Постанова

Іменем України

(додаткова)

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 457/314/16-ц

провадження № 61-6614св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - Трускавецький міський центр зайнятості Львівської області,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву Трускавецького міського центру зайнятості Львівської області, в особі представника - Роман М., про ухвалення додаткового рішення у справі за касаційною скаргоюТрускавецького міського центру зайнятості на рішення апеляційного суду Львівської області від 04 серпня 2016 року в складі колегії суддів: Федоришина А. В., Приколоти Т. І., Тропак О. В.,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до підпунктів 4 і 14 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2016 року Трускавецький міський центр зайнятості звернувся до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що наказом від 23 квітня 2015 року ОСОБА_1 було надано статус безробітної, а із 30 квітня 2015 року їй призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю. У трудовій книжці ОСОБА_1 вказано про її звільнення із роботи 22 січня 2015 року за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Разом з тим, 11 вересня 2015 року (акт розслідування страхових випадків) за результатами перевірки достовірності даних, які були підставою для надання ОСОБА_1 статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, встановлено, що відповідач не повідомила центр зайнятості про її роботу за цивільно-правовим договором із 23 січня 2015 року по 02 березня 2015 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не повідомила центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення, позивач просив стягнути із неї суму незаконно отриманого у період із 23 квітня 2015 року по 23 вересня 2015 року матеріального забезпечення у розмірі 2 593 грн 08 коп.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 20 квітня 2016 року позов Трускавецького міського центру зайнятості задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Трускавецького міського центру зайнятості матеріальне забезпечення, виплачене у зв'язку з безробіттям, у розмірі 2 593 грн 08 коп. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 04 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову Трускавецького міського центру зайнятості відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2017 року касаційну скаргу Трускавецького міського центру зайнятості задоволено.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 04 серпня 2016 рокускасовано, рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 20 квітня 2016 рокузалишено в силі.

У травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява Трускавецького міського центру зайнятості про ухвалення додаткового рішення стосовно вирішення питання про стягнення судового збору, сплаченого за подачу касаційної скарги.

Заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції зокрема складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що Трускавецьким міським центром зайнятості Львівської області понесено пов'язані з розглядом справи судові витрати зі сплати судового збору, які підтверджені документально, а саме 1 653 грн 60 коп. за подачу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційної скарги.

З огляду на те, що судове рішення ухваленона користь Трускавецького міського центру зайнятості, колегія суддів дійшла висновку про те, що заява Трускавецького міського центру зайнятості про стягнення з ОСОБА_1 на користь Трускавецького міського центру зайнятості понесених останнім судових витрат, підлягає задоволенню в заявленому розмірі.

Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Заяву Трускавецького міського центру зайнятості Львівської області про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Трускавецького міського центру зайнятості Львівської області до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Трускавецького міського центру зайнятості Львівської області 1 653 грн 60 коп. на відшкодування понесених ним судових витрат.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик