Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2018 Справа №607/1550/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., з участю секретарів судового засідання Грабської Ю.І., Зубко О.Я., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних в зв'язку із порушенням виконання грошового зобов'язання, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних в зв'язку із порушенням виконання грошового зобов'язання. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказала, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.08.2011 року з відповідачів на її користь було стягнуто 5000 доларів США, що станом на 22.08.2011 року за офіційним курсом НБУ, становило 39850 гривень, сплачених в рахунок вартості квартири за нікчемним правочином - попереднім договором від 02.07.2009 року. У зв»язку із невиконанням відповідачами вказаного рішення суду, вона змушена була звернутись до суду із позовом про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних на суму боргу. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.04.2016 року з відповідачів стягнуто на її користь суму індексації боргу за період з серпня 2011 року по 30.12.2015 року в розмірі 31684,74 грн. та 3% річних за період з вересня 2011 року по 14.01.2016 року в розмірі 5225,14 грн., що в сукупності становить 36909,88 грн. Оскільки зазначені кошти на її рахунок не поступили, вона звернулась в Тернопільське відділення КНДІСЕ з проханням провести експертне економічне дослідження з питання визначення суми індексації із застосуванням індексів інфляції до суми боргу та 3% річних. Згідно висновку експертного економічного дослідження № 100/17-22 від 26.01.2017 року сума індексації боргу за період з 13.10.2011 року по 26.01.2017 року від суми боргу за виконавчим листом №2-4972/11 у розмірі 18349,08 року складає 18785,79 грн., а

3% річних становлять - 2915,24 грн., а в загальному 21701,03 грн.; сума індексації боргу за період з 08.06.2016 року по 26.01.2017 року від суми боргу за рішенням суду від 05.04.2016 року у розмірі 36909,88 грн. становить 2646,44 грн., а

3% річних -706,85 грн., а в загальному 3353,29 грн. Просить стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на свою користь вказані грошові кошти та 211,44 грн. витрат за проведення експертного дослідження.

Відповідач ОСОБА_4 подав відзив на позов, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вказав, що у позові позивач ставить питання про стягнення суми індексації боргу та 3% річних за період, який охоплено попереднім рішенням суду від 05.04.2016 року. Просить врахувати, що у відповідності до ст.625 ЦК України вимоги щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов»язання, визначеного у гривнях, що підтверджується правовими позиціями Верховного Суду України від 28.03.2012 року у справі №6-3673вов10 та від 27.01.2016 року у справі №6-771цс15. Зазначив, що оскільки виконавчий лист видається на підставі судового рішення, то у випадку його невиконання, до суми стягнення за рішенням суду не може застосовуватись індекс інфляції, а також 3% річних, тому, що це зобов»язання виникає не з договірних правовідносин.

У своїй відповіді на відзив позивач вказала, що заперечення відповідача ОСОБА_4 є безпідставними та надуманими, не підтверджені будь-якими доказами. Відповідачі не бажають у добровільному порядку виконати рішення суду від 22.08.2011 року та сплатити їй заборгованість, що утворилася у зв»язку із чим переховуються від представників виконавчої служби та оскаржують ухвалені на її користь судові рішення. Поданий нею позов базується на висновку судового експерта ОСОБА_6 №100/17-22 від 26.01.2017 року, який відповідачами не оскаржував ся і з яким відповідачі погодились. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов»язання, а боржник, який прострочив виконання такого зобов»язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Із врахуванням наведеного просить її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 подав заперечення на відповідь на відзив. Вказав, що із висновком експерта №100/17-22 від 26.01.2017 року не погоджується та вважає його неналежним та недопустимим доказом. Зазначив, що йому незрозуміло чому на вирішення експертного економічного дослідження позивачем було поставлено питання щодо індексації на нарахування 3% річних щодо суми боргу у розмірі 18349,08 грн., та чим керувалася позивач при визначенні зазначеної суми. Вважає, що вимога позивача щодо нарахування індексації та 3% річних на суму індексації боргу із врахуванням 3% річних стягнуту за рішенням суду від 05.04.2016 року є безпідставною та не передбаченою будь-якими правовими нормами. Позивач фактично просить вдруге стягнути суму індексації та 3% річних за той самий період із тієї самої заборгованості. Також зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності. Оскільки вона ставить питання про стягнення індексації боргу та нарахування 3% річних за період з 13.10.2011 року по 26.01.207 року. Вказав, що відповідно до аналізу судової практики ст.625 ЦК України регулює зобов»язальні правовідносини і її дія поширюється на порушення грошового зобов»язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а не на випадки невиконання судового рішення. На думку відповідача, індекс інфляції та 3% річних не можуть застосовуватись на несплачену суму за виконавчими листами суду у випадку їх часткового невиконання, оскільки ці зобов»язання не виникають із договірних правовідносин. Також зазначив, що ним та ОСОБА_5 повністю сплачено заборгованість у розмірі 39850 грн. у виконавчому провадженні №48054657, що було відкрите на підставі виконавчого листа, виданого згідно рішення суду від 22.08.2011 року, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 27.04.2018 року.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнав та просить у його задоволенні відмовити, посилаючись на безпідставність заявлених вимог.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з»явилась, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22.08.2011 року з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 було стягнуто 5000 доларів США, що станом на 22.08.2011 року за офіційним курсом НБУ, становило 39850 гривень, сплачених в рахунок вартості квартири за нікчемним правочином - попереднім договором від 02 липня 2009 року.

