Справа № 548/1693/17
Провадження №2/548/71/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.03.2018 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді- Миркушіної Н.С.,
за участю секретаря судового засідання - Ващенко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом.
Позовні вимоги мотивував тим, що відповідач ОСОБА_1 не виконав взяті на себе за кредитним договором №б/н від 15.07.2011 року зобов'язання, а саме: у встановлений договором строк не повернув одержаний кредит.
Позивач прохав стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 106 000, 00 грн. та судові витрати: судовий збір у сумі 2400 грн.
У судове засідання представник ПАТ КБ "Приватбанк" не з'явився, подав відзив та прохав про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю проти заочного ухвалення рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений відповідно до ч. 5 ст.128 ЦПК України про дату, час і місце розгляду справи, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого заперечень від позивача не надходило.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді цієї справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням Банку.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на зміст п. 1.1.7.12 Договору та визнає, що кредитний договір між банком та відповідачем ОСОБА_1, діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання, якщо на протязі цього строку жодна сторона не проінформувала другу сторону про розірвання договору, він автоматично лонгується на той же строк.
Посилаючись на вимоги ст.ст. 526, 527, 530, 549, 598, 610, 617, 1050, 1054 ЦК України та пункти 1.1.3.1.9, 2.1.1.3.3, 1.1.7.12, 2.1.1.4.2., 2.1.1.12.11 Договору, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.07.2011 року станом на 30.09.2017 року в сумі 106 000, 00 гривень, яка складається з:
-25 000, 00 грн.- заборгованість за кредитом;
-187367, 68 грн.- заборгованість по процентах за користування кредитом.
При цьому, позивач не вказує в позовній заяві про наявність рішення суду, яким стягнуто з відповідача ОСОБА_1, заборгованість за вказаним кредитним договором / тіло кредиту та проценти/ станом на 31.03.2015 року, яке виконане повністю.
Згідно з постановою старшого державного виконавця Хорольського районного відділу державної виконавчої служби ГТУ юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження від 20.03.2017 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 548/860/15-ц, виданого 28.07.2015 року Хорольським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ « Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від у розмірі 38 151, 26 грн. та витрат по сплаті судового збору 381, 51 грн., всього- 38 532, 77 грн. закінчено.
Вказані кошти на виконання рішення суду від 25.06.2015 року зараховані на рахунок ПАТ КБ « Приватбанк» у березні 2017 року, що слідує з розрахунку заборгованості, наданого позивачем разом із позовною заявою до суду.
Таким чином, у відповідності до п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України провадження у даній справі в частині повторного стягнення заборгованості за кредитом ( тіло кредиту) в сумі 25 000 гривень підлягає закриттю у зв»язку з набранням законної сили рішення суду, ухваленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Щодо стягнення процентів за користування кредитом суд звертає увагу на слідуюче.
Згідно з частинами 1 та 3 статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення йому коштів.
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.
Таким чином, у разі якщо договором не встановлений розмір процентів після спливу строку дії договору, слід зробити висновок про те, що їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.
Аналогічну правову позицію Верховний Суд України висловив у постанові від 7 вересня 2016 року (№ 6-1412цс16).
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами або стороною.
Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись, виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору.
Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком дії договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обовязки відповідно до договору.
У позовній заяві позивач вказує на зміст п. 1.1.7.12 Договору та визнає, що кредитний договір між банком та мною, ОСОБА_1, діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання, якщо на протязі цього строку жодна сторона не проінформувала другу сторону про розірвання договору, він автоматично лонгується на той же строк.
Інших умов договору сторони не підписували.
Отже, строк дії спірного кредитного договору № б/н від 15.07.2011 року закінчився 15.07.2013 року, після чого Банк має право стягнути з відповідача ОСОБА_1, заборгованість по процентах за користування кредитом, виходячи на рівні облікової ставки НБУ, за період часу з 01.04.2015 року по день виконання рішення суду від 25.06.2015 року, тобто по 20.03.2017 року, що відповідає висновку Верховного суду України у постанові № 6-2322цс16 від 09.08.2017 року, в розмірі 10 258, 08 гривні згідно слідуючого розрахунку:
з 01.04.2015 по 27.08.2015 року - (30% х 25 000 х 149/ 365) = 3 061, 64 грн.
з 25.09.2015 по 21.04.2016 року - (22% х 25 000 х 210/366) = 3 155, 74 грн.,
з 22.04.2016 по 26.05.2016 року - ( 19% х 25 000 х 35/ 366) = 454, 23 грн.,
з 27.05.2016 по 23.06.2016 року - ( 18 % х 25 000 х 28/ 366) = 344, 26 грн.,
з 24.06.2016 по 28.07.2016 року - ( 16, 5% х 25 000 х 35/366) = 394, 47 грн.,
з 29.07.2016 по 15.09.2016 року - ( 15, 5% х 25 000 х 49/366)= 518, 78 грн.,
з 16.09.2016 27.10.2016 року - ( 15% х 25 000 х 42/366) = 430, 33 грн.,
з 28.10.2016 20.03.2017 року - ( 14% х 25 000 х 144/365) = 1 380, 82 грн.
Загальна сума процентів за період з 01 квітня 2015 року по 20.03.2017 року, в розмірі облікової ставки Національного банку України становить:
3 061, 64 + 517, 81 + 3 155, 74 + 454, 23 + 344, 26 + 394, 47 + 518, 78 + + 430, 33 + 1 380, 82 = 10 258, 08 гривні.
Таким чином, позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню в сумі 10 258, 08 грн. процентів за користування кредитом № б/н від 15.07.2011 року за період з 01 квітня 2015 року по 20.03.2017 року, виходячи з розміру облікової ставки Національного банку України за вказаний період. В іншій частині позовні вимоги є безпідставними, тому підлягають відхиленню.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.526,625,1048,1050,1054 ЦК України, ст.ст.1-18,76-81,141,209-241,259,263-265,268,280 -283 ЦПК України, суд,-
Позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,- задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Хорольський районний суд Полтавської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Повний текст судового рішення складено 12.03.2018 року.

Суддя : Н.С. Миркушіна