Справа № 314/2129/16-ц
Провадження № 2др/314/3/2018
У Х В А Л А

м.Вільнянськ 14 березня 2018 року

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя Кофанов А.В.,

при секретарі Донченко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про усунення перешкод у користуванні власністю, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи Вільнянська державна нотаріальна контора Запорізької області, приватний нотаріус ОСОБА_7, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності, визнання недійсними та скасування свідоцтв про право на спадщину, скасування рішення та скасування державної реєстрації права власності, та заяву відповідачки ОСОБА_3 Миколаїни про ухвалення додаткового рішення,

в с т а н о в и в :

У лютому 2016 року позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, членів її сім'ї доньки ОСОБА_4, неповнолітніх онуків ОСОБА_4 та ОСОБА_6, в якому вимагали усунути перешкоди у користуванні належним їм житловим будинком № 15 по вул.40 років Жовтня в м.Вільнянськ Запорізької області, а саме зняти відповідачів з реєстрації у цьому житловому будинку.

Відповідачка ОСОБА_3, у свою чергу, подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в якому вимагала: встановити факт прийняття нею спадщини після смерті батька ОСОБА_8, померлого 08.09.2000 року; визнати за собою в порядку спадкування після нього право власності на 1/4 частину спірного житлового будинку № 15 по вул.40 років Жовтня в м.Вільнянськ Запорізької області; визнати недійсними та скасувати видані Балюк Т,М. та ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на житловий будинок; скасувати рішення виконавчого комітету Вільнянської міської Ради № 171 від 09.10.2014 року щодо узаконення самовільних споруд на території будинку; скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок за позивачками.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.04.2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволений частково: встановлений факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після її батька ОСОБА_8; визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину житлового будинку № 15 по вул.40 років Жовтня в м.Вільнянськ Запорізької області; визнані недійсними та скасовані 2 свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.10.2013 року, яким посвідчені право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на 1/2 частину (за кожною) житлового будинку № 15 по вул.40 років Жовтня в м.Вільнянськ Запорізької області; в задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 13.07.2017 року рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.04.2017 року змінено: визнані недійсними 2 свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.10.2013 року, яким посвідчені право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на 1/2 частину (за кожною) житлового будинку № 15 по вул.40 років Жовтня в м.Вільнянськ Запорізької області відносно 1/8 частки житлового будинку у кожному свідоцтві; вирішено вважати, що за цими свідоцтвами за позивачками залишено у власності по 3/8 частки спірного житлового будинку. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У січні 2018 року представник відповідачки ОСОБА_9 звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі. Згідно поданої заяви, представник відповідачки просить додатково вирішити про належність ОСОБА_1 та ОСОБА_2, згідно свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 19.10.2013 року, по 1/8 частці земельної ділянки під спірним житловим будинком. Також представник відповідачки просить додатково визнати за ОСОБА_3 право власності на ряд споруд, що відносяться до спірного житлового будинку, а саме на житловий будинок літ."О", сараї літ.літ."Е", "Н", "З" та літню кухню літ."Б1", щодо яких суд не вирішив вимоги під час первісного розгляду справи.

У судовому засідання відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_9 підтримали заяву, просять її задовольнити. Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_10 заперечують проти задоволення заяви і ухвалення додаткового рішення.

Суд вважає, що підстав для ухвалення додаткового рішення згідно поданої заяви немає.

Так, згідно п.1 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ч.3 цієї ж статті, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Щодо вимог представника відповідача про визнання права власності на частку земельної ділянки, яка перебуває під спірним житловим будинком, суд виходить з того, що остаточне рішення відносно правовстановлюючих документів та розподілу часток цього житлового будинку, з яким безпосередньо пов?язане питання про належність правовстановлюючих документів та розподіл земельної ділянки, ухвалив суд апеляційної інстанції, змінивши в цій частині первісне рішення суду першої інстанції. У зв?язку з цим це питання, згідно положень ч.3 ст.270 ЦПК України, не відноситься до компетенції суду першої інстанції. Крім того, суд звертає увагу, що вимоги відносно визнання права власності та/або розподілу між спадкоємцями земельної ділянки під спірним житловим будинком, під час судового розгляду жодною із сторін не заявлялися.

Щодо вимог про визнання права власності на споруди житловий будинок літ."О", сараї літ.літ."Е", "Н", "З" та літню кухню літ."Б1" суд виходить з того, що на момент відкриття спадщини померлого ОСОБА_8 ці споруди мали статус самовільних, а їх т.зв. узаконення здійснювалося вже після цього спадкоємцями, які прийняли спадщину; відповідно, згідно положень ч.2 ст.376 ЦК України, право власності на ці споруди не могло увійти до складу спадщини, а вимоги про визнання права власності на них як на самовільне будівництво згідно положень ст.376 ЦК України жодною із сторін не заявлялися. Таким чином, питання про визнання права власності на ці споруди виходить за межі заявлених позовних вимог, що не перешкоджає сторонам звертатися для вирішення відповідного спору до суду з окремим позовом.

Таким чином, підстав для ухвалення додаткового рішення не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.270 ЦПК України,

у х в а л и в :

У задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів до Апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя А.В. Кофанов

14.03.2018 м. Вільнянськ

Суддя : А. В. Кофанов

14.03.2018