Провадження №2/155/161/18
Справа №155/1972/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Чонки В.В.,

за участю секретаря судового засідання Федонюк О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №102481 від 14 жовтня 2003 року.

Мотивує свій позов тим, що 23 червня 2009 року помер її дід ОСОБА_2. Позивач є спадкоємицею майна померлого за заповітом, прийняла спадщину, однак оформити спадщину не може, так як відсутні правовстановлюючі документи на майно. Просить позов задовольнити та визнати її право власності на вищевказану спадкову земельну ділянку.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, однак в поданій до суду заяві позов підтримав повністю, просив його задовольнити, а справу слухати у його відсутність.

Представник відповідача Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області в судове засідання не зявився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно з заповітом, посвідченого секретарем Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області і зареєстрованого 10 лютого 2005 року в реєстрі за №10 стверджується, що ОСОБА_2 належну йому земельну частку (пай) заповів своїй внучці ОСОБА_1

З заяви ОСОБА_4 вбачається, що вона відмовляється від успадкування обовязкової частки після смерті ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, тобто позивача.

Згідно з свідоцтвом про смерть, ОСОБА_2 помер 23 червня 2009 року.

Свідоцтвом про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу, свідоцтвом про розірвання шлюбу та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюбу стверджується, що позивач є внучкою померлого ОСОБА_2

Довідкою Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області №1244 від 07 вересня 2017 року стверджується, що спадкоємцями майна після смерті ОСОБА_2 за законом є його дочка ОСОБА_4 та внучка ОСОБА_1, тобто позивач, а за заповітом ОСОБА_1 Заповіт померлого не змінений і не скасований. Спадкоємець ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом спільного проживання.

З спадкової справи, заведеної 21 листопада 2017 року Горохівською державною нотаріальною конторою за №592/2017 стверджується, що після померлого 23 червня 2009 року ОСОБА_2 інші спадкоємці, крім позивача, відсутні.

З Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №102481 від 14 жовтня 2003 року вбачається, що ОСОБА_2 належала земельна ділянка відповідних розмірів.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 листопада 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Аналогічна думка викладена в роз'ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням його права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, судом встановлено, що позивач після смерті діда ОСОБА_2 прийняла спадщину, а тому суд, з метою виконання волі спадкодавця, вважає, що слід встановити право власності по спадкуванню за заповітом ОСОБА_1 на земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №102481 від 14 жовтня 2003 року.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 19, ч.4 ст.206, ст.ст.247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.392, 1217, 1218, 1222, 1223, 1235 ЦК України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №102481 від 14 жовтня 2003 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Горохівського районного суду Чонка В.В.