АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/172/2018 Головуючий в 1-й інстанції - Фаркош Ю.А.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 березня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді - Чобіток А.О.

суддів- Немировської О.В.,Соколової В.В.

при секретарі -Казанник М.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 січня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання бездіяльності неправомірною та відшкодування шкоди ,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року позивач пред'явила вказаний позов до відповідачів та просила визнати факт бездіяльності Держави в особі Головного управління юстиції у Київській області, стягнути з державного бюджету України на її користь матеріальну шкоду, яку оцінює в розмірі вартості 0,12 га земельної ділянки в с. Козин, Обухівського району, Київської області 1 073 492,88 грн. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що внаслідок бездіяльності Київського обласного управління юстиції у Київській області, яка виразилась у не направленні за належністю її заяви від 06.05.2005 року про повернення виконавчого листа без виконання,що потягнуло за собою безпідставне позбавлення її чоловіка ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку розміром 0,12 га в с. Козин, Обухівського району, Київської області з недобудованим будинком та надвірними спорудами,яке було продано з прилюдних торгів 14.06.2005 року, незважаючи на її заяву про повернення виконавчого листа без виконання. Майно ОСОБА_3 було примусово відчужено нібито на її користь але без необхідних повноважень та без її волевиявлення.17 жовтня 2009 року був зареєстрований шлюб між нею та ОСОБА_3. 27.02.2010 року ОСОБА_3 склав заповіт і заповів все своє майно їй. ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер.

Позивач вважає, що внаслідок не направлення ДВС Обухівського РУЮ Київської області її заяви про повернення виконавчого листа без виконання за належністю до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Київського обласного управління юстиції,призвело до реалізації майна ОСОБА_3 і спричинення в подальшому їй шкоди у розмірі цього майна,як спадкоємця ОСОБА_3 за заповітом.

Посилаючись на ст.. 1173 ЦК України просила відшкодувати вказану шкоду за рахунок державного бюджету у заявлений нею способ.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 19 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити її позов. Посилається на не відповідність висновків суду обставинам справи. Вона не доводила факт перешкоджання їй в реалізації права власності з боку державного казначейства України, як зазначив суд в рішенні, а доводила, що органами,які наділені повноваженнями щодо виконання рішень судів в примусовому порядку були допущені порушення,які призвели до незаконного позбавлення права власності.

Так орган державної влади-Київського обласного управління юстиції допустило бездіяльність,яка виразилася в тому,що її заява від 06.05.2005 року,яку вона подала до ВДВС Обухівського РУЮ про повернення виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 на її користь боргу без виконання,не була направлена до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Київського обласного управління юстиції,як того вимагає ч.3 ст.7 ЗУ «Про звернення громадян» та п.2.10 Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому громадян у міністерстві юстиції України,в установах та організаціях,що належать до сфери його управління,затверджена Наказом Міністерства юстиції України № 26/5 від 18 березня 2004 року(зареєстрований в міністерстві юстиції України за № 342/8941 18 березня 2004 року).

В наслідок бездіяльності органу державної влади-Київського обласного управління юстиції її було позбавлено права власності на земельну ділянку 0,12 га з недобудованим будинком та надвірними спорудами, що розташована в АДРЕСА_1.

Вислухавши доповідь судді, пояснення позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги,обставини справи, Апеляційний суд міста Києва, який діє відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України,редакції 2004 року, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення,яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства,вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення,ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин,на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами,які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено,що ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 24.01.2001 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про поділ майна подружжя затверджено мирову угоду між сторонами. За умовами мирової угоди ОСОБА_2відмовляється від позову, а за ОСОБА_3 залишається право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 і недобудований садовий будинок та будівлі на цій ділянці, ОСОБА_3 сплачує ОСОБА_2 до 01.12.2001року грошову компенсацію за її долю в спільному майні подружжя у вигляді недобудованого садового будинку і будівель на цій ділянці в сумі 23 220 грн., в разі несплати стягнути вказану суму з ОСОБА_3в примусовому порядку ( а.с.4, об).

17.12.2001 року Обухівським районним судом Київської області виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 23 220 грн. грошової компенсації за її долю в спільному майні подружжя, яким є недобудований садовий будинок і будівлі на земельній ділянці АДРЕСА_1 ( а.с.5).

23.05.2003 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання ухвали Обухівського районного суду Київської області від 24.01.2001року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 23 220 грн. грошової компенсації за її долю в спільному майні подружжя ( а.с.6).

22.04.2005 рокупостановою Київського обласного управління юстиції згідно з актомприйому-передачі від 04.05.2005 року вказане виконавче провадження передане на подальше примусове виконання до підрозділу примусового виконання до ДВС Київського обласного управління юстиції ( а.с.7).

04.05.2005 року державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Київського обласного управління юстиції прийняв до свого провадження виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Обухівським районним судом Київської області від 17.12.2001 року ( а.с.7, об).

