Київський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого: судді: Невядомського Д.В.
При секретарі: Гончарові О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ реєстрації місця проживання у Київському районі м.Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулась до Київського районного суду м.Харкова з позовною заявою, в якій просить: визнати відповідача по справі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право користування житловим примішенням - квартирою АДРЕСА_1. Зняти ОСОБА_2 28.07.1978 року народженняз реєетраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.
В судове засідання позивач не з»явилась, на адресу суду надала заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити в повному обсязі, також просить суд слухати дану справу без її участі, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву не надав, повідомлений своєчасно та належним чином про дату та час судового засідання.
Третя особа Відділ реєстрації місця проживання у Київському районі м.Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, на адресу суду надіслала пояснення по справі, просила розглядати справу без участі представника та на підставі норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування своїх вимог позивач вказав , що вона відповідно до рішення №747 виконавчого комітету Харківської міської ради є наймачем трьох кімнат житловою площею 46,13 кв.м. в комунальній квартирі АДРЕСА_1 зі складом сімї з 3-х осіб: ОСОБА_2 1978 р.н. - син, ОСОБА_3 2001 р.н. - онука. На теперішній час за вказаною адресою також зареєстровані та мешкають: ОСОБА_4 2005 р.н. - онука, ОСОБА_5 2005 р.н. - онука, ОСОБА_6 1972 р.н. - невістка.
Наймачем даної комунальної квартири позивач стала після смерті чоловіка ОСОБА_7, який отримав її на підставі обмінного ордеру НОМЕР_2 від 11.08.1978р.
Відповідач по справі не є наймачем даної комунальної квартири, а лише зареєстрований в ній з24.02.1998 р., але приблизно з 2010 р. не мешкає за вказаною адресою. Вказане підтверджується рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.11.2015р. про розірвання шлюбу між ним та позивачем невісткою ОСОБА_6, де між іншим зазначено що вони не мешкають разом з 2010р.
У добровільному порядку відповідач з реєстраційного обліку не знімається, обовязків щодо утримання квартири та сплати комунальних послуг не здійснює, власних речей в даній квартирі він не має, перешкод у користуванні квартирою йому ніхто не чинить.
Викладені у позовній заяві доводи підтверджуються довідкою з місця проживання про склад сім"ї та прописку від 14.02.2017 року , копією рішення №747 виконавчого комітету Харківської міської ради від 28.11.2012 року , ордером НОМЕР_2 від 11.08.1978 , копією рішення Київського районного суду м.Харкова від 18.11.2015 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про розіровання шлюбу та стягнення аліментів, дублікатами квитанцій про сплату комунальних послуг , копії документів знаходиться в матеріалах справи.
Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши і оцінивши надані докази, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.
Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.
Частиною 2 статті 405 ЦПК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Згідно з ч. 7 ст. 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію й природні якості землі.
Власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається майном, що йому належить. Власник має право здійснювати стосовно свого майна будь-які дії, що не протирічать закону.
При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового засідання,оскільки відповідач ОСОБА_2 з 2010 року не проживає у вказаній квартирі , не є наймачем зазначеного майна, комунальні послуги не сплачує , а тому можливо визнати відповідача по справі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, таким шо втратив право користування житловим примішенням - квартирою АДРЕСА_1 та зняти ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.
Таким чином суд вважає доведеними обставини позовних вимог, позов обгрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, пропорційно задоволених вимог.
На підставі викладеного, керуючись 12,13, 81, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст.ст.405 ЦК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ реєстрації місця проживання у Київському районі м.Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити в повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право користування житловим примішенням - квартирою АДРЕСА_1 та зняти ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 640 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його оголошення та в порядку ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача з додержанням вимог ст. 284 ЦПК України.
Суддя Д.В. Невядомський