АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6390/17 Номер провадження 22-ц/786/492/18Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Кузнєцової О.Ю., Пилипчук Л.І.,

секретаря Ткаченко Т.І.,

за участі: позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2017 року

за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2017 року позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом. Зазначала, що має з відповідачем по справі спільну малолітню дитину - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, яку вона виховує самостійно. Вказувала, що у добровільному порядку відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. У зв'язку з наведеним просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітню дитину у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,до досягнення донькою повноліття.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2017 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 жовтня 2017 року по досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення оскаржив представник відповідача, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить змінити оскаржуване рішення, зменшивши розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу).

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з підстав, визначених ст. 375 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_4 і ОСОБА_6 перебували у шлюбі, який було розірвано 28 квітня 2010 року (а.с. 3).

Сторони по справі мають спільну дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

ОСОБА_6 02 серпня 2013 року уклала шлюб із ОСОБА_8, з яким має спільну дитину ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5,6).

ОСОБА_4 20 лютого 2016 року уклав шлюб із ОСОБА_10, з якою має спільну дитину ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 38, 39).

Згідно відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України ОСОБА_10 з січня 2013 року по лютий 2016 року не отримувала доходи, з березня 2016 року по березень 2017 року отримувала соціальні виплати (а.с. 36).

Згідно довідки про доходи від 07 грудня 2017 року, ОСОБА_4 працює в ТОВ з іноземними інвестиціями «Хенкель Баутехнік Україна» з 13 грудня 2010 року на посаді регіонального менеджера зі збуту. Фактично виплачена заробітна плата з червня 2017 року по листопад 2017 року становить 150 997, 30 грн. (а.с. 34).

Стягуючи із відповідача аліменти на неповнолітню доньку у розмірі ? частини всіх видів його доходу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має на утриманні малолітню дитину і дружину, яка не працює.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Вирішуючи спір, судом першої інстанції було встановлено, що відповідач є працездатним, отримує регулярний дохід та має можливість надавати утримання неповнолітній дитині у частці від свого заробітку (доходу).

При цьому зменшивши розмір аліментів, що заявлений у позові, суд першої інстанції вірно застосував положення ст. 182 СК України, врахувавши, що на утриманні відповідача перебуває ще одна малолітня дитина, а також дружина, яка не має самостійного доходу.

З наведених підстав колегія суддів вважає необґрунтованими твердження скаржника про неналежну оцінку судом першої інстанції перебування на утриманні відповідача малолітньої дитини і дружини, оскільки зазначені обставини були проаналізовані і враховані судом при ухваленні судового рішення, шляхом часткового задоволення позову.

Колегія суддів зауважує, що розмір аліментів визначених судовим рішенням не порушує принцип рівності прав та інтересів обох дітей відповідача.

Доводи апеляційної скарги, що стягувана судовим рішенням частка заробітної плати відповідача значно перевищує встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум на дитину відповідного віку - не спростовують висновків місцевого суду.

Так, частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, батьки зобов'язанні матеріально забезпечити дитину на рівні їх індивідуальних фінансових можливостей, а тому високий розмір доходу відповідача не позбавляє його дитину права на аліменти у відповідній частці, необхідній для її розвитку.

Таким чином, враховуючи матеріальне становища відповідача, перебування на його утриманні інших осіб, та зважаючи на рівність не лише прав, а й обов'язків батьків утримувати неповнолітніх дітей, колегія суддів вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини визначений судом першої інстанції розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим, колегія суддів, приходить до висновку про залишення рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач /підпис/ Ю. В. Дряниця

Судді: /підпис/ О. Ю. Кузнєцова

/підпис/ Л. І. Пилипчук

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Ю. В. Дряниця