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 24.10.2005, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 08.04.2008 року, власником недобудованого будинку та інших споруд, розташованих на земельній ділянці №117 в с. Козин Обухівського району садове товариство "Міжріччя" визнана ОСОБА_4.

22.02.2010 року Постановою головного державного виконавця ДВС Головного управління юстиції у Київський області виконавчий лист, виданий 17.12.2001рокуна виконання ухвали Обухівського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_3на користь ОСОБА_2.коштів в сумі 23 220 грн., повернуто ОСОБА_2 за її заявою від 18.01.2010 року про повернення виконавчого документу без виконання (а.с.12).

Також судомвстановлено, що ОСОБА_2 зверталась до ВДВС Обухівського РУЮ із заявою від 06.05.2005 рокупро повернення виконавчого документу без виконання та закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача з аналогічною заявою до Головного управління юстиції у Київській областібезпосереднього після отримання виконавчого провадження від відділу ДВС Обухівського РУЮ Київської області.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування шкоди у розмірі 1 073 492,88 грн, спричиненої бездіяльністю органу державної влади - ВДВС Київського обласного управління юстиції позивачці,як спадкоємцю ОСОБА_3, який був, на її думку, протиправно позбавлений в результаті вказаної бездіяльності права власності на земельну ділянку розміром 0,12 га №117 в с. Козин, Обухівського району, садове товариство "Міжріччя",суд першої інстанції виходив з того,що позивачем не надано належних та допустимих доказів про перешкоджання з боку Державної казначейської служби України, Головного управління юстиції у Київській області у реалізації позивачем свого права власності,як спадкоємця.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції таким,що відповідає обставинам справи та вимогам закону,що регулює правовідносини між сторонами.

Доводи апеляційної скарги вказаний висновок не спростовують.

Відповідно до ст. 1173 ЦК шкода,завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями,дією чи бездіяльністю органу державної влади,органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні повноважень,відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом самоврядування незалежно від вини цих органів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 за життя звертався з позовом до Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Київського обласного управління юстиції Міністерства юстиції України,Київської обласної філії спеціалізованого Державного підприємства «Укпспец»юст» Міністерства юстиції Київської області,ОСОБА_4 про визнання недійсним протоколу та акту про проведення прилюдних торгів.

При судовому розгляді цих вимог ОСОБА_3 було встановлено, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 23 220 грн. грошової компенсації за її долю в спільному майні подружжя,під час його знаходження на виконанні у ВДВС Обухівського РУЮ Київської області, неодноразово пред»являвся до виконання та відкликався ОСОБА_2.

В порядку примусового виконання вказаного виконавчого листа 14.08.2003 року було описане майно,що належало боржнику ОСОБА_3,а саме недобудований будинок з надвірними спорудами в садовому товаристві «Міжріччя» та земельна ділянка площею 0,12 га,яка була ним приватизована та видано йому Державний акт на право приватної власності на землю від 11 червня 2002 року Козинською селищною радою Обухівського району Київської області.

04 травня 2005 року постановою державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Київського обласного управління юстиції виконавче провадження №635 прийнято до провадження і копія постанови направлена ОСОБА_2 05.05.2005 року за № 813/6.

Листом № 2217 від 31 травня 2005 року як боржника ОСОБА_3 так і стягувача ОСОБА_2 було повідомлено Київською обласною філією спеціалізованого Державного підприємства «Укрспец»юст» Міністерства юстиції України про призначення проведених прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна на 14.06.2005 року 0 12.00 год. за адресою: м. Обухів, вул..Київська 5.

Таким чином ОСОБА_2 в травні 2005 року була обізнана про перебування виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 на її користь 23 220 грн. на виконанні у відділі ДВС Київського обласного управління юстиції,проте з заявою про повернення їй виконавчого листа без виконання не зверталась.

Вказані обставини свідчать про те, щостягувач ОСОБА_2 не вважала порушенням її прав подальші дії по виконанню рішення Обухівського районного суду Київської області від 24.01.2001 року, оскільки зі скаргами на такі дії виконавчих органів в установленому законом порядку не зверталася.

Належних та допустимих доказів на спростування викладеного позивачем не надано.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання позивача на спричинення їй шкоди органом державної влади внаслідок незаконної реалізації майна боржника ОСОБА_3 в рамках виконавчого провадження, на яке на її думку вона мала б право як спадкоємець після його смерті.

У зв'язку з наведеним апеляційний суд відхиляє аргумент апеляційної скарги про те,що не направлення ВДВС Обухівського РУЮ її заяви про повернення виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 на її користь боргу без виконання до відділу ДВС Київського обласного управління юстиції, призвело до безпідставного позбавлення ОСОБА_3 права власності на вказану земельну ділянку з недобудованим будинком та надвірними спорудами, чим спричинено їй шкоду як спадкоємцю у розмірі вартості цього майна на даний момент.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст. 268,374,375,381-384,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 січня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - Судді -