Справа №642/333/13-ц
Провадження 2/642/87/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Проценко Л.Г.

за участю секретаря Канаєвлї К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, в якому зазначив, що ВАТ Комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є ПАТ Комерційний банк «Надра») з відповідачкою ОСОБА_1 23 серпня 2007р. уклали кредитний договір «Автопакет» №6/4/20/2007/840-А/1474, за яким відповідач отримав кредитні кошти 15477,23 доларів США зі сплатою процентів в розмірі 14,4% річних з ціллю кредитування - придбання автомобілю.

В забезпечення даного договору із відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір поруки. Відповідачкою ОСОБА_1 порушено умови повернення кредиту, і станом на 25.12.2012 року, її заборгованість становить 10758,34 дол.США, що в еквіваленті курсу НБУ (7,9930 за 1 долар) становить 85991,41 грн., яка складається з: 5590,48 дол.США, що в еквіваленті - 44684,71 грн. заборгованості по кредиту, 3192,22 дол.США, що в еквіваленті - 25515,41 грн. заборгованості за відсотками, 427,92 дол.США, що в еквіваленті- 3420,36 грн. заборгованості по пені, 1547,72 дол.США, що в еквіваленті - 12370,93 грн. штрафу.

Представник ПАТ Комерційний банк «Надра» в судових засіданнях позов підтримував, в подальшому подав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Представник відповідачів проти задоволення позову заперечувала, вважала, що даний спір вже було вирішено і з приводу стягнення заборгованості вже існує рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 08.12.2011р., яке набрало законної сили, зобов'язання за договором поруки вже припинені, а позов є недоведеним. Позивач з невідомих причин приховав від суду відомості про наявне судове рішення від 08.12.2011р. В подальшому, представник позивачів подала до суду заяву про подальший розгляд справи в її відсутність.

Суд, перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

23.08.2007р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір «Автопакет» № 6/4/2007/840-А/1474, за якими відповідач ОСОБА_1 отримала грошові кошти у сумі 15477,23 доларів США на придбання автомобілю, зі сплатою за користування кредитом відсотків з розрахунку 14,4% річних. Кредит надавався строком до 20.08.2014р. Відповідно до п.5.1 та п.5.2 договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних платежів, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення; у разі порушення позичальником умов договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту. (а.с. 6-14)

На забезпечення даного договору ВАТ КБ «Надра» уклало з відповідачем ОСОБА_2 23.08.2007р. договір поруки №6/4/20/2007/840-П/1475, за яким ОСОБА_2 поручається за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань за договором «Автопакет» № 6/4/2007/840-А/1474 від 22.08.2007р., і згідно цього договору, поручитель та позичальник відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. (а.с. 12-13)

ВАТ Комерційний банк «Надра» перереєстроване на ПАТ «Комерційний банк «Надра» з 04.02.2011р. (а.с. 14-18)

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором проведеної ПАТ Комерційний банк «Надра», заборгованість боржника ОСОБА_1 станом на 25.12.2012р. становить 10758,34 дол.США, що в еквіваленті за курсом НБУ (7,9930 за 1 дол.США) становить 85991,41 грн, яка складається з: 5590,48 дол.США, що в еквіваленті становить 44684,71 грн., заборгованості по кредиту, 3192,22 дол.США, що становить 25515,41 грн. заборгованості за відсотками, 427,92 дол.США, що становить 3420,36 грн. пені, 1547,72 дол.США , що становить 12370,93 грн. штрафу. (а.с. 20-23)

За ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до п.1. ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться.

За ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно до ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; і згідно ч.2 ст. 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пунктом 7.1. кредитного договору «Автопакет» 6/4/20/2007/840-А/1474 від 23.08.2007 року встановлено, що для врегулювання спорів сторони погодили договірну підсудність, а саме предявлення позову за місцезнаходженням Банку у районний суд м.Києва. (а.с. 14)

Судовим розглядом встановлено, підтверджено письмовими доказами та визнається позивачем, що у зв'язку з невиконанням позичальником та поручителем взятих на себе зобов'язань у червні 2010 року ВАТ КБ «Надра» звернулося до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з солідарних боржників за кредитним договором «Автопакет» №6/4/2007/840-А/1474 від 23.08.2007р. У позові Банк просив стягнути з відповідачів прострочену заборгованість, майбутні платежі з основного зобовязання, відсотки та пеню на день звернення, а саме: заборгованість в сумі 5208,24 доларів США, що в еквіваленті на день звернення до суду становила 41660,71 грн та складалася з: основного боргу 4494,48 доларів США, що в еквіваленті становила 35951,35 грн, заборгованості по сплаті відсотків 656,72 доларів США, що в еквіваленті становила 5253,10 грн., пені 57,04 доларів США, що в еквіваленті становила 456,26 грн. (а.с. 142-143)

Отже, ПАТ Комерційний банк «Надра», скориставшись своїм правом, заявив вимогу про дострокове виконання боргових зобов'язань вцілому, тим самим змінив, визначений сторонами договору строк повернення кредитних коштів.

