоги до поручителів, судом встановлено, що відповідно до п.4.2. договорів поруки, які укладені 28 серпня 2008 року позивачем з відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не предявить вимоги до поручителя. Згідно з рішенням апеляційного суду Кіровоградської області у справі №22ц-1190/2489/12, строк виконання боржниками зобовязання настав 21 серпня 2012 року, тобто порука є припиненою, оскільки позов подано не у шестимісячний строк з дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором № 1717. Таке положення договору цілком збігається з ч. 4, ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Судові витрати у справі розподіляються у відповідності з положеннями ст.141 ЦПК України та покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 10-13, 76-81, 83, 89, 141, 223, 264, 265, 268, 274, 279, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення відсотків, пені та 3% річних по кредитному договору №1717 від 28 серпня 2008 року відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів шляхом подання апеляційної скарги в порядку ст.ст. 351-356, п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду: А.М. Баранець