РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,

при секретарі Газіній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на день його смерті, факту належності спадкового майна, визнання права власності в порядку спадкування на 49/300ч. житлового будинку, вселенні в будинок. У судовому засіданні позивач надав заяву про зменшення позовних вимог та їх уточнення в остаточній редакції позовних вимог ОСОБА_1 просив суд встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем дружиною ОСОБА_5, яка померла 01.09.2007р. за адресою її реєстрації м. Харків, вул. Люсинська, 23 на час відкриття спадщини. Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування, як спадкоємця першої черги після смерті дружини ОСОБА_5, померлої 01.09.2007р. на 49/300ч. житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Люсинська, 23, які вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_6, померлої 26.09.2005р. Захистити право власності в порядку спадкування після смерті дружини ОСОБА_5, померлої 01.09.2007р. вселити в житловий будинок № 23 по вул. Люсинській в м. Харкові.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилався на те, що з 1990р. проживав однією сімєю з ОСОБА_5. 06.02.1992р. у них народився син ОСОБА_7, про що 03.03.1992р. було видано свідоцтво про встановлення батьківства, а/з № 28. Відповідач ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5 від іншого чоловіка та теж проживав з ними. До 2003р. сім`я проживала за адресою реєстрації ОСОБА_1 - м. Харків, пров. Котляри, 9 «А», а потім переселилася в будинок № 23 по вул. Люсинській в м. Харкові, де до досягнення вісімнадцяти років також проживав і відповідач. 49/100ч. будинку № 23 по вул. Люсинській належало ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 7-38 від 06.01.1998р., 35/100ч. будинку належало ОСОБА_8, який помер 12.11.2016р., 16/100ч. будинку належить відповідачці ОСОБА_3 26.09.2005р. померла теща позивача ОСОБА_9 ОСОБА_5 була зареєстрована та постійно мешкала в будинку по вул. Люсинській № 23 в м. Харкові та у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона прийняла спадщину після смерті матері фактично, хоча не одержувала свідоцтва про право на спадщину, інших спадкоємців не було. 20.07.2007р. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб у Київському районному відділі РАЦС ХМУЮ, а/з № 413. 01.09.2007р. ОСОБА_5 померла. Позивач стверджував, що після поховання дружини залишився проживати з сином ОСОБА_10 у будинку та постійно проживав у ньому до 02.10.2016р. До нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 не звертався, фактично здійснював право власності - всі роки підтримував будинок в належному стані, ремонтував, платив комунальні платежі. Відповідач ОСОБА_2 тривалий час не проживав в будинку після смерті матері, був неодноразово засуджений та відбував строки покарання, вселився у будинок в серпні 2016р. з сімєю. Через дії ОСОБА_2, співвідповідачки ОСОБА_3, які перешкоджали його проживанню разом з дружиною ОСОБА_11, викликали поліцію для його виселення, ОСОБА_1 був вимушений залишити будинок. Позивач звертався зі скаргами до працівників поліції через виселення. просив допомогти у вселенні до будинку,де залишилися особисті речі, предмети меблі, але вимушений потім звертатися до суду з позовом. Позивач одержав письмову відповідь 8-ої ХДНК від 04.10.2016р. про відмову в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті дружини через відсутність реєстрації за місцем відкриття спадщини. Спадкова справа № 699/2016р. була заведена 13.09.2016р. на підставі заяви ОСОБА_2, який зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1, а син ОСОБА_4, 06.02.1992р.н. на момент смерті матері у 2007р. був неповнолітнім, таким чином вважається спадкоємцем як і ОСОБА_2

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позовних вимог, надав письмові заперечення.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася про час та місце розгляду справи повідомлялась.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судом встановлено, що згідно договору про визначення ідеальних часток та про порядок користування від 05.09.1999 р., посвідченого державним нотаріусом 8-ої ХДНК ОСОБА_12 ОСОБА_6 належало 49/100 частин будинку 23 по вул. Люсинській м. Харкова, що підтверджується відомостями у Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно від 10.10.2016 р,а також технічним паспортом на будинок.

Згідно відомостей з Реєстру співвласниками будинку є ОСОБА_8-35/100 ч. будинку, ОСОБА_13- 16/100 ч. будинку.

ОСОБА_8 помер,про що суду надано свідоцтво про смерть. ОСОБА_13 відповідачкою по справі, до суду за викликами не зявлялася, письмових заперечень проти позову не надала.

ОСОБА_9 була матірю ОСОБА_5, померла 26.09.2005 р. згідно свідоцтва про смерть.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 26 жовтня 2016 р. ОСОБА_5 народилася 20.04.1964 р., її батьками записані ОСОБА_14 та ОСОБА_9

Факт проживання ОСОБА_5 на день смерті матері у будинку 23 по вул. Люсинській м. Харкова підтверджений довідками КЖЕП № 16 Київського району м. Харкова за 2005-2006 р.р., поясненнями учасників процесу, свідків, матеріалами спадкової справи № 694/2016 р., заведеної до майна померлої 01.09.2007 р. ОСОБА_5

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України )

Таким чином судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6І, її дочки ОСОБА_5 перейшли у спадок по праву власності 49/100 частин будинку 23 по вул. Люсинській м. Харкова.

На день смерті ОСОБА_5 з нею проживали та були зареєстровані сини ОСОБА_2 та ОСОБА_4,що підтверджується довідками КЖЕП №16 Київського району м. Харкова, матеріалами спадкової справи № 694/2016 р.

Спадкова справа була заведена 8-ої ХДНК м. Харкова на підставі заяви сина ОСОБА_5 - ОСОБА_2 про видачу свідоцтва про право на спадщину. Свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 нікому не видавалися.

