Справа № 680/576/17
№2/680/11/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" березня 2018 р. смт.Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Польової В.Є.,

за участі секретаря судового засідання - Максимчука С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Нова Ушиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зняття з реєстраційного обліку місця проживання, -

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що є власником житлового будинку за адресою: Хмельницька область, смт. Нова Ушиця вул. Сагайдачного, 7 у якому зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які не є членами її сімї. Самостійно знятись з реєстраційного обліку відповідачі не бажають.

Просить зняти з реєстраційного обліку відповідачів за адресою: Хмельницька область, смт. Нова Ушиця вул. Сагайдачного, 7.

У судове засідання позивач не зявилась, в позовній заяві вказала про розгляд справи без її участі. Направила додатково письмові пояснення в яких вказала, що відповідачі до спірного будинку не мають ніякого відношення та просила долучити копію рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області по справі № 680/1297/14-ц від 22 грудня 2015 року , проте копію рішення суду не надала, додавши при цьому до письмових пояснень лише копію заповіту, свідоцтва про смерть ОСОБА_4 та копію першого аркушу технічного паспорту на садибний житловий будинок, розташованого за адресою: с. Каскада вул. Сагайдачного, 7 Новоушицького району Хмельницької області.

Відповідачі подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, а також відзив в якому вказали, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку з надвірними спорудами № 7 по вул. Сагайдачного в с. Каскада, Новоушицького району, Хмельницької області згідно даних Новоушицького ГПВАПБ (бюро технічної інвентаризації) та інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Доводи ОСОБА_1, що вона є власником згаданого вище житлового будинку є неправдивими, оскільки згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, остання є власником лише ? частини житлового будинку, власником іншої частини є ОСОБА_5, яка успадкувала її після смерті батька ОСОБА_6 Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в спірному житловому будинку були зареєстровані за згодою тодішнього власника ОСОБА_6 Претензій щодо реєстрації відповідачів спадкоємець та співвласник майна ОСОБА_5 не мала та не заявляла їх і на сьогоднішній день.

Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи, суд дійшов висновку.

Судом встановлено, що 22 червня 1994 року Новоушицькою державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину по закону, згідно якого спадкоємцем майна ОСОБА_6, зокрема, житлового будинку, який знаходиться в смт. Нова Ушиця по вул. Чапаєва, 7 (Сагайдачного, 7 ), Хмельницької області є його донька ОСОБА_5 /а.с. 63/.

07 вересня 2010 року ОСОБА_4 діючи в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями за номером 7 , що по вулиці Сагайдачного у с. Каскада, Новоушицького району, Хмельницької області /60/.

В судовому засіданні встановлено, що адреса, за якою знаходиться спірний будинок вул. Сагайдачного, 7, с. Каскада, Новоушицького району, Хмельницької області та вул. Сагайдачного, 7, смт. Нова Ушиця, Хмельницької області є однією і тією ж адресою.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 24 лютого 2014 року визнано на 1/2 частину спадкового майна ОСОБА_6, який помер 17 грудня 1994 року недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Новоушицькою нотаріальною конторою за №928 від 22 червня 1994 року на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: Хмельницька область, смт.Нова Ушиця, вул.Сагайдачного, 7 /а.с.65-66/.

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 22 грудня 2015 року в справі за № 680/1297/14-цвизнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями за №7 по вул.Сагайдачного в с.Каскада, Новоушицького району, Хмельницької області від 08 вересня 2010 року, зареєстрований в реєстрі за №1566, укладений між ОСОБА_5, в особі її представника ОСОБА_4, та ОСОБА_2 /а.с.67/.

25 травня 2017 року була проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 32,6 кв.м., житловою площею 16,5 кв.м., розташованого за адресою: Хмельницька область, с. Каскада вул. Сагайдачного, 7, про що свідчить витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с.68/.

Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом визнано недійсним лише в ? частині, спадкоємцем та власником іншої частини спадкового майна залишилась ОСОБА_5.

Згідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч. 1 ст. 356 , ч. 1 ст. 258 ЦК України).

З довідки Новоушицької селищної ради Хмельницької області від 12 липня 2017 року № 3435, встановлено, що в житловому будинку, який знаходиться за адресою: с. Каскада, вул. Сагайдачного, 7 зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 /а.с.6/.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 17 травня 1994 року, про що свідчить виписка з домової книги. Згідно тверджень відповідачів, реєстрація відбулась за згодою колишнього власника житлового будинку ОСОБА_6, що позивачем не спростовано.

Однак, згідно копії паспорта громадянина України судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 14 листопада 2017 року знялась з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, Хмельницької області та зареєструвала своє місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, тому відсутній предмет спору щодо відповідача ОСОБА_2

В той же час судом встановлено, що ОСОБА_3 не був членом сім'ї попереднього власника житлового будинку ОСОБА_6, проте був зареєстрований в спірному приміщенні за його згодою.

Із переходом права власності на житловий будинок до нового власника, особа втрачає право користування ним, оскільки це право є похідним від прав попереднього власника, а реєстрація особи у будинку обмежує право власності нового власника, зокрема, користування і розпорядження своїм майном.

Доказів того, що відповідач ОСОБА_3 набув право користування житловим будинком за згодою іншого співвласника майна ОСОБА_5, - суду не надано.

Суд критично відноситься до доводів представника відповідачів про те, що ОСОБА_2 на даний час являється власником житлового будинку, оскільки рішенням суду визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 8 вересня 2010 року, а не від 7 вересня 2010 року, тому остання залишилась власником житлового будинку, про що свідчить витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, тому встановлення рішенням Новоушицького районного суду від 22 грудня 2015 року, яке набрало законної сили, недійсності договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями за №7 по вул.Сагайдачного в с.Каскада, Новоушицького району Хмельницької області від 08 вересня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №1566, укладеного між ОСОБА_5, в особі її представника ОСОБА_4, та ОСОБА_2, навіть при умові невнесення відповідних змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та допущені судом при винесені рішення помилки у зазначені дати договору купівлі-продажу , не свідчить про наявність права власності ОСОБА_2 на зазначене майно.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Результат аналізу наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас, відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон) зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як вбачається із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, про що зазначив Верховний Суд України у постанові від 16 січня 2012 року по справі № 6-57цс11.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У ч. 1 ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі, поданих учасниками справи або витребуваних судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 264 ЦПК України).

Звертаючись до суду з даним позовом позивачем не враховано , що вимога про зняття з реєстрації місця проживання є похідною від вирішення питання про право користування особою жилим приміщенням з метою усунення перешкод у здійсненні права власності.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Враховуючи відмову у позові, судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору, слід покласти на останню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 3, 5, 76- 81, 83, 89, 258, 259 263, 264, 265 ЦПК України, суд-

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зняття з реєстраційного обліку місця проживання - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телемунікаційної системи подається через Новоушицький районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_1 01 385522 виданий відділом внутрішніх справ Черняховського району Калінінградської області 18 травня 2002 року.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_3.

Суддя: ОСОБА_8