У Х В А Л А

15 травня 2018 року

м. Київ

Справа № 454/143/17

Провадження № 14-185 цс 18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача - Гудими Д. А.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В.С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

ознайомилася з матеріалами справи за позовом ОСОБА_1(далі також - позивач) до прокурора Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області Гавло Ірини Іванівни (далі також - відповідач) про визнання протиправними дій і відшкодування моральної шкоди

за касаційною скаргою позивача на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 11 жовтня 2017 року, постановлену колегією суддів у складі: Струс Л. Б., Левика Я. А., Шандри М. М., та

в с т а н о в и л а:

19 січня 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що 11 жовтня 2016 року слідчий суддя Сокальського районного суду Львівської області постановив ухвалу, якою скасував постанову слідчого Сокальського відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області Гуменюк О. Р. від 22 липня 2016 року. Не погодившись з цією ухвалою, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, з огляду на що матеріали кримінальної справи були направлені до Апеляційного суду Львівської області. Проте матеріали кримінального провадження № 0001135 у трьох томах (далі - матеріали кримінального провадження) продовжували перебувати у районному суді.

У цей же період інший слідчий суддя Сокальського районного суду Львівської області проводив судові засідання в іншій кримінальній справі, для розгляду якої були необхідні матеріали кримінального провадження. Проте через відсутність необхідних матеріалів розгляд справи неодноразово відкладався.

У листопаді 2016 року позивач звернувся до голови Сокальського районного суду Львівської області із запитом, в якому просив повідомити, де знаходяться матеріали кримінального провадження та яка причина їх відсутності у районному суді. На цей запит позивач отримав відповідь про їх направлення до Апеляційного суду Львівської області на вимогу судді.

8 листопада 2016 року на судовому засіданні, яке відбулось в Апеляційному суді Львівської області, головуючий суддя повідомив позивача про те, що матеріали кримінального провадження були доставлені в апеляційний суд відповідачем, яка, однак, на судове засідання не прибула.

Позивач вважає, що прокурор без достатніх правових підстав утримувала три томи кримінального провадження, внаслідок чого більш ніж на місяць було відкладено розгляд декількох кримінальних справ.

Посилаючись на наведене, просив визнати протиправними зазначені дії відповідача та стягнути з останнього 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним утриманням матеріалів кримінального провадження, що призвело до тривалого розгляду кримінальних справ.

21 червня 2017 року Сокальський районний суд Львівської області ухвалив рішення, яким у задоволенні позову відмовив.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріали кримінального провадження перебували у відповідача як у процесуального керівника кримінального провадження, який, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, уповноважений мати повний доступ до матеріалів, документів й інших відомостей, що стосуються досудового розслідування. Враховуючи, що позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження протиправності дій відповідача та заподіяння йому моральної шкоди, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

10 жовтня 2017 року Апеляційний суд Львівської області скасував рішення суду першої інстанції та постановив ухвалу про закриття провадження у справі.

Рішення суду апеляційної інстанції обґрунтоване тим, що предметом позову є визнання протиправними дій прокурора у кримінальному провадженні, які не можуть бути оскаржені відповідно до правил Кримінального процесуального кодексу України. Пов'язаною із цією вимогою, похідною, є і вимога про відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суді дійшов висновку, що такі вимоги слід розглядати за правилами адміністративного судочинства з огляду на приписи Кодексу адміністративного судочинства України та позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у рішенні в справі «Кузьменко проти України» від 9 березня 2017 року. А відтак, вважав, що провадження у справі необхідно закрити.

9 листопада 2017 року Апеляційний суд Львівської області постановив ухвалу про виправлення описки в ухвалі від 10 жовтня 2017 року: ухвалив вважати правильною датою її постановлення 11 жовтня 2017 року.

5 грудня 2017 року позивач подав касаційну скаргу на ухвали Апеляційного суду Львівської області від 10 жовтня та від 9 листопада 2017 року. Мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що, утримуючи матеріали кримінального провадження після його закриття, відповідач діяла у межах її повноважень, передбачених процесуальним законом. Вважає, що, переглядаючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі, апеляційний суд порушив норми процесуального права і позбавив позивача права на доступ до правосуддя.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс (далі - ЦПК) України викладений у новій редакції.

28 грудня 2017 року Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду касаційну скаргу залишив без руху, оскільки позивач пропустив строк на касаційне оскарження. Суд також вказав на необхідність уточнення позивачем прохальної частини касаційної скарги.

17 січня 2018 року позивач подав клопотання про поновлення строку на касаційне провадження, а також уточнив прохальну частину касаційної скарги. Просить: скасувати ухвали Апеляційного суду Львівської області від 10 жовтня та від 9 листопада 2017 року; визнати, що в Апеляційному суді Львівської області позивачу створено умови, за яких він «потерпає»; визнати, що відповідач завдав йому моральну шкоду у розмірі 5 000 грн; стягнути вказану суму на користь позивача; а якщо остання вимога не може бути задоволена, то направити справу на новий розгляд в Апеляційний суд Львівської області.

26 лютого 2018 року Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду ухвалою відмовив у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Апеляційного суду Львівської області від 9 листопада 2017 року, відкрив касаційне провадження в іншій частині. Суд також вказав, що з урахуванням ухвали Апеляційного суду Львівської області від 9 листопада 2017 року ухвала цього ж суду про закриття провадження у справі є такою, що постановлена 11 жовтня 2017 року.

29 березня 2018 року відповідач подав відзив на касаційну скаргу. За змістом відзиву просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без змін. Мотивує, що спір має розглядатись за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства.

2 квітня 2018 року позивач подав заперечення на відзив. Просить не враховувати викладені у відзиві доводи, оскільки вони є безпідставними. Наполягає на перегляді ухвали Апеляційного суду Львівської області саме від 10 жовтня, а не від 11 жовтня 2017 року.

18 квітня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

З огляду на те, що позивач оскаржує ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 11 жовтня 2017 року, зокрема, з підстав порушення правил предметної юрисдикції, Велика Палата Верховного Суду приймає справу до розгляду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Отже, справу розглядатиме Велика Палата Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 272 ЦПК України).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402, частиною шостою статті 403 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Прийняти до розгляду справу за позовом ОСОБА_1 до прокурора Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області Гавло Ірини Іванівни про визнання протиправними дій та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою позивача на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 11 жовтня 2017 року.

2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами на 13 червня 2018 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

3. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкН. П. Лященко
С. В. БакулінаО. Б. Прокопенко
В. В. БританчукЛ. І. Рогач
В. І. ДанішевськаІ. В. Саприкіна
О. С. ЗолотніковО. М. Ситнік
О. Р. КібенкоО. С. Ткачук
В. С. КнязєвВ. Ю. Уркевич
Л. М. ЛобойкоО. Г. Яновська