Ухвала

Іменем України

2 березня 2018 року

м. Київ

справа № 629/4526/16-ц

провадження № 61-10246 ск 18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 травня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 21 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він є власником автомобіля «Рено Кліо Сімбол», номерний знак НОМЕР_1.

12 жовтня 2016 року, близько 23 год. 20 хв., ОСОБА_4 було навмисно пошкоджено його автомобіль, який знаходився біля будинку № 3 на пров. Жовтневий у м. Лозова Харківської області.

13 жовтня 2016 року він звернувся до правоохоронних органів із заявою про притягнення винної особи до відповідальності. У зв'язку з малозначністю спричиненої шкоди у відкритті кримінального провадження йому було відмовлено, рекомендовано звернутися до суду у порядку цивільного судочинства. Згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності вартість матеріального збитку, спричиненого внаслідок пошкодження автомобіля, складає 33 644 грн 06 коп., у тому числі: 25 004 грн 30 коп. - загальна вартість запчастин, 864 грн - вартість робіт, 7 695 грн 76 коп. - вартість робіт та вартість матеріалів для фарбування та додаткові витрати - 80 грн. За складання вказаного висновку сплачено 700 грн, тобто загальна сума матеріальних збитків становить 34 344 грн 06 коп.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_5 просив стягнути з

ОСОБА_4 на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 33 644 грн 06 коп., а також судові витрати: 551 грн 20 коп. - судовий збір, 700 грн - витрати на складання експертного висновку, 600 грн - витрати за надання юридичної допомоги.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області у складі судді Дегтярчук М. О. від 11 травня 2017 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальні збитки в сумі 33 644 грн 06 коп. в рахунок спричиненої матеріальної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою апеляційного суду Харківської області у складі суддів: Карімової Л. В., Бурлака І. В., Яцини В. Б., від 21 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 травня 2017 року змінено, зменшено розмір стягнутих з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальних збитків з 33 644 грн 06 коп. до

8 639 грн 76 коп. Стягнуто судовий збір у розмірі 141 грн 55 коп. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У лютому 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 травня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 21 грудня 2017 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_5

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з частиною першою та частиною другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають наявність майнової шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою й протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, виходив із доведеності факту спричинення матеріальної шкоди в результаті пошкодження з вини ОСОБА_4 автомобіля, що належить ОСОБА_5 у розмірі, визначеному суб'єктом оціночної діяльності Баранковим В О. у висновку

№ 615/11-16 від 7 листопада 2016 року.

Змінюючи рішення першої інстанції в частині зменшення розміру відшкодування матеріальних збитків, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_4 матеріального збитку, визначеного з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року та відсутність необхідності заміни пошкоджених деталей на нові, оскільки вони підлягають ремонту.

Доводи касаційної скарги про відсутність доказів заподіяння шкоди з вини ОСОБА_4 є необґрунтованими. Законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Отже, тягар доказування відсутності вини у заподіянні шкоди лежить на відповідачі, який її не довів.

Встановлені обставини підтверджуються дослідженими судами доказами факту заподіяння шкоди та її розміру, зокрема висновком Лозівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області від 20 жовтня 2016 року, висновком щодо вартості матеріального збитку від 7 листопада 2016 року.

Посилання у касаційній скарзі на недоведеність розміру матеріальної шкоди та недотримання судами принципу оцінки доказів є необґрунтованими, оскільки розмір матеріальної шкоди було встановлено судами на підставі досліджених і належним чином оцінених доказів і зводяться до переоцінки доказів, що заборонено частиною першою статті 400 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті389 ЦПК України підставами для касаційногооскарження є неправильнезастосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 11 травня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 21 грудня 2017 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

О. В. Білоконь

Є. В. Синельников