Зазначене підтверджується письмовими доказами вирішення Шевченківським районним судом м.Києва спору по суті вимог ПАТ «КБ Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, а саме:

копією позовної заяви від 11.06.2010 вих. №178 про стягнення коштів за кредитним договором «Автопакет»; розрахунком заборгованості, складеним позивачем, з якого вбачається дострокове стягнення повної суми кредиту, відсотків, пені; рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 08 грудня 2011 року (справа № 2-3405/11), яке набрало законної сили та яким позов ПАТ «Комерційний банк «Надра» про стягнення боргу з ОСОБА_1, ОСОБА_2 за кредитним договором «Автопакет» №6/4/20/2007/840-А/1474; ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 30 жовтня 2014 року, якою встановлено, що згідно розписки наявної в матеріалах справи 05.12.2013 року ПАТ КБ «Надра» отримало виконавчі листи по цій справі та те, що за клопотанням ПАТ КБ «Надра» судом було поновлено пропущений для предявлення виконавчих листів строк. (а.с. 103-104, 142-144)

Незважаючи на це, позивачем повторно заявлено на вирішення Ленінського районного суду м.Харкова вимоги про стягнення заборгованості з відповідачів, які вже були вирішені Шевченківським районним судом м.Києва. А саме: достроково стягнуто заборгованість та майбутні платежі за договором кредиту. Так, з розрахунку заборгованості до позовної заяви до Шевченківського районного суду м.Києва, Банком зазначено що відповідачем ОСОБА_1 сплачено за тілом кредиту 10 982,75 дол США, борг - 4 494,48 дол. США, що у сумі становить 15477,23 дол.США повна сума кредиту за договором.

Разом з тим, за даними розрахунку Банку, поданого разом із позовом до Ленінського районного суду м.Харкова, станом на 25.12.2012р. ОСОБА_1 у графі «сума погашення кредиту» відображено, що за кредитом сплачено 9886,75 доларів США, залишок, який заявлений до стягнення 5590,48 доларів США.

Отже, сума сплаченого ОСОБА_1 кредиту у 2010 році відповідно до розрахунків банку становила 10982,75 дол.США та безпідставно зменшена Банком у позові до іншого суду у 2012 році і склала 9886,75 дол.США. Відповідно, сума боргу - збільшена, через безпідставне зменшення реально сплаченої суми кредиту.

Представник позивача в судових засіданнях не надав суду пояснень з цього приводу на запитання представника відповідачів. Іншого розрахунку заборгованості позивач та представник позивача суду не надав.

З огляду на зазначене вбачається, що задоволення даного позову призведене до подвійного стягнення заборгованості за кредитним договором «Автопакет» №6/4/20/2007/840-А/1474.

Відповідно до Стаття 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що пеня та штрафні санкції нараховані Банком на безпідставно збільшену суму боргу за тілом кредиту та не можуть бути взяті судом до уваги через їх безпідставність. Такий розрахунок заборгованості не може бути взятий судом до уваги через його не відповідність обставинам справи.

Крім того, п.п.2.2.1 п.2 кредитного договору визначено порядок сплати передбачених цим договором платежів щомісячно до 18-го числа поточного місяця мінімальними платежами по 295,05 доларів США до 20.08.2014 року.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання, згідно із ч.3 ст.254 ЦК, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязаний його початок (ст.253 ЦК).

Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК).

За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК).

У разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань

Таку правову позицію було визначено Верховним Судом України в Постановах від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116 цс 13, 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14 та 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16.

Однак, такого принципу розрахунку заборгованості Банком не дотримано. Частина позовних вимог знаходиться поза межами строку позовної давності, про застосування якої відповідачами було заявлено суду у заяві про перегляд заочного рішення, у письмових заперечннях, а також наголошено про це представником відповідачів у судовому засіданні.

Банком не повідомлено суд, коли було здійснено ОСОБА_1 останній черговий платіж. Та навіть за таких обставин, банк звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з позовом лише 18.01.2013р., тобто з пропуском строку позовної давності щодо ряду чергових платежів.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Відповідачами заявлено про це у заяві про перегляд заочного рішення та запереченнях по суті позовних вимог.

Отже, наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором не містить повної, достовірної та обєктивної інформації про наявність чи відсутність заборгованості та підстав застосування штрафних санкцій.

Відповідно до наданих позивачем письмових доказів, в яких, зокрема розрахунок боргу неконкретизований, суд позбавлений можливості об'єктивно перевірити заперечення відповідача щодо правильності розрахунку заборгованості, та визначити розмір заборгованості у межах строку позовної давності.

