Провадження № 2-п/161/15/18
У Х В А Л А

26 квітня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Царюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу № 161/15780/16-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Авто Просто» про стягнення грошових коштів, за заявою ОСОБА_2 «Авто Просто» про перегляд заочного рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2017 року ухваленим у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Авто Просто» про стягнення грошових коштів, позовну заяву було задоволено повністю.

ОСОБА_2 «Авто Просто» звернулося до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду. Просить суд переглянути заочне рішення від 23 вересня 2017 року в справі № 161/15780/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Авто Просто» про стягнення грошових коштів. За результатами перегляду заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку з підстав, викладених в заяві.

Сторони в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялися належним чином. Розгляд заяви проводиться у відсутності сторін, так як неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 287 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 «Авто Просто» про перегляд заочного рішення суду не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2017 року ухваленим у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Авто Просто» про стягнення грошових коштів, позовну заяву було задоволено повністю.

Судом при розгляді заяви встановлено, що справу було призначено до судового розгляду на 16.20 годин 20 вересня 2017 року (а.с. 52). Відповідачу було направлено повідомлення про дату, час і місце судового розгляду справи (а.с. 53), що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 54).

20 вересня 2017 року представник відповідача ОСОБА_2 «Авто Просто» в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки до суду не повідомляв, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи без його участі.

З метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод щодо права на справедливий судовий розгляд, вимог ЦПК України щодо строків розгляду цивільних справ, суд зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи.

При цьому, судом не приймається до уваги твердження заявника про те, що в заяві про передачу справи на розгляд іншого суду він просив розглядати справу без його участі.

Оскільки, як вбачається із змісту самої заяви, що ОСОБА_2 «Авто Просто» просить суд розглянути за відсутності його представника саме заяву про передачу справи на розгляд іншого суду, однак не цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Авто Просто» про стягнення грошових коштів вцілому (а.с. 56). При цьому, як вбачається із змісту заяви, що вона датована 31 серпня 2017 року. Однак, до суду була подана 02 серпня 2017 року (а.с. 60).

Крім того, ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 23 січня 2017 року встановлено, що ОСОБА_1, у відповідності до положень ч.5 ст. 110 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) мав право на звернення з вказаним позовом саме до Луцького міськрайонного суду Волинської області (а.с. 27).

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Внаслідок неналежного здійснення своїх процесуальних прав і виконання обовязків заявником не отримано судову повістку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Крім того, як вбачається із змісту заяви про перегляд заочного рішення, що ОСОБА_2 «Авто Просто» не надало жодних доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що заявник, якому було достовірно відомо про перебування в провадженні суду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Авто Просто» про стягнення грошових коштів, в судове засідання не зявився без поважних причин. Заявник не був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права та взяти участь у справі, оскільки йому було достовірно відомо про розгляд вказаної справи в суді. Однак небажання надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, давало суду право при ухваленні рішення при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідало вимогам ст. 224 ЦПК України (ЦПК України в редакції, станом на день розгляду цивільної справи та ухвалення рішення суду). Крім того, заявник до заяви про перегляд заочного рішення суду взагалі не надав доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про залишення заяви ОСОБА_2 «Авто Просто» без задоволення.

Керуючись ст. ст. 287, 288 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 «Авто Просто» про перегляд заочного рішення суду залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В. Ковтуненко