Згідно письмової відповіді ОСОБА_1 з 8-ої ХДНК м. Харкова від 14.11.2016 р. вих. 5273 /02-14 у видачі йому свідоцтва про право на спадщину після смерті дружини ОСОБА_5 відмовлено, оскільки нотаріус вважав відсутнім факт прийняття спадщини через не звернення із заявою про її прийняття у 6- місячний строк ,та відсутність реєстрації з померлою за однією адресою на день смерті.

У відповідності до ч. 1. ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини ,вважається таким ,що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї.

Судом достовірно встановлено поясненнями позивача ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_4А, свідків ОСОБА_15 (сусідки), ОСОБА_16 (однокласника ОСОБА_4А), ОСОБА_17 (брата позивача), що у 2003 р. родина ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з двома синами переїхала до будинку по вул. Люсинській м. Харкова на проживання до власника його частини ОСОБА_6 З того часу до смерті ОСОБА_5, після її смерті в будинку проживали ОСОБА_1, ОСОБА_4, періодично ОСОБА_2

Згідно довідки №551 від 19.04. 2017 р. Харківської міської поліклініки № 20, ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою за адресою проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 з 06.09.2004 р., як за викликами лікарів до дому, так і амбулаторно. 26.11.2007 р. після смерті дружини 01.09.2007р. ОСОБА_1 оглядався дільничним лікарем-терапевтом за викликом вдома по вул. Люсинській 23, визнавався непрацездатним. Амбулаторно оглядався дільничним лікарем 30.11.2007 р, 05.12.2007р., 07.12.2007 р, в останнє 14.01.2013р.

Позивач був замовником за договорами по вул. Люсинській 23 на виготовлення та устаткування ПВХ конструкцій профілю у 2010 р., як споживач природного газу, по перевірці димових каналів у 2013 р., 2014 р.р., по перевірці лічильників електроенергії 15.12.2011 р. та надав квитанції по сплаті за комунальні послуги за різні роки.

Відповідач ОСОБА_2, допитаний судом також як свідок, свідки ОСОБА_18, ОСОБА_19 не спростували факт постійного проживання ОСОБА_1 на день смерті дружини ОСОБА_5 01.09.2007р. та в продовженні 6-ти місяців після її смерті.

Відповідач, вищеозначені свідки посилалися у своїх поясненнях нібито на погані відносини між ОСОБА_1 та його покійною дружиною, переїзд тільки її з синами у 2003 р. до будинку, де власницею частини його була ОСОБА_9

З 1992 р. без реєстрації шлюбу проживали ОСОБА_1 та ОСОБА_5 20 липня 2007 р. відбулася реєстрація шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у Київському відділі РАЦС ХМУЮ, актовий запис № 413. 01.09.2007р. ОСОБА_5 померла.

Крім того, відповідач, свідки ОСОБА_18А, ОСОБА_19 пояснювали суду,що ОСОБА_1 приходив до сімї, по вул. Люсинській 23 після переїзду до будинку, організовував похорон дружини, ритуальні поминання її на девять та сорок днів.

Відповідач пояснював, що ОСОБА_1 переселився до будинку після смерті дружини, ремонтував його, укладав договори з ремонту та інші, сплачував комунальні послуги, привів та оселив нову дружину. Виселяти ОСОБА_1 відповідач почав лише у жовтні 2016 р.

Свідок ОСОБА_11 дружина з 2011 р. ОСОБА_1 пояснювала, що переїхала проживати у будинок по Люсинській у 2008р, проживала з чоловіком та його сином ОСОБА_4 до жовтня 2016р. Через переїзд відповідача з сімєю з Росії у серпні 2016 р. почалися сварки його з відчимом та намагання виселити.

Згідно письмової відповіді ОСОБА_1 з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Харкові за № 12- 1381 від 08.11.2016 р. убачається, що через сімейну сварку 02.10.2016 р. з ОСОБА_2С, який намагався виселити ОСОБА_1 приїжджали за викликом робітники поліції. ОСОБА_2 надав паспорт з реєстрацією у будинку, а у ОСОБА_1 вона була відсутня, та він погодився залишити будинок.

У скарзі на бездіяльність поліції від 10.10.2016 р. ОСОБА_1 скаржився на своє виселення з будинку, неможливість 07.10.2016 р. зайти до нього через активну протидію ОСОБА_2 Аналогічну заяву ОСОБА_1 направив до відділення поліції 07.10.2017р.

Відповідач не заперечував, що фактично не дав проживати з того часу позивачу у будинку.

У відповідності до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Оскільки згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, то ОСОБА_1В нарівні з ОСОБА_4, ОСОБА_2 має право на спадкування 49/300 частин житлового будинку 23 по вул. Люсинській м. Харкова, 49/100 частин якого належало по праву власності в порядку спадкування ОСОБА_5Л, померлої 01.09.2007р,

Позивач був вселений у будинок ще у 2003р. власником 49/100ч., фактично прийняв спадщину після смерті дружини, тому має право проживання та користування їм,як і інші спадкоємці ОСОБА_5

Суд вважає, що позовна вимога про порушене право ОСОБА_1 на проживання у ІНФОРМАЦІЯ_3, підлягає захисту шляхом його вселення у будинок.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 1218, 1228, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем дружиною ОСОБА_5, яка померла 01.09.2007 року, за адресою її реєстрації: м. Харків, вул.Люсінська, 23, на час відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування, як спадкоємця першої черги після смерті дружини ОСОБА_5, померлої 01.09.2007 року на 49/300 частини житлового будинку №23 по вул.Люсінській у м.Харкові, які вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_6, померлої 26.09.2005 року.

Вселити ОСОБА_1 у житловий будинок №23 по вул.Люсінській у м.Харкові.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІII «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя І.В. Ніколаєнко