Справа № 462/4807/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

представник позивача: ОСОБА_2,

відповідач: ОСОБА_3,

представник відповідача: адвокат ОСОБА_4,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог

щодо предмету спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визначення ідеальних часток співвласників у житлових будинках і господарських будівлях та поділ їх в натурі, суд

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визначити ідеальні частки кожного із співвласників житлового будинку та господарських будівель на вул. Вигоди, 4 у м. Львові з врахуванням здійснених надбудови, прибудови до будинку «А-1» та будови будинку «Б», двох гаражів «В» та «Д»; провести поділ житлових будинків «А-1» та «Б-2» і господарських будівель на вул. Вигоди, 4 у м. Львові в натурі відповідно до визначених ідеальних часток. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що будинок №4 на вул. Вигоди у м. Львові, після смерті батьків, належить сторонам. Так, після смерті матері, сторонам належить по ? частці у спадщині, яка складається з 3/8 часток будинку загальною площею 142,6 кв.м.; після смерті батька позивачу належить 1/3 частина у спадщині з 5/8 часток будинку, а відповідачу 2/3 часток. Право власності на вказані частки зареєстровані 12.04.2010 р. Рішенням виконкому ЛМР від 05.11.2010 р. погоджено прийняття в експлуатацію приватного житлового будинку садибного типу під літерою «А-1» після прибудови та надбудови, збудованих приватного житлового будинку садибного типу під літерою «Б-2», двох гаражів під літерами «В» та «Д» на вул. Вигоди, 4, які здійснили ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Після здійснених прибудов та надбудов під літерами «А-1» та «Б-2» загальна площа будинку збільшилась до 240,1 кв.м. Відтак, просить позов задовольнити.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 5 вказаної статті визначено, що у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Відтак, суд не приймає до розгляду подану позивачем заяву про збільшення розміру позовних вимог, оскільки ним не виконано вимоги ч. 5 ст.49 ЦПК України.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просили такі задовольнити.

Відповідач та її представник проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав, викладених у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи. Додатково вказали, що визначені частки сторін, на які видані свідоцтва про право на спадщину, вказані без урахування самочинного будівництва, зокрема, без урахування таких частин житлового будинку, як квартира №2 та квартира №3 /з мансардою/, а тому такі частини не підлягають поділу та відповідач є одноособовою власницею квартири №2. Просили відмовити у задоволенні позову.

Треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 пояснили, що є співвласниками будинку №4 по вул. Вигоди у м. Львові разом із сторонами, вказали, що заперечують проти позовних вимог, оскільки позивач не брав участі у збільшенні площі частини будинку, що належить сторонам, а тому не має права на поділ вказаного будинку.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників та третіх осіб, вивчивши матеріали справи, зібрані по справі докази у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, оглянувши інвентаризаційну справу на будинок №4 на вул. Вигоди у м. Львові, суд виходить з наступного.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів інвентаризаційної справи, зокрема із Витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі, свідоцтв про право на спадщину за законом та за заповітом, а також Витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить будинок № 4 по вул. Вигоди у м. Львові загальною площею 142.6 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною 3 ст. 358 ЦК України, встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яке відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 364 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відтак, суд враховує, що частки сторін у праві спільної власності на будинок визначені, а тому позовна вимога про визначення ідеальних часток кожного із співвласників житлового будинку та господарських будівель на вул. Вигоди, 4 у м. Львові з врахуванням здійснених надбудови, прибудови до будинку «А-1» та будови будинку «Б», двох гаражів «В» та «Д» не підлягає задоволенню.

Вимоги про виділ частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі позивачем не заявлено.

Щодо позовної вимоги про проведення поділу житлових будинків «А-1» та «Б-2» і господарських будівель на вул. Вигоди, 4 у м. Львові в натурі відповідно до визначених ідеальних часток, суд виходив з такого.

Згідно ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Згідно п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 р. №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Як ствердили сторони та це підтверджено матеріалами справи, на час розгляду справи судом, загальна площа спірного будинку збільшена до 200,8 кв.м.

Документів про підтвердження права власності сторін на будинок вказаною площею до матеріалів справи не долучено.

Судом встановлено та таке не заперечили сторони, що у будинку №4 на вул. Вигоди у м. Львові було здійснено самочинне будівництво.

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція).

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції № 55 передбачено, що не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

Так, ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є об'єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна.

Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 р. у справі № 6-286цс15.

Суд не приймає до уваги поданий позивачем висновок судової інженерно-технічної експертизи № 2252-2254 по цивільній справі №462/1887/15-ц, оскільки такий складений 28 березня 2016 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, яка залишена ухвалою суду від 27.05.2016 р. без розгляду, а висновку експерта, складеного на замовлення позивача відповідно до ст.106 ЦПК України, до матеріалів справи не долучено.

Згідно ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, зокрема, розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Суд розяснив учасникам процесу їх права та обовязки.

Однак, клопотання про призначення експертизи по даній справі позивач у судових засіданнях не заявляв.

Із огляду на вищевикладене, а також враховуючи встановлений в судовому засіданні факт самочинної перебудови /здійснення прибудови та надбудови/ житлового будинку, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги про поділ житлових будинків «А-1» та «Б-2» і господарських будівель на вул. Вигоди, 4 у м. Львові в натурі, слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 264-265, 268, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 15, 16, 356, 358, 367 ЦК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення ідеальних часток співвласників у житлових будинках і господарських будівлях та поділ їх в натурі відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний тест рішення суду складений 23 листопада 2018року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.