Справа № 199/4769/18
05 листопада 2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
за участю секретаря Гасанової М.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального Управління юстиції в Дніпропетровській області, про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та про відкликання виконавчого листа, який не підлягає виконанню, -
Позивач звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та про відкликання виконавчого листа, який не підлягає виконанню.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачкою ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.08.2007 року, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2011 року був розірваний.
Від спільного життя у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилась донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у свідоцтві про народження якої батьком вказаний позивач.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.02.2011 року з позивача були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 гривень щомісяця, про що був виданий виконавчий лист № 2-5611 від 17.01.2012 року.

Позивач зазначив, що у зв'язку із веденням відповідачкою аморального способу життя у 2013 році він був вимушений звернутись до суду з позовом про встановлення місця проживання малолітньої дитини разом із ним. Відповідачка ОСОБА_2 звернулась із зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 разом з матір'ю та рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2013 року у справі №199/1851/13- л(2/199/1569/13) позовні вимоги ОСОБА_1 були залишені без задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини - ОСОБА_4 разом з матір'ю ОСОБА_2 задоволений у повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.12.2013 року (провадження № 22- ц/774/13137/13) рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2013 року у справі №199/1851/13-ц (2/199/1569/13) залишене без змін.

У подальшому малолітня дитина з вересня 2013 року проживала разом із батьком та була на повному його утриманні. Відповідачка до весни 2015 року не навідувалася до дитини, не вчиняла будь-яких спроб налагодити зв'язок з дитиною, тому позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, треті особи Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, прокуратура Амур-Нижньодніпровського району у м.Дніпропетровську, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.04.2015 року був задоволений та вирішено позбавити ОСОБА_2, уродженку м.Дніпропетровська, батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Судовим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.04.2015 року було встановлено факт ухилення відповідачки ОСОБА_2 від виконання своїх обов'язків по вихованню її доньки. Винна поведінка ОСОБА_2 виражена у свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов'язками щодо виховання дитини, що було доведено у ході судового розгляду зібраними по справі письмовими доказами та показами допитаних у судовому засіданні свідків.

Факти проживання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, саме з батьком ОСОБА_1, а також знаходження дитини на його повному утриманні, були доведені в ході судового розгляду на підставі довідки про склад сім'ї та Акту від 14.06.2018 року, що відображені в судовому рішенні Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.04.2015 року.

Також позивач зазначив, що оскільки під час винесення судового рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.04.2015 року про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, не було вирішено питання про припинення нарахування аліментів на утримання дитини, у травні 2018 року позивач був викликаний до державного виконавця для надання пояснень щодо невиконання судового рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.02.2011 року про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач вказав, що наявність заборгованості при нарахуванні аліментів у подальшому може привести до накладання арешту/заборони на нерухоме майно, банківські вклади, заборони виїзду за кордон.

Посилаючись на те, що із позбавленням батьківських прав того з батьків, якому виплачуються аліменти, втрачається право, засноване на спорідненості з дитиною - право розпорядження аліментами, а відтак припиняється і обов'язок з виплати аліментів у того з батьків, який ці аліменти сплачує за судовим рішенням, тому позивач просив суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам та відкликати виконавчий лист №2-5611 від 17.01.2012 року, який не підлягає виконанню.

Позивач у судове засідання не з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідачки, повідомленої належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідачка у судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавала, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.08.2007 року, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2011 року був розірваний.

Від спільного життя у сторін по справі народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в свідоцтві про народження якої батьком вказаний позивач (а.с.13).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.02.2011 року із позивача було стягнуті аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500 гривень щомісяця, про що був виданий виконавчий лист №2-5611 від 17.01.2012 року.

Згідно з наданим розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по ВП 30950793, наданого державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5, заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів по виконавчому листу №2-5611 від 17.01.2012 року становить 29 000,00 гривень, станом на жовтень 2018 року.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.11.2013 року у справі №199/1851/13- л(2/199/1569/13) визначене місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_2. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.12.2013 року (провадження № 22- ц/774/13137/13) рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2013 року у справі №199/1851/13-ц (2/199/1569/13) залишено без змін.

У подальшому неповнолітня дитина з вересня 2013 року проживала разом із батьком - позивачем ОСОБА_1, та була на повному його утриманні. Відповідачка до весни 2015 року не навідувалася до дитини, не вчиняла будь-яких спроб налагодити зв'язок з дитиною. Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, треті особи Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, прокуратура Амур-Нижньодніпровського району у м. Дніпропетровську, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.04.2015 року був задоволений та вирішено позбавити ОСОБА_2, уродженку м.Дніпропетровськ, батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Рішення набрало законної сили.

