Єдиний унікальний номер 235/1156/18
Провадження №2-о/235/192/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Бородавки К.П.

за участю секретаря Григорєвої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Покровська цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту народження дитини жіночої статі ОСОБА_2, яка народилась 22 лютого 2018 року в м.Донецьку, Україна, у її доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, батьком якої є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які перебувають в зареєстрованому шлюбі. На обґрунтування поданої заяви заявник зазначила, що органом державної реєстрації актів цивільного стану їй відмовлено у реєстрації народження дитини, оскільки нею надані документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Заявник надала суду заяву про розгляд справи без її присутності, на задоволенні заяви наполягала.

Представник заінтересованої особи, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши подані заявником документи та проаналізувавши зміст відповідних норм матеріального і процесуального права, суд зазначає таке.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії V-НО №346111 заявник ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_3, яка народилась 18 червня 1982 року.

Свідоцтвом про шлюб серії 1-НО №250704 підтверджується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 08 жовтня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис №782.

На підставі вказаного свідоцтва про шлюб прізвище ОСОБА_3 після реєстрації шлюбу залишено «Сюсіна».

Паспортами громадянина України серії ВК №229986 та серії АМ №483918 підтверджується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є громадянами України відповідно.

З медичного свідоцтва про народження №371 від 26.02.2018, виданого Донецьким республіканським центром охорони материнства та дитинства Міністерства охорони здоровя Донецької Народної Республіки, вбачається, що у ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 22 лютого 2018 року о 18.55 годині народилась дівчинка, вагою 3850 г, про що 07.03.2018 Київським відділом запису актів цивільного стану міста Донецька Державної ОСОБА_5 Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки видано Свідоцтво про народження серії ДНР №048264.

За змістом обмінної карти та медичної документації ОСОБА_3 перебувала на обліку в Донецькому республіканському центрі охорони материнства та дитинства Міністерства охорони здоровя Донецької Народної Республіки у звязку з вагітністю та пологами.

Наданими до заяви документами підтверджується, що заявник звернулась до Покровського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану для державної реєстрації народження дитини жіночої статі, народженої 22.02.2018 у ОСОБА_3, надавши медичне свідоцтво про народження №371 від 26.02.2018, але листом відділу від 14.03.2018 №1002/15.20-15 їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження у зв'язку з пред'явленням для підтвердження факту народження дитини документів, форма яких не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті».

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

За змістом п.п. «а» п. 2, 3, 22, 23 гл. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом МЮУ від 18.10.2000 №52/5, підставами для проведення державної реєстрації для народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), що видається закладом охорони здоров'я, незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи; при відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою; власне ім'я дитини визначається за згодою батьків; власне ім'я дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матір'ю дитини.

Відповідно до п.3 розділу І згаданих Правил за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника.

Суд відмічає, що згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст.77 та ст.78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Надаючи оцінку допустимості наданих заявником доказів, а саме документів, виданих на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, суд керується ч.2 ст.19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Одночасно суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), за висновками якої, зокрема у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Враховуючи викладене, зважаючи на правову позицію, викладену Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі від 15.04.2016, за змістом якої документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України, суд як виняток приймає до уваги дані про народження у ОСОБА_3 дитини, які зазначені у вищенаведених документах, виданих на окупованій території.

За приписами ст.13 Закону України ««Про державну реєстрацію актів цивільного стану» походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

За змістом ст.122 та ст.133 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя; походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини; якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.

Встановлення факту народження дитини необхідне заявнику для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини згідно вимог діючого законодавства України та задля оформлення й отримання соціальної допомоги на дитину.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що дослідженими у справі доказами доведено факт народження 22 лютого 2018 року у ОСОБА_3, яка з 08 жовтня 2011 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_4, дитини жіночої статі та підтверджено неможливість реєстрації такого факту в органах реєстрації актів цивільного стану України.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Отже, питання щодо надання дитині прізвища, ім'я та по батькові при розгляді справ даної категорії до компетенції суду не входить, а є компетенцією органів реєстрації актів цивільного стану при виконанні судового рішення, відтак, заява підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.263-265, 268, 315-319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання Донецька область, м.Покровськ, вул.Джерельна, 111), заінтересована особа Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (ЄРДПОУ 26551594, місцезнаходження Донецька область, м.Покровськ, вул.Центральна, 148), про встановлення факту народження дитини задовольнити частково.

Встановити факт народження 22 лютого 2018 року у місті Донецьку Донецької області, Україна, дитини жіночої статі, батьками якої є: мати - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, батько ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, бул.Будівельників, 26/57.

Рішення підлягає негайному виконанню та його оскарження не зупиняє виконання рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя К.П. Бородавка