ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 643/16529/17

провадження № 22-ц/818/740/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

ім'я (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 березня 2018 року в складі судді Єрмак Н.В.,

у с т а н о в и в :

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання у Харківському національному технічному університеті сільського господарства ім. Петра Василенка в розмірі 1 000 грн. щомісяця, починаючи з дати подання позову та до досягнення дитиною двадцятитрьохрічного віку - 16 грудня 2022 року.

Позов мотивовано тим, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 01 вересня 2017 року донька навчається у вищому навчальному закладі на денному відділенні та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно себе утримувати. Тому на підставі норм статті 199 СК України вона звернулася у суд із відповідним позовом.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 березня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1 000 грн. щомісячно, на повнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яка продовжує навчання, починаючи з 19 грудня 2017 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на підставі норм статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 01 вересня 2017 року є студенткою денного відділення Харківського національного технічного університету сільського господарства ім. Петра Василенка, на підтвердження чого позивачем надано відповідну довідку; розмір аліментів визначений з урахуванням вимог статтей 200 та 182 СК України.

15 серпня 2018 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу до Апеляційного суду Харківської області. Посилаючись на підстави, передбачені статтею 376 ЦПК України, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що розглянувши справу за його відсутності, суд першої інстанції порушив його конституційні права на участь у розгляді справи та позбавив прав, якими він наділений на підставі статті 43 ЦПК України, а саме: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам ; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Позов є недоведеним, оскільки позивачем не надано належних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження того, що донька потребує матеріальної допомоги. Рішення ухвалено без врахування вимог статті 182 СК України.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25 вересня 2018 року в складі судді Овсяннікової А.І. відкрито апеляційне провадження по даній справі.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

02 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 рішення суду першої інстанції не оскаржили, відзив на апеляційну скаргу не надали.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що сторони є батьками - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довідки від 05 вересня 2017 року № 128 ОСОБА_3 з 01 вересня 2017 року навчається на денному відділенні Харківського національного технічного університету сілького господарства ім. Петра Василенка (а. с. 2, 5- 6).

Засадами сімейного законодавства України є у тому числі принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (стаття 141 СК України). Брати участь у матеріальних витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них дитина проживає.

Нормами статті 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частити 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, в пункті 20 постанови від 15 травня 2003 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Задовольняючи позовні вимоги та ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки, у зв'язку із продовженням навчання у розмірі 1 000 грн. щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що донька сторін навчається на денному відділенні університету, у зв'язку з чим не в змозі працевлаштуватися та отримувати доходи, відтак потребує матеріальної допомоги на час навчання.

Оскільки домовленості щодо порядку утримання доньки на час навчання сторони не дійшли, суд першої інстанції відповідно до вимог статті 199 СК України обгрунтовано стягнув аліменти у судовому порядку.

Однак з висновком суду щодо визначення розміру аліментів погодитися не можна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що працевлаштований в Українському державному університету залізничного транспорту на посаді сторожа, його заробітна плата становить 4 312 грн. 48 коп. Також, на його утриманні знаходиться ще одна дитини - донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. На підтвердження вказаних доводів, ОСОБА_2 надав копії Довідки про доходи та Свідоцтва про народження (а. с. 35, 38).

При визначенні розміру аліментів судова колегія виходить із вимог статті 182 СК України, враховує фактичні обставини справи, надані сторонами письмові пояснення та докази щодо їх майнового стану, засад справедливості, добросовісності та розумності.

Враховуючи обставини справи, наявність у відповідача аліментів на іншу дитину, матеріальне становище ОСОБА_2, який не має іншого прибутку, ніж заробітна плата, розмір якої складає 4 312 грн. 48 коп., судова колегія вважає за необхідне зменшити розмір аліментів з 1 000 грн. до 500 грн. щомісячно.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 6 статті 141 ЦПК України).

ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір». Тому при задоволенні позову суд першої інстанції стягнув з відповідача судовий збір в розмірі 640 грн. в дохід держави.

Суд апеляційної інстанції зменшив суму, що підлягає стягненню з відповідача, тому на підставі норм статті 141 ЦПК України підлягає зменшенню також сума судового збору (1000 грн. заявлені позивачем вимоги : 500 грн. задоволені позовні вимоги = 2 частина задоволених вимог; 640 грн. : 2 = 320 грн.).

ОСОБА_2 при зверненні до суду апеляційної інстанції сплатив судовий збір в розмірі 960 грн., що документально підтверджено платіжним дорученням № 0.0..1 від 19 вересня 2018 року (а. с. 54).

У зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_2 необхідно компенсувати частину понесених судових витрат за рахунок держави (1000 грн. заявлені позивачем вимоги : 500 грн. вимоги у задоволенні яких позивачу відмовлено = 2 частина вимог в задоволенні яких відмовлено; 960 грн. : 2 = 480 грн.).

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (частина 6 статті 141 ЦПК України).

Таким чином, ОСОБА_2 підлягає компенсація судового збору в розмірі 160 грн. за рахунок держави.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 березня 2018 року -скасувати та ухвалити нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітню доньку - ОСОБА_3, яка продовжує навчання, в розмірі 500 грн. (п'ятсот грн.) щомісячно, починаючи з 19 грудня 2017 року і до закінчення навчання - 30 червня 2021 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Компенсувати ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 160 грн. (сто шістдесят грн.) за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2018 року.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова