20.11.2018 Справа № 363/4890/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Котлярової І.Ю,

при секретарі Палій Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Вишгородського районного суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, вказавши, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26 березня 2009 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04 березня 2011 року з відповідача на її користь, на утримання сина, щомісячно стягуються аліменти в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 5 січня 2011 року до повноліття дитини, тобто до 13 жовтня 2023 току. 12 листопада 2011 року позивачем було укладено шлюб, у звязку з чим прізвище - ОСОБА_4 було змінено на ОСОБА_1. Зазначила, що в серпні 2017 року сину було встановлено діагноз двухсторонній перехресний прикус, через що йому необхідно було встановлювати брекети на нижню та верхні щелепи. Для лікування сина, звернулася до спеціаліста стоматологічного профілю ОСОБА_5 в м. Буча, Київської області. За результатами лікування лікарем-стоматологом було проведено первинний огляд та консультація, збір анамнезу, складання плану лікування, визначення гігієнічного індексу; фіксація незмінного ортодонтичного апарату для розриву середнього піднебінного шва; фіксація брекет системи верхня та нижня щелепи. 27 серпня 2017 року між нею та ФОП ОСОБА_5 було підписано акт приймання-передачі виконаних робіт № 5 про проведене лікування. Загальна вартість лікування склала 22800 гривень 00 копійок, які позивачем було сплачено самостійно. А тому відповідач повинен сплатити 50% від загальної вартості понесених нею витрат. У звязку із чим звернулася до суду та просила стягнути з відповідача частину понесених нею додаткових витрат на лікування сина у розмірі 11 400, 00 грн.

Позивач та її представник у судове засідання не з'явились, від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення.

Відповідач та його представник у судове засідання не зявилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, в задоволенні позову просила відмовити. Крім того, представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву, згідно якого, заявлені позовні вимоги не визнають, вважають їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки у якості доказу понесених позивачем витрат подано лише акт приймання передачі виконаних робіт, проте жодних інших доказів, які б підтверджували б здійснену позивачем оплату вказаних в акті послуг не надано, що дає підстави сумніватися в дійсному понесенні позивачем додаткових витрат на дитину.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 14.02.2004 року (а.с. 4).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, згідно якого батьками дитини зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 5).

26.09.2009 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 6-8).

Згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04 березня 2011 року, вирішено стягувати щомісячно на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_2, на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 5 січня 2011 року до повноліття ОСОБА_3, тобто до 13 жовтня 2023 току. Рішення набрало законної сили 15 березня 2011 року (а.с. 9-10). 04 лютого 2014 рокуВишгородським районним судом Київської області було видано виконавчий лист про стягнення аліментів. 8 лютого 2014 року за вказаним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження, про що державним виконавцем відділу ДВС Вишгородського районного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 11-13).

ОСОБА_4 у звязку із укладенням шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1.

27 серпня 2017 року між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було підписано акт приймання-передачі виконаних робіт № 5, згідно якого ОСОБА_5 були надані медичні послуги ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, діагноз двухсторонній перехресний прикус. Найменування послуг: первинний огляд та консультація, збір анамнезу, складання плану лікування, визначення гігієнічного індексу; фіксація незмінного ортодонтичного апарату для розриву середнього піднебінного шва; фіксація брекет системи верхня та нижня щелепи. За виконану роботу замовник - ОСОБА_1 сплатила виконавцеві - ФОП ОСОБА_5 винагороду у розмірі 22 800 грн. (а.с. 14).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначила, що акт-приймання передачі виконаних робіт, згідно законодавства України не може розглядатися, як розрахунковий документ, а тому не може бути взятий до уваги, як документ, що підтверджує оплату та взагалі надання стоматологічних послуг.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

На спростування позиції представника відповідача представником позивача до суду було надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 5 від 27 серпня 2017 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_5 за надання стоматологічних послуг сплатила 22 800, 00 гривень (а.с. 41).

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30.05.2018 року за клопотання представника відповідача було витребувано у ФОП ОСОБА_5 копію Витягу з Книги обліку доходів з відображенням записів про доходи підприємця за 27.08.2018 року, а саме за квитанцією до прибуткового касового ордеру № 5 від 27.08.2017р. прийнятих від ОСОБА_1 за надання стоматологічних послуг.

З листа ФОП ОСОБА_5 адресованого на адресу суду вбачається, що останній на виконання ухвали суду від 30.05.2018 року надати суду Витяг з Книги обліку доходів з відображенням записів, в якій буде відображено відомості про квитанцію № 5 від 27.08.2017 року та відомості про платника за такою квитанцією не вбачається можливим, оскільки згідно п. 5 Порядку ведення книги обліку доходів для платників єдиного податку, 1,2,3 груп, які не є платниками податку на додану вартість записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід. Крім того, просив звернути увагу суду, на те, що ним було 27.08.2017 року отримано 24 650, 00 гривень доходу за надані послуги, серед яких 22 800, 00 гривень було отримано від ОСОБА_1 за лікування її сина ОСОБА_3 (а.с. 65).

З копії книги обліку доходів (для платників єдиного податку першої і другої групи та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість), вбачається, що 27.08.2017 року ФОП ОСОБА_5 було отримано дохід у розмір 24 650,00 гривень за надані послуги (а.с. 66-68).

Згідно ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Положенням ст. 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки повинні піклуватися про здоров'я дитини.

Згідно правового висновку ВСУ у справі № 6-1489 цс 17 визначено, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 року) - Держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналізуючи викладене, повно та всебічно зясувавши обстави справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 704, 80 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 141, 150, 185 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 12, 13, 77, 81, 141, 263-265, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) частину понесених ОСОБА_1 додаткових витрат на лікування ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 11400 (одинадцять тисяч чотириста) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь держави судові витрати у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення. Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: 07330, АДРЕСА_1, проживає за адресою: 07330, Київська область, Вишгородський район, смт. Димер, вул. В.Кіщука, 9).

Відповідач: ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 07330, АДРЕСА_1).

Суддя І.Ю. Котлярова