Справа №2-2683/10 12.03.2018
Провадження №22-ц/784/261/18
Справа № 2-2683/10 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції Лисенко П.П.
Провадження № 22ц/784/261/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 березня 2018 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Галущенка О.І., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представників ПАТ ЕК «Миколаївобленерго» - Білецької О.В. та Матяш Я.В.,

представника Інгульського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області - Юріної О.О., переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства енергопостачальної компанії «Миколаївобленерго» ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва, яка проголошена об 11 годині 55 хвилин 20 грудня 2017 року, у приміщенні Ленінського районного суду м. Миколаєва під головуванням судді Тихонової Н.С., постановлену за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства енергопостачальної компанії «Миколаївобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення вартості не облікованої електроенергії,

у с т а н о в и л а :

16 березня 2010 року Публічне акціонерне товариство енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго" (далі ПАТ ЕК "Миколаївобленерго") пред'явило до ОСОБА_2зазначений позов, який обґрунтовувало наступним.

ОСОБА_2проживає у АДРЕСА_1 та є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ ЕК "Миколаївобленерго", у зв'язку з чим на її ім'я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1.

19 січня 2010 року працівниками ПАТ ЕК "Миколаївобленерго" було виявлено порушення нею правил користування електричною енергією для населення, а саме: самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів, електропроводки до власної електромереж поза приладом обліку. За вказаним порушенням було складено Акт №Ю-3137 та підписаний трьома контролерами та споживачем.

20 січня 2010 року зазначений Акт був розглянутий комісією за участю споживача та було прийнято рішення, що в результаті порушення відповідачем ПКЕЕн було нанесено збитки ПАТ ЕК "Миколаївобленерго" в розмірі 8 030 гривень 93 копійки.

Посилаючись на викладені обставини ПАТ ЕК "Миколаївобленерго» просило стягнути зазначені збитки з ОСОБА_2за судовим рішенням.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 серпня 2010 року в задоволені позовних вимог ПАТ "Миколаївобленерго" відмовлено.

Рішенням колегії суддів Апеляційного суду Миколаївської області від 18 листопада 2010 року, яке залишено без змін ухвалою ВССУ від 24 жовтня 2011 року, скасовано рішення суду І інстанції та ухвалено нове, про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Назване рішення набрало законної сили і 09 грудня 2011 року було видано виконавчий лист, строк пред'явлення якого, відповідно до законодавства, що діяло на той час вчинення процесуальної дії, становив 1 рік.

14 жовтня 2014 року ПАТ ЕК "Миколаївобленерго" подало до Ленінського районного суду м. Миколаєва заяву, я якій просило поновити пропущений строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ ЕК "Миколаївобленерго» боргу, посилаючись на те, що виконавчий лист отримали лише 23 липня 2014 року, тобто вже після закінчення строку на його пред'явлення до виконання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 листопада 2014 року заяву ПАТ ЕК "Миколаївобленерго" задоволено та строк поновлено.

Зазначену ухвалу 02 листопада 2016 року було скасовано Апеляційним судом Миколаївської області та справу повернуто на новий розгляд до суду першої інстанції.

16 лютого 2017 року Ленінським районним судом м. Миколаєва відмовлено в задоволені заяви про поновлення строку у зв'язку з неповажністю причин для його поновлення.

11 квітня 2017 року державним виконавцем було завершене виконавче провадження у зв'язку з відсутністю майна боржника на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», що надає стягувачу право повторного пред'явлення виконавчого листа до виконання в строк до 11 квітня 2020 року.

Стягувач повторно звернувся до виконавчої служби з зазначеним виконавчим листом і постановою названого органу від 08 вересня 2017 року виконавче провадження було знову відкрите.

13 листопада 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у зв'язку із пропуском строку на його пред'явлення та просила визнати таким виконавчий лист № 2-2683/2010 від 09 грудня 2011 року, виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2017 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Визнано виконавчий лист № 2-2683/2010 від 09 грудня 2011 року виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва по справі за позовом ПАТ ЕК «Миколаївобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення вартості не облікованої електроенергії, таким, що не підлягає виконанню.

ПАТ ЕК "Миколаївобленерго" подало на цю ухвалу апеляційну скаргу, в якій просило її скасувати і постановити нову, якою відмовити у задоволені заяви.

Скаргу обґрунтовувало тим, що постановлена судом ухвала не відповідає вимогам чинного цивільного та цивільно-процесуального законодавств.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду 1 інстанції без змін, оскільки суд постановив її з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Задовольняючи заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, районний суд виходив із того, що строк для пред'явлення його до виконання пропущено і судом відмовлено в його поновленні, оскільки причини його пропуску визнанні не поважними.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом 1 інстанції, його висновки щодо них та результату вирішення справи, вважає вірними, обґрунтованими й законними.

В силу ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Сукупність прав та обов'язків, у науці цивільного права прийнято називати змістом цивільних правовідносин.

Кожна особа має право на захист, в тому числі і судовий, свого цивільного права чи інтересу у разі його порушення, у спосіб визначений цивільним кодексом України, або в інший, встановлений договором або законом, спосіб.

Зокрема, за ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" в редакції на час ухвалення рішення та видачі виконавчого листа, виконавчі документи могли бути пред'явлені до примусового виконання протягом одного року, а в чинній редакції - протягом трьох років.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-ХІV є закінчення виконавчого провадження.

Проте у зв'язку з відсутністю чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у ч. 2 ст. 432 ЦПК України, у суддів виникали труднощі під час її застосування.

При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов'язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв'язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

У зв'язку з цим, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК України.

Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону № 606-ХІV скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження. У разі, якщо виконавчий лист вже пред'явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на підставі зазначеного.

Виходячи з виписаного та приймаючи до уваги, що ПАТ "Миколаївобленерго" пропустило строк пред'явлення виконавчого листа до ВДВС та йому було відмовлено у поновленні цього строку, колегія вважає, що вимоги заявника в частині визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Оскільки цього ж, з таких же мотивів дійшов і районний суд, то підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 367-368, 374, 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства енергопостачальної компанії «Миколаївобленерго» залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий П.П. Лисенко

Судді: О.І. Галущенко

Т.В. Серебрякова

________________________________________________________________

Повний текст постанови складено 13 березня 2018 року.