Справа №490/177/17 05.03.2018
Провадження №22-ц/784/298/18
Справа № 490/177/17 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 22ц/784/298/18 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 березня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Галущенка О.І.,

суддів: Лисенка П.П.,

ОСОБА_3,

із секретарем

судового засідання ОСОБА_4,

за участі:

позивачки ОСОБА_5

її представника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2017 року, постановлену

за позовом

ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ( далі ПАТ КБ «Приватбанк»), приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (далі приватний нотаріус ОСОБА_7А.) про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и л а:

06 січня 2017 року ОСОБА_5 звернулась з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса від 29 жовтня 2016 року за номером запису 172217775 про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «Приватбанк».

В позовній заяві ОСОБА_5 просила вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій відносно квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на незаконність ухвали суду та порушення судом норм процесуального права стосовно строку розгляду заяви про забезпечення позову, просила її скасувати та ухвалити нову, якою її заяву задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справі, дослідивши всі матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі Постанова)).

За змістом п. 10 цієї ж Постанови заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір щодо правомірності реєстрації приватним нотаріусом ОСОБА_7 права власності за ПАТ КБ «Приватбанк» на квартиру 1, що знаходяться за адресою: м. Миколаїв, пр. Центральний, 74-а.

З метою забезпечення позову позивачка просила заборонити вчинення реєстраційних дій відносно цієї квартири.

Банк має реальну можливість розпорядження спірною квартирою на власний розсуд до ухвалення рішення у справі шляхом укладання договору відчуження з іншою особою.

Отже, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд зазначених обставин справи та вимог процесуального закону не врахував та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_5 про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити. Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2017 року скасувати, постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити вчинення подальших реєстраційних дій відносно квартири АДРЕСА_1.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.І. Галущенко

Судді П. П. Лисенко

ОСОБА_3

Повний текст постанови складений 07 березня 2018 року.