Провадження №2-з/369/61/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря Ріпка Л.Ю.,

розглянувши матеріали заяви представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2018 до суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду, згідно з якою заявники просили суд накласти арешт на: земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:5184, площею 0,5 га, що має цільове призначення для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада; земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:5185, площею 0,5 га, що має цільове призначення для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада; земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:5186, площею 0,5 га, що має цільове призначення для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, а також заборонити будь-якому державному реєстратору до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі вчиняти у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-які реєстраційні дії (записи) щодо вказаних земельних ділянок.

При цьому заявники вказували, що мають намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про поновлення записів про їх права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:5184, :04:001:5185 та :04:001:5186, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельних ділянок, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та посвідчений 24.10.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстраційним № 6268, та витребування вказаних земельних ділянок з незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Подана заява відповідає вимогам щодо забезпечення позову, що містяться у Главі 10 ЦПК України, підстави для її повернення заявнику відсутні.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із положеннями ч. 1ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Як передбачено положеннями ч. 7ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов'язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов'язковості судових рішень, який з огляду на положення ст.ст.2,18,153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне поновлення прав у разі ухвалення судового рішення на його користь.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З матеріалів даної заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду вбачається, що земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:5184, :04:001:5185 та :04:001:5186 належали заявникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2, проте згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.11.2018 записи про реєстрацію права власності на дане майно за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасовано державним реєстратором КП КОР «Аквабіоресурси» ОСОБА_7 з посиланням на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2014 у цивільній справі № 369/6266/14-ц.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.11.2014 у справі № 369/6266/14-ц було: скасовано рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2014 про відмову у задоволенні позову ОСОБА_8, визнано дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,5000 га, кадастровий номер :04:001:0042, наданої для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, укладений 04.06.2014 між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 та визнано право власності за ОСОБА_8.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.10.2017 рішення Апеляційного суду Київської області від 17.11.2014 у справі № 369/6266/14-ц було скасовано, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2014 залишено без змін.

До участі у даній справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залучені не були, питання про дійсність чи недійсність їх правовстановлюючих документів на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:5184, :04:001:5185 та :04:001:5186 у судових рішеннях у цій справі не піднімались.

Крім того, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.11.2018 вбачається, що ОСОБА_4 21.09.2018 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,5000 га, кадастровий номер :04:001:0042, наданої для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, посвідченого 27.12.2012 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 за реєстровим № 1-2258, що на разі оспорюється ОСОБА_1 в іншому процесі, а також на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2018 у цивільній справі № 369/6266/14-ц права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:5184, :04:001:5185 та :04:001:5186 зареєстрував на своє імя, номери записів про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно, 28030915, 28053878 та 28031520.

У подальшому ОСОБА_4 відчужив ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу земельних ділянок, посвідченого 24.10.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстраційним № 6268, земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:5184, :04:001:5185 та :04:001:5186, внаслідок чого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено записи про право власності, відповідно, 28518101, 28518782 та 28519163.

Разом з тим, заявники в обґрунтування своїх вимог надали суду судові рішення, відповідно до яких за позовом ОСОБА_1 було скасовано правовстановлюючі документи на земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:0042, частинами якої є земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:5184, :04:001:5185 та :04:001:5186, складені на попереднього її власника, котрий відчужив цю землю ОСОБА_4

З приводу забезпечення позову шляхом арешту та накладення та заборони будь-якому державному реєстратору вчиняти у Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які реєстраційні дії (записи) щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :04:001:5184, :04:001:5185 та :04:001:5186 суд приходить до наступних висновків.

З наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предметом майбутнього спору будуть права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:5184, :04:001:5185 та :04:001:5186 та заявлені майбутніми позивачами заходи забезпечення позову у виді арешту та накладення заборони будь-якому державному реєстратору до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі вчиняти у Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які реєстраційні дії (записи) щодо спірних земельних ділянок, є взаємопов'язаними, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав майбутніх позивачів, за захистом яких вони планують звернувся до суду.

Заявниками обґрунтовано наявність зв'язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист їх порушених права та поновлення порушених прав та інтересів майбутніх позивачів. Невжиття заходів до забезпечення позову може призвести до того, що, будучи власником, майбутній відповідач ОСОБА_5 має можливість відчужити спірні ділянки на користь третіх осіб, а державними реєстраторами можуть вчинятися реєстраційні дії з метою внесення змін у записи про право власності на спірні земельні ділянки та/або їх скасування, що призведе до затягування розгляду справи, ускладнення для майбутніх позивачів доведення наявності у них прав, які порушуються та не визнаються відповідачами, і, як наслідок, обмеження прав майбутніх позивачів на судовий ефективний судовий захист.

При цьому, накладення арешту та заборони на спірне майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав майбутніх відповідачів, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав майбутніх позивачів. Порушень прав інших осіб на спірні земельні ділянки з матеріалів справи не вбачається, а отримання доказів судом з власної ініціативи та перевірка достовірності й актуальності наданих йому доказів законодавством не передбачено.

Враховуючи предмет майбутнього позову, наведені майбутніми позивачами докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв'язку між заходом забезпечення позову (накладення арешту та заборони вчиняти реєстраційні дії щодо спірного нерухомого майно) та предметом майбутніх позовних вимог про поновлення записів про права власності заявників на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:5184, :04:001:5185 та :04:001:5186, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельних ділянок, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та посвідчений 24.10.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстраційним № 6268, та витребування вказаних земельних ділянок з незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів майбутніх позивачів, суд вважає за можливе накласти арешт та заборону державним реєстраторам до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі вчиняти у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-які реєстраційні дії (записи) щодо:

- земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:5184, площею 0,5 га, що має цільове призначення для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада;

- земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:5185, площею 0,5 га, що має цільове призначення для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада;

- земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:5186, площею 0,5 га, що має цільове призначення для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у звязку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у звязку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

З матеріалів справи вбачається, що предметом майбутнього спору між сторонами є вирішення питання про право власності саме на те нерухоме майно, на яке заявники просять накласти арешт та заборону, унеможлививши тим самим і його відчуження до вирішення справи, і зміни щодо речових прав на нього у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином накладена заборона може завдати збитків відповідачам за зустрічним позовом, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обовязкового застосування зустрічного забезпечення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.149-154, 259-261 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду задовольнити у повному обсязі.

Накласти арешт на:

- земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:5184, площею 0,5 га, що має цільове призначення для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада;

- земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:5185, площею 0,5 га, що має цільове призначення для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада;

- земельну ділянку з кадастровим номером :04:001:5186, площею 0,5 га, що має цільове призначення для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада.

Заборонити будь-якому державному реєстратору до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі вчиняти у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-які реєстраційні дії (записи) щодо:

- земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:5184, площею 0,5 га, що має цільове призначення для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада;

- земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:5185, площею 0,5 га, що має цільове призначення для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада;

- земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:5186, площею 0,5 га, що має цільове призначення для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути предявлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, або через Києво-Святошинський районний суд Київської області, проте її оскарження не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити сторонам та уповноваженим органам для виконання.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки:http://ks.ko.court.gov.ua.

Суддя Т.В.Дубас