ЄУН справи 678/1489/17
Провадження № 2-678-133/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2018 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Лазаренка A.B.

за участю секретаря - Непийводи Л. Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Летичів справу за позовом ОСОБА_1 до Летичівської селищної ради Летичівського району, Летичівської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай), -

ВСТАНОВИВ:

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що 23.12.1990 року по 1997 рік працювала та була членом в колгоспі ім. Щорса Летичівського району. У 1996 році відбулося паювання земель колгоспу ім.. Щорса і вона мала право на земельну часку (пай).

Оскільки для виготовлення документів на земельну ділянку необхідні були значні кошти вона не зверталася для їх оформлення.

Однак, при зверненні в Летичівську РДА, листом від 17.07.2017 року № 41/04-06-1688/2017 року їй було повідомлено про неможливість видачі сертифікату на земельну частку (пай) лише через відсутність відповідних бланків сертифікатів і через це не може видати відповідне розпорядження про виділення земельної ділянки в натурі.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.

Представник Летичівської селищної ради Летичівського району та Летичівської районної державної адміністрації в судове засідання не зявилися, однак подали до суду заяви в яких вимоги визнають та не заперечують щодо їх задоволення.

Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах , що не заборонені законом.

Статтею 152 ч. 3 Земельноого кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання права.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно ст. 2 вищевказаного Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), серед інших, також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача.

На підставі наведеного ст. 328 ЦК України ст. 152 ЗК України, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», керуючись ст.ст. 12, 13, 82, 206, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) в розмірі 3,25 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності колишнього КСП «ім. Щорса» с. Рудня Летичівського району Хмельницької області.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: підпис ОСОБА_2

Суддя Летичівського

районного суду ОСОБА_2