На виконання вказаного рішення суду Тернопільським міськрайонним судом 13.10.2011 року було видано виконавчий лист №2-4972/11.

30.10.2014 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб із ОСОБА_8 та змінила своє прізвище на ОСОБА_8.

У зв»язку із невиконанням відповідачами рішення суду від 22.08.2011 року, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.11.2017 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 11.07.2018 року з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стягнуто в солідарному порядку на користь ОСОБА_3 суму індексації боргу за період з серпня 2011 року по 30.12.2015 року в розмірі 31684,74 грн. та 3% річних за період з вересня 2011 року по 14.01.2016 року в розмірі 5225,14 грн., що в сукупності становить 36909,88 грн.

Як вбачається із повідомлення Тернопільського міського відділу ДВС ГТУЮ в Тернопільській області від 23.01.2017 року №30/465/17 станом на 23.01.2017 року на підставі виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №2-4972/11 від 13.10.2011 року в користь ОСОБА_3 стягнуто грошові кошти в сумі 21500, 92 грн. Стягнення за виконавчим листом №607/1642/16-ц від 08.06.2016 року не проводилось.

Таким чином, на момент звернення ОСОБА_3 до суду із даним позовом борг ОСОБА_4, ОСОБА_5 перед позивачем за рішенням суду від 22.08.2011 року становив 18349,08 грн.

Згідно наданого позивачем висновку експертного дослідження №100/17-22 від 26.01.2017 року для суми боргу у розмірі 18349,08 грн. за період з 13.10.2011 року по 26.01.2017 року сума індексації становить 18785,79 грн., 3% річних - 2915,24 грн., що разом складає 21701,03 грн.; для суми боргу у розмірі 36909,88 грн. за період з 08.06.2016 року по 26.01.2017 року сума індексації становить 2646,44 грн., 3% річних-706,85 грн., що разом становить 3353,29 грн.

27.04.2018 року старшим державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4972/11, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 13.10.2011 року у зв»язку із повною сплатою боргу.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що в разі якщо у зобов»язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і сплата неустойки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ч.1 ст.625 ЦК України).

У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що ст.625 ЦК України входить до розділу І «Загальні положення про зобов»язання» книги 5 ЦК України, тому у ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов»язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов»язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов»язань.

Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов»язання, еквівалент якого визначено судом у національній валюті-гривні, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої ст.625 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 року у справі №6-1946цс15.

З огляду на вищенаведене суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що сплата боргу з урахування індексу інфляції поширюється лише на випадки невиконання договірних зобов»язань та не стосується не виконання судового рішення та приходить до переконання про наявність підстав для стягнення з відповідачів в користь позивача індексації боргу та 3% річних внаслідок прострочення грошового зобов»язання.

Суд критично оцінює та не приймає до уваги наданий позивачем висновок експертного дослідження №100/17-22 від 26.01.2017 року, оскільки наведені у ньому розрахунки не відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.11.2017 року в користь позивача стягнуто індексацію боргу за період з серпня 2011 року по 30.12.2015 року та 3% річних за період з вересня 2011 року по 14.01.2016 року, суд приходить до висновку, що з відповідачів слід стягнути в користь ОСОБА_3 індексацію боргу за період з 31.12.2015 року по 26.01.2017 року та 3% річних за період з 15.01.2016 року по 26.01.2017 року, виходячи із суми боргу у розмірі 18349,08 грн.

