Ухвала

Іменем України

12 березня 2018 року

м. Київ

справа № 569/15671/14-ц

провадження № 61-2582ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 12 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, правонаступником якої є ОСОБА_6, про визнання права власності на майно та стягнення коштів,

встановив:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 2003 року по 2011 рік проживав із ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу. 01 липня 2011 року на ім'я останньої у Публічному акціонерному товаристві «Дочірній банк Сбербанку Росії» відкрито депозитний рахунок на суму 50 тис. доларів США, які він вважав спільною сумісною власністю подружжя. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла, після смерті якої її дочка ОСОБА_5 отримала свідоцтво про право власності на спадщину, а саме залишок на вищезазначеному депозитному рахунку у розмірі 64 500 грн.

Ураховуючи викладені обставини, просив визнати за ним право власності на Ѕ частку залишку депозиту як на частку у спільному майні подружжя та стягнути ці кошти із ОСОБА_5

У зв'язку зі смертю ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2) в якості її правонаступника у справі залучено ОСОБА_6

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 12 грудня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись із указаними рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 оскаржив їх у касаційному порядку.

Заявник вважає помилковими висновки судів про відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку з тим, що він і ОСОБА_7 не проживали однієї сім'єю без реєстрації шлюбу. Зазначає, що факт їхнього спільного проживання підтверджується довідкою Молодавської сільської ради Дубенського району Рівненської області від 17 вересня 2014 року. Посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, застосувавши положення статей 60, 70, 74 Сімейного кодексу України (далі - СК України), надавши належну правову оцінку доказам, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із недоведеності факту того, що спірні грошові кошти є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та померлої ОСОБА_7

Колегія погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій.

Відповідно до статті 74 України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

За змістом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При вирішенні цього спору суди врахували обставини, встановлені рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, правонаступником якої є ОСОБА_6, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, зміну черговості одержання права на спадкування, внесення змін у свідоцтво про право на спадщину, яке набрало законної сили та згідно зі статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції, чинній на момент розгляду справи судами попередніх інстанцій, має преюдиційне значення для вирішення даної справи. Зокрема, судом було встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 не проживали однією сім'єю як чоловік і дружина в незареєстрованому шлюбі.

Таким чином, колегія вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для визнання за позивачем права власності на Ѕ частку залишку депозитного вкладу, який за життя належав ОСОБА_7, як на частку у спільному майні подружжя, та стягнення їх на користь позивача.

Аргументи касаційної скарги про те, що вищезазначене рішення суду від 29 грудня 2016 року оскаржене в касаційному порядку та перебуває на розгляді у Верховному Суді, не знайшли свого підтвердження.

Інші доводи скарги на законність та обґрунтованість рішення судів не впливають.

З огляду на викладене правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої, частинами п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 12 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, правонаступником якої є ОСОБА_6, про визнання права власності на майно та стягнення коштів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В. І. Крат