Згідно зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або ;text=???????#w12">заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належність та допустимість доказів регламентуються ст.ст. 77, 78 ЦПК України за якими, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.07.2018 року було задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження ВП №30950793 від 17.01.2012 року по стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 розмірі 500,00 гривень щомісяця.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.2 ст.188 Сімейного кодексу України зазначає, що батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст.197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або за іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у зв'язку з визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язкам.

Відповідно до ст.9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Таким чином, наслідком позбавлення батьківських прав для особи є те, що така особа звільняється від обов'язків щодо виховання дитини та втрачає права, засновані на спорідненості з дитиною.

В свою чергу, ч.1 ст.121 СК України передбачено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (абз.1 ч.2 ст.179 СК України).

Також у відповідності до положень абз.1 ч.1 ст.177 СК України батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження.

Отже, аліменти являються майном неповнолітньої дитини, право розпорядження яким належить тому з батьків, якому вони виплачуються.

Тобто розпорядження одним з батьків аліментами є правом такої особи, заснованим на спорідненості з дитиною.

Із позбавленням батьківських прав того з батьків, якому виплачуються аліменти, втрачається право, засноване на спорідненості з дитиною - право розпорядження аліментами, а відтак припиняється і обов'язок з виплати аліментів у того з батьків, який ці аліменти сплачує за судовим рішенням.

Відповідно до ст.166 СК України передбачено правові наслідки позбавлення батьківських прав, в т.ч. законодавець визначив припинення права на отримання аліментів тим з батьків, на користь якого були призначені судом.

Ухвалення Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська рішення від 30.04.2015 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, прокуратура Амур-Нижньодніпровської району у м. Дніпропетровську, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, також призвело до втрати відповідачкою ОСОБА_2 права на отримання, стягнутих аліментів на її користь за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.02.2011 року по виконавчому листу № 2-5611 від 17.01.2012 року на утримання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

У відповідності до ч.1,2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У ході судового розгляду позивачем доведений та підтверджується як матеріалами справи: актом про проживання від 14.06.2018 року (а.с.25), факт проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 саме із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, та також знаходження її на його повному матеріальному утриманні, так і обставинами, встановленими рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 30.04.2015 року по цивільній справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, прокуратура Амур-Нижньодніпровського району у м. Дніпропетровську, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проживання з батьком ОСОБА_1 та знаходження неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на його утриманні, позбавлення відповідачки батьківських прав відносно доньки ОСОБА_7, свідчить про наявність обставин для припинення обов'язку боржника по виконавчому листу №2-5611 від 17.01.2012 року ОСОБА_1 сплачувати аліменти на утримання дитини, за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07.02.2011 року на користь матері дитини, відносно якої вона ж і позбавлена батьківських прав, а тому суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, від сплати заборгованості по аліментам, які стягуються з нього на підставі виконавчого листа №2-5611 від 17.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 06.10.2011 року та до досягнення ОСОБА_4 повноліття та припинити стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, які стягуються на підставі виконавчого листа № 2-5611 від 17.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 06.10.2011 року та до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Враховуючи вимоги ч.1,2 ст.432 ЦПК України, за якою визнається виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що виконавчий лист №2-5611 від 17.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 06.10.2011 року та до досягнення ОСОБА_4 повноліття, підлягає відкликанню з виконання, як такий, що не підлягає виконанню, оскільки обов'язок боржника ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання дитини, на користь матері дитини, припинений у зв'язку з позбавленням ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до дитини, в тому числі отримувати аліменти, та зважаючи на те, що дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає тривалий час із батьком та перебуває на його повному утриманні.

На підставі ст.144 ЦПК України судові витрати у вигляді сплати судового збору підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача у сумі 1 409,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 129, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 75, 80, 84, 112, 180, 181 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального Управління юстиції в Дніпропетровській області, про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та про відкликання виконавчого листа, який не підлягає виконанню, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, від сплати заборгованості по аліментам, які стягуються з нього на підставі виконавчого листа № 2-5611 від 17.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 06.10.2011 року та до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Припинити стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, аліментів на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, які стягуються на підставі виконавчого листа № 2-5611 від 17.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 06.10.2011 року та до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Відкликати з виконання виконавчий лист № 2-5611 від 17.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи стягнення з 06.10.2011 року та до досягнення ОСОБА_4 повноліття, як такий, що не підлягає виконанню.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженець м.Дніпропетровська, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідачка: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженка м.Дніпропетровська, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя