РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Процюк Н.Р.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачкою він перебував у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30.01.2013 року. Від спільного подружнього життя у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01.04.2013 року із відповідачки стягуються аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину починаючи з 15.03.2013 р. і до досягнення дітьми повноліття.

Зазначає, що на сьогоднішній день визначена сума аліментів на утримання двох дітей є недостатньою, діти ходять до школи, у звязку з чим зросли витрати на їх утримання, просить збільшити розмір аліментів та стягувати з ОСОБА_1 аліменти в його користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину і до досягнення дітьми повноліття.

В судовому засіданні позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позові.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що на даний час не має змоги сплачувати аліменти, оскільки не працює. Також підтвердила, що діти проживають разом із позивачем, вона є працездатною та не має на своєму утриманні інших дітей, непрацездатного чоловіка, батьків.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З досліджених свідоцтва про народження серії 1-ЕГ № 061301 та серії 1-ЕГ, №094768 встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом встановлено, що на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01.04.2013 року, з ОСОБА_1 стягуються аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину з 15.03.2013 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Задовольняючи позов, суд бере до уваги, що відповідач сплачує аліменти в розмірі по 200 грн. щомісячно на кожну дитину, котрий згідно вищенаведеної норми та з урахуванням Закону України «Про державний бюджет України на 2018 р» не є мінімальним, оскільки є значно меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, а також не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При цьому, суд звертає увагу на те, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не позбавляє платника чи одержувача аліментів права звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів, відповідно до положень статті 192 СК України, оскільки дана норма дає право особі звернутись до суду і в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У даній справі таким випадком є сплата відповідачем аліментів у розмірі, що не відповідає вимогам ч.2 ст. 182 СК України, що дає право позивачу звернутись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Та обставина, що відповідач не працює не звільняє її від обовязку утримувати неповнолітніх дітей та не є підставою для сплати аліментів на утримання дітей в розмірі меншому, ніж визначено ст. 182 СК України.

Судом також встановлено, що відповідач не є особою з інвалідністю, немає медичних протипоказань до виконання робіт, а тому має змогу працевлаштуватись і утримувати своїх дітей.

Крім цього, із пояснень відповідача встановлено, що на її утримання не перебувають непрацездатні батьки, чоловік. Інших дітей, окрім спільних з позивачем, немає.

Враховуючи те, що після визначення судом аліментів в розмірі по 200 грн. на кожну дитину, значно збільшились витрати на їх утримання і даний розмір аліментів не забезпечує звичайних потреб дітей та їх гармонійний розвиток, є значно меншим мінімального розміру аліментів, котрий визначений законодавством, внаслідок збільшення витрат на дітей змінився також матеріальний стан позивача, що в контексті ч.1 ст. 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними і підлягають до задоволення.

Даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини, оскільки становить фактично мінімальний розмір, передбачений ч.2 ст.182 СК України.

Визначення аліментів у меншому розмірі порушить як вимоги вищенаведеної норми закону, так і конституційні права, гарантії дитини та не забезпечить звичайних потреб та її достатній рівень життя, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р.

Керуючись ст.ст. 12,81,89,265 ЦПК України, ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Змінити розмір аліментів, які стягуються згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01.04.2013 р. з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН), уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає ІНФОРМАЦІЯ_5 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_7 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 із 200 грн. на 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави 704,80 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 04.05.2018 р.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук