АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/448/18Головуючий по 1 інстанції - Орєхова О.І.
Категорія: 50 Доповідач в апеляційній інстанції - Бородійчук В.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Бородійчука В.Г.

суддів Василенко Л.І., Нерушак Л.В.

секретар Наконечна М.М.

розглянувши у судовому засіданні в місті Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2017 року (ухвалене 29 грудня 2017 року о 13 год. 55 хв. в приміщенні Жашківського районного суду Черкаської області під головування судді Орєхова О.І.) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

11 грудня 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

В обгрунтування позовних вимог, ОСОБА_4 вказала, що 01 серпня 1999 року згідно з актовим записом № 13, вчиненим виконавчим комітетом Скибинської сільської ради Жашківського району Черкаської області, був зареєстрований шлюб між нею та ОСОБА_3 Від шлюбу у сторін по справі є діти - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

20 грудня 2011 року рішенням Жашківського районного суду Черкаської області у справі 2-723 вказаний шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області у справі № 2-568/11 від 10 жовтня 2011 року стягнуто на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

При цьому, на сьогоднішній день, донька проживає з нею, а син за місцем навчання (м. Київ). Обоє дітей перебувають на її утриманні й потребують матеріальної допомоги.

ЇЇ син 01 вересня 2017 року розпочав навчання у Державному навчальному закладі «Київське регіональне вище професійне училище будівництва».

Однак, після досягнення повноліття (з ІНФОРМАЦІЯ_1 року) відповідач відмовляється добровільно фінансово допомагати синові.

Просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, який продовжує навчання, у розмірі 1/3 частини усіх доходів ОСОБА_3 щомісячно, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_1 року і до 30 червня 2019 року.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2017 року позовну заяву ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, який продовжує навчання, аліменти на його утримання, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 грудня 2017 року і до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в сумі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2017 року як необґрунтоване та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів), починаючи з 11 грудня 2017 року і до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначив, що судом першої інстанції при вирішенні спору не з'ясовано та не враховано, що він перебуває у шлюбі з ОСОБА_7, має з нею спільного малолітнього сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3. На момент розгляду справи, його дружина не працює та разом з малолітнім сином перебуває на його утриманні.

Також, вважає, що по справі судом неправомірно було не залучено в якості третьої особи його теперішню дружину ОСОБА_7, хоча вважає, що позовні вимоги заявлені позивачем стосуються і її, оскільки зачіпають майновий стан родини та матеріальне утримання дитини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 зазначила, що суд правомірно вирішив справу та застосував до спірних відносин положення ч. 2 ст. 182 СК України.

Вважає, що доводи ОСОБА_3 про відсутність у нього можливості надавати матеріальну допомогу синові, який продовжує навчання, по причині утримання дружини та малолітнього сина є необґрунтованими, оскільки не підкріплені жодним доказом. Крім того, повнолітній син, який проживає в м. Києві та продовжує навчання потребує матеріального забезпечення, а саме факт наявності у ОСОБА_3 іншої сім'ї, не звільняє його від обов'язку утримувати своїх дітей.

Просила залишити апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

В силу вимог ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх доньку, сина у твердій грошові сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 201 СК України передбачено застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина.

Вказаною статтею визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно роз'яснень п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зі змісту цих норм СК України випливає, що утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, повинні обоє батьків, зокрема, той з них, хто не проживає у сім'ї, за умови, що він може надавати таку допомогу.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 являється сином сторін по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_3, шлюб між якими було розірвано рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 20 грудня 2011 року.

Іншим рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 10 жовтня 2011 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини усіх доходів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до досягнення ними повноліття.

Згідно довідки № 460 від 01 грудня 2017 року ОСОБА_5 продовжує навчання у Державному навчальному закладі «Київське регіональне вище професійне училище будівництва» на 3 ступені для здобуття освітнього рівня молодший спеціаліст денної форми навчання у групі МС з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2019 року за спеціальністю «Будівництво та цивільна інженерія» (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 досяг повноліття.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку та не надає матеріальної допомоги на утримання свого сина, який продовжує навчання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначив, що згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, стан і здоров'я платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Вважає, що судом не враховано, що на момент розгляду справи, він перебуває у шлюбі з іншою жінкою, яка на даний час не працює та вони мають на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3

Свій обов'язок по утриманню повнолітнього сина визнає та згоден сплачувати аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів).