Інфляційне збільшення боргу за період з 31.12.2015 року по 26.01.2017 року становить 2495 грн.(сума боргу х сукупний індекс інфляції-сума боргу=18349,08х1.136-18349,08=2495).

Розрахунок 3% річних за період з 15.01.2016 року по 26.01.2017 року розраховується судом за формулою: сума санкцій = Сх3%хД:365:100, де С сума заборгованості, Д кількість днів. Сума санкцій від простроченої суми складатиме: 18349,08х3%х377:365:100= 565,50 грн.

Таким чином, до стягнення із відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 підлягає заборгованість в сумі 3060,50 грн., що включає в себе: 2495 грн.-інфляційні нарахування за період з 31.12.2015 року по 26.01.2017 року; 565,50 грн.- 3% річних за період з 15.01.2016 року по 26.01.2017 року, виходячи із суми боргу у розмірі 18349,08 грн.

Суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення з відповідачів суми індексації боргу та 3% річних за період з 08.06.2016 року по 26.01.2017 року від суми боргу у розмірі 36909,88 грн. визначеної рішенням суду від 05.04.2016 року слід відмовити, оскільки зазначене заочне рішення суду було скасовано. Крім цього, рішенням суду від 08.11.2017 року з відповідачів стягнуто на користь позивача суму індексації боргу за період з серпня 2011 року по 30.12.2015 року у розмірі 31684,74 грн. та 3% річних за період з вересня 2011 року по 14.01.2016 року у розмірі 5225,14 грн., а тому стягнення з відповідачів індексації боргу та 3% річних за період з 31.12.2015 року по 26.01.2017 року, нарахованих як на залишок основної суми боргу згідно рішення суду від 22.08.2011 року, так і на заборгованість, стягнуту за рішенням суду від 08.11.2017року, призведе до подвійної відповідальності відповідачів.

Твердження відповідача ОСОБА_4 про те, що заборгованість згідно рішення суду від 22.08.2011 року повністю погашена суд до уваги не бере, оскільки як вбачається із постанови державного виконавця Тернопільського міського відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області виконавче провадження №48054657 відкрите на підставі виконавчого листа №2-4972/11, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 13.10.2011 року, закінчено лише 27.04.2018 року. Таким чином на момент звернення позивача до суду із даним позовом заборгованість за рішенням суду від 22.08.2011 року погашена не була, а тому остання має право на стягнення індексації боргу та 3% річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення.

Таким чином, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суми індексації боргу у розмірі 2495 грн. нарахованої за період з 31.12.2015 року по 26.01.2017 року, виходячи із розміру несплаченої заборгованості за рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.08.2011 року у розмірі 18349,08 грн. та 3% річних від простроченої суми за період з 15.01.2016 року по 26.01.2017 року в розмірі 565,50 гривень, що в сукупності становить 3060,50 гривень.

В силу ст.141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача в користь позивача, а тому з ОСОБА_4, ОСОБА_5 слід стягнути в користь позивача 640 грн. сплаченого судового збору, в рівних частках по 320 грн. з кожного.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з відповідачів 211,44 грн. витрат за проведення експертного дослідження до задоволення не підлягають, оскільки при вирішенні спору вказаний висновок судом не брався до уваги у зв2язку із невірними розрахунками, які наведені у ньому.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 530, 611, 624, 625 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_4 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код: НОМЕР_1), ОСОБА_5 (зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_3) в користь ОСОБА_3 (м. Тернопіль, вул. Тролейбусна, 17/72, ідентифікаційний код: НОМЕР_2) суму індексації боргу за період з 31.12.2015 року по 26.01.2017 року в розмірі 2495 гривень та 3% річних за період з 15.01.2016 року по 26.01.2017 року в розмірі 565,50 гривень, що в сукупності становить 3060,50 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_4 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) в користь ОСОБА_3 (м. Тернопіль, вул. Тролейбусна, 17/72, ідентифікаційний код: НОМЕР_2) 320 гривень сплаченого позивачем судового збору.

Стягнути із ОСОБА_5 (зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_3) в користь ОСОБА_3 (м. Тернопіль, вул. Тролейбусна, 17/72, ідентифікаційний код: НОМЕР_2) 320 гривень сплаченого позивачем судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному п. 15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_9