Крім того, пунктом 1.1.2 договору «Автопакет» №6/4/20/2007/840-А/1474 встановлено ціль кредиту на придбання автотранспортного засобу.

Пунктом 3.1.1 договору та у розділі «Визначення термінів», визначено, що у якості забезпечення виконання зобовязань позичальник передав Банку у заставу придбаний за ці кошти автомобіль Chevrolet Lacetti (номерний знак НОМЕР_1 № кузова 667144).

23 серпня 2007 року між ВАТ НАСК «Оранта» та гр. ОСОБА_1 був укладений договір страхування № 20/2034-211 предмета застави - автомобіля Chevrolet Lacetti.

27 вересня 2008 року стався страховий випадок дорожньо-транспортна пригода за участю зазначеного застрахованого автомобіля, що підтверджується довідкою ДАІ №8236145.

ВАТ НАСК «Оранта» були здійснені виплати страхового відшкодування на користь ВАТ КБ «Надра» у сумі 57807,36 грн. Ця сума була зарахована банком на погашення боргу за кредитним договором. Про це свідчить лист ВАТ КБ «Надра» від 20.10.2010 року № 633 та лист НАСК «Оранта» від 18.05.2017 року № 09-02-12/4734.

Однак ця сума та ця інформація також не знайшли свого відображення у позовній заяві Банка та у доданому до нього розрахунку заборгованості.

Намагаючись сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, суд неодноразово оголошував перерву у справі, роз'яснював право надати докази на підтвердження позовних вимог та роз'яснював наслідки невчинення цих процесуальних дій.

Разом з тим, відповідно до статті 89 ЦПК України, зокрема, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважає за необхідне дати оцінку іншим зібраним доказам у справі, а саме позовним вимогам до поручителя.

У пункті 5.3 укладеного договору поруки № 6/4/2007/840-П/1475 від 23.08.2007 року зазначено, що дія цього Договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобовязань по договору «Автопакет».

26.05.2010 року за вих. №369 Банком на адресу другого відповідача - поручителя ОСОБА_2, було надіслано Вимогу про повне дострокове погашення боргу, яка залучена представником відповідача до матеріалів справи. (а.с. 86)

За положеннями кредитного договору (п.1.1.4) строк виконання зобовязання позичальником встановлено до 20.08.2014.

Зазначене свідчить про те, що термін виконання зобов'язання за цим кредитним договором банком було змінено і цей термін необхідно визнати таким, що настав з моменту, визначеного у Вимозі про дострокове погашення строку на протязі трьох банківських днів з моменту отримання вимоги.

Правовими наслідками предявлення Вимоги банку про повне дострокове погашення зобовязання за кредитом є наступні:

1) дана вимога змінила строк виконання основного зобовязання за кредитним договором.

2) моментом виконання основного зобовязання за кредитним договором стала дата, визначена у Вимозі про повне дострокове погашення зобовязання за кредитним договором.

3) з цього моменту почався перебіг строку позовної давності.

Таким чином, Банк скористався правом, наданим йому статтею 1050 ЦК України та, заявивши 26.05.2010 вимогу про повне дострокове стягнення заборгованості за кредитом, змінив строк виконання основного зобовязання.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»).

Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного належного виконання зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється після встановлення строку, встановленого в договорі, а також, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6-53 цс14, від 14.09.2016 №6-1451цс16, від 17.02.2016 №6-1844 цс 15.

Враховуючи наявність Вимоги про дострокову сплату від 26.05.2010 року за вих. №369 на адресу поручителя ОСОБА_2, позову до Шевченківського районного суду м.Києва у червні 2010 року, - на день звернення ПАТ Комерційний банк «Надра» до Ленінського районного суду м.Харкова з цим позовом 18.01.2013р. порука ОСОБА_2 за договором поруки № 6/4/2007/840-П/1475 від 23.08.2007 року є припиненою.

Частинами 3,4 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За правилом цієї статті докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, тягар доказування обґрунтованості своїх вимог покладено на позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст. 12 ЦПК України. Частина 1 ст.44 цього Кодексу проголошує, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ч.1-4 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом закону при пред'явленні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач повинен надати суду належні та допустимі докази на підтвердження розміру такої заборгованості.

Представник відповідача ОСОБА_1, заперечуючи проти позову, також посилалась на відсутність належного розрахунку розміру заборгованості за кредитним договором. Заперечення відповідача є обґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять належного розрахунку позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням вирішення спору між ВАТ Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1, ОСОБА_2 по суті Шевченківським районним судом м.Києва, а також недоведеності позовних вимог, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-78, 82, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 257, 264, 267, 525, 526, 530, 543, 554, 559, 1049,1054 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Суддя Л.Г. Проценко