Також вказав, що про сам факт судового засідання був повідомлений не завчасно, а саме в день самого засідання.

Підписуючи заяву про визнання позову та сплати аліментів в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу, він вважав, що така частка присуджується на обох дітей від попереднього шлюбу. Вважає, що був позбавлений права на надання своїх заперечень, оскільки не звернув уваги на ту обставину, що така частка присуджується лише на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Тому, свої заперечення щодо вказаних обставин він виклав в апеляційній скарзі і просив їх врахувати під час вирішення справи апеляційним судом.

Дослідивши матеріали справи, надані особою, що подає апеляційну скаргу докази та докази вказані у відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Обґрунтовано встановивши наявність у сина сторін по справі потреби у матеріальній допомозі у зв'язку із навчанням, наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу, суд першої інстанції належним чином не мотивував свій висновок про визначення розміру аліментів і в даному випадку, на думку колегії суддів, він не відповідає встановленим обставинам та наданим доказам по справі.

Визначаючи спосіб стягнення аліментів та його розмір, суд першої інстанції не в повний мірі врахував вимоги ст. 200 СК України, не з'ясувавши обставини сплати останнім аліментів у розмірі саме 1/3 частини всіх видів його заробітку.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_5 є повнолітнім і на момент розгляду справи навчається у Державному навчальному закладі «Київське регіональне вище професійне училище будівництва» на 3 ступені для здобуття освітнього рівня молодший спеціаліст денної форми навчання у групі МС. У зв'язку із здійсненням навчання він потребує матеріальної допомоги, стягнення якої до того ж передбачена чинним законодавством.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Доказів підтверджуючих, що мати позивача не має можливості надавати останньому матеріальну допомогу, матеріали справи не містять.

Позивач не надала суду доказів про свій матеріальний стан та чи отримує вона дохід і в якому розмірі, крім того матеріали справи не містять також доказів який дохід отримує повнолітній син, який продовжує навчання.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішення суду було ухвалено без з'ясування обставин щодо працездатності відповідача, наявності у нього заробітку та його розмір, чи наявності на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб.

Згідно свідоцтва про шлюб від 17 липня 2015 року (а.с. 36), що було надано ОСОБА_3 в додатках до апеляційної скарги вбачається, що він перебуває на даний час в шлюбі з громадянкою ОСОБА_7, крім того від шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1

Суд апеляційної інстанції при вирішенні справи враховує позицію відповідача про те, що він згідний надавати дорогу повнолітньому сину, що продовжує навчання у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходів).

При визначенні вказаної частки аліментів, апеляційний суд також враховує наявність у відповідача іншої неповнолітньої дитини від першого шлюбу - ОСОБА_6, на яку стягуються аліменти у відповідності до рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 10 жовтня 2011 року та наявність малолітнього сина ОСОБА_8 від шлюбу з ОСОБА_7, який також знаходиться на його утриманні.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що теперішня дружина ОСОБА_3 не працює та перебуває на утриманні відповідача не заслуговують на увагу, оскільки не підкріплені ніякими доказами і зводяться лише до констатації факту наявності непрацюючої дружини.

Оцінюючи доводи відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів погоджується з його доводами в частині обов'язку батька утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, однак доводи в частині правильного застосування судом положень ст. 182 СК України при ухваленні рішення спростовуються вище встановленими обставинами та матеріалами справи.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне виключити з резолютивної частини рішення посилання суду на розмір стягуваних аліментів, який не може бути менший 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки посилання на положення ст. 200 СК України стосується лише обставин стягнення аліментів.

Держава гарантує необхідний мінімум стягуваних аліментів лише неповнолітнім дітям, ст. 201 СК України не передбачає застосування вимог ч. 2 ст. 182 СК України до обов'язку утримання повнолітніх дітей.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими.

Оскільки районний суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання змінити.

Зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5, який продовжує навчання, з 1/3 частини до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів), починаючи з 11 грудня 2017 року і до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.

В іншій частині рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 29 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий -

Судді -

Повний текст виготовлено 13 березня 2018 року.