Дата документу 06.03.2018
Справа № 320/7580/17
Провадження № 2/320/636/18
06 березня 2018 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: Іваненко О.В.,
при секретарі: Цеомашко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за заборгованістю по сплаті аліментів,
ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за заборгованістю по сплаті аліментів.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що згідно з рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 05 грудня 2016 року з її батька ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на неї як повнолітню дочку, яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, почавши стягнення з 01.10.2016 року і до закінчення мною навчання у Соціальній академії наук у Варшаві, але не більше ніж до досягнення мною 23- річного віку та не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму. Виконавчий документ щодо примусового виконання вказаного рішення суду нею пред'явлено до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у запорізькій області. Відповідно до Розрахунку заборгованості боржника по аліментам від 01.09.2017 року, розмір заборгованості за аліментами боржника ОСОБА_3 перед нею станом на 01.09.2017 року становить 5310, 80 гривень. Враховуючи викладене, а також те, що Відповідач ухиляється від сплати аліментів з моменту винесення рішення судом, сума пені за прострочення сплати аліментів, згідно з доданим до позовної заяви розрахунком неустойки (пені) складає 4891,49 гривень. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь неустойку (пеню) за заборгованістю по сплаті аліментів за період з 01 листопада 2016 року по 13 жовтня 2017 року включно в сумі 4891,49 (чотири тисячі вісімсот дев'яносто одна) гривня 49 копійок.
В судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу в заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
06 березня 2018 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ч.4 ст. 194 СК України, заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено в судовому засіданні, згідно з рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 05 грудня 2016 року по справі №311/2274/16-ц з відповідача ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 26.02.1996р.н., яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, почавши стягнення з 01.10.2016 року і до закінчення нею навчання у Соціальній академії наук у Варшаві, але не більше ніж до досягнення нею 23- річного віку та не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму (а.с.4).
Згідно ч.3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.
Згідно розрахунку заборгованості, виданого державним виконавцем ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 01.09.2017 року, заборгованість боржника ОСОБА_3 по аліментам становить 5310, 80 гривень (а.с.7).
Згідно надано позивачем власного розрахунку станом на 13.10.2017 року розмір неустойки (пені) складає 4891,49грн. (а.с.8)
Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Відповідно до ст. 20 СК України до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки врегульованих ст. 196 СК України позовна давність не застосовується.
Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз'яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Враховуючи, що відповідачем доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів не надано, суд вважає, що позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
У Постанові Верховного Суду України № 6-94цс15 від 1 липня 2015 року викладено правову позицією щодо порядку проведення розрахунку неустойки (пені), яка стягується на підставі ст.196 СК України. Зокрема, зазначено, що з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувалися.
Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).
Згідно ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму.
Таким чином, згідно наданого позивачем розрахунку та в межах заявлених вимог розмір неустойки (пені) за несплачені відповідачем аліменти станом на 13.10.2017 року складатиме 4891,49грн.
Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі 4891,49грн.
Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.
Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги позивачки задоволено, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 211, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 180, 196 СК України, суд
Позов ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за заборгованістю по сплаті аліментів задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Мелітопольського
міськрайонного суду ОСОБА_5