Справа № 495/2773/18
15 травня 2018 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого одноособово судді Боярського О.О.,
при секретарі Рачицькій І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачі звернулися до суду та просять визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 29/4 будинку № 11, розташованого по вул.. Перемоги в м. Білгород-Дністровському Одеської області, посилаючись на те, що ОСОБА_3, яка є колишньою дружиною ОСОБА_2, не мешкає в даній квартирі вже тривалий час, а саме більше трьох років. Позивач неодноразово звертався до колишньої дружини з проханням про зняття з реєстрації місця проживання, однак вона жодним чином не відреагувала на його прохання, що свідчить про нехтування нею його вимог. Такі дії відповідача порушують права позивачів як власників квартири та призводять до додаткових витрат.
Позивачі у судове засідання не зявилися, надали до суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують та просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи сповіщалася належним чином, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд у звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не зявилися, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.01.2001 року № 7513 позивачі є співвласниками 28/100 часток квартири № АДРЕСА_1.
Згідно з даними домової книги в зазначеній квартирі зареєстровані позивачі, відповідач ОСОБА_3 з 23.04.2004 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, який доводиться сином позивача ОСОБА_2 та відповідача.
Згідно з Актом КП «ЖЕО-№1» від 15.02.2018 року відповідач ОСОБА_3, зі слів сусідів, не мешкає в АДРЕСА_2 з 2014 року.
Відповідно до ст..391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі ст.ст. 71, 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин провадиться в судовому порядку.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Тобто, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Стаття 7: зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, свідоцтва про смерть.
Тобто на підставі вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою.
Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003р. є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, та положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із зазначених вимог, зокрема про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову та визнання відповідача такою, що втратила право користування будинком є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за адресою: кв. 29/4, будинок № 11, вул.. Перемоги, м. Білгород-Дністровський Одеської області.
Виходячи з викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, оскільки вони обґрунтовані та доведені в судовому засіданні.
Керуючись ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст..ст. 16, 29, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 258, 279, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 29/4 будинку № 11, розташованого по вул.. Перемоги в м. Білгород-Дністровському Одеської області.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя