Справа № 482/488/18
Номер провадження 2/482/328/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Демінської О.І., з участю секретаря судового засідання Шведової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2018 р. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості станом на 01.03.2018 р. в сумі 33992,64 грн., з яких: 6465,27 грн. тіло кредиту, 15418,67 грн. нараховано відсотків за користування кредитом, 10013,81 грн. пені, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1594,89 грн. штраф (процентна складова).

У судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, якою просила суд про розгляд справи у її відсутності. Цією заявою відповідач просила суд застосувати спеціальну позовну давність строком в один рік стосовно розміру заборгованості за пенею.

Крім того, відповідачем було подано клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні.

У задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено, оскільки відповідно до вимог ч.ч.4,6 ст. 19, ч.1 ст. 274, ч.7 ст. 277 ЦПК України цивільна справа за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в сумі 33992 грн. 64 коп. віднесена до категорії малозначних справ, що підлягають розгляду у спрощеному провадженні лише або з викликом або без виклику сторін. Відповідачем до суду не подано зустрічного позову (ч.4 ст. 193 ЦПК України).

З у рахуванням викладено задоволенню клопотання відповідача про розгляд справи у загальному позовному провадженні задоволенню не підлягає.

Судом ухвалено про розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Ст.ст.204, 227 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором.

Відповідно до ч.1 ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

Згідно положенням статей 627, 631 ЦК України, сторони є вільними при укладенні договору щодо визначення його умов з урахуванням вимог цього кодексу, як щодо строку його дії так і щодо наслідків закінчення цього строку.

Ст. 261 ЦК передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо строк виконання не визначений, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникло право вимоги про виконання зобов'язання

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Проте, згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки має бути визначений договором.

При цьому, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку дії кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умови договору щодо права банку на зміну розміру фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 23.03.2010 р. підписала заяву № б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 16800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитний договір, що підтверджується її підписом у заяві від 23.03.2010 року.

Відповідно до п.п.1.1.5.20, 2.1.1.7.6 Умов, при порушенні відповідачем строків платежу по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, відповідач зобовязаний сплатити позивачу штраф, розмір чкого встановлено тарифами договору.

Відповідно до Умов кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», базова процентна ставка за користування кредитом 2,5 % на місяць з розрахунку 360 днів в році. Погашення заборгованості по кредитному ліміту здійснюється щомісячними платежами, розмір яких становить 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 Умов відповідачем надано згоду на зміну банком кредитного ліміту.

Зобов'язання за договором Банк виконав, відкрив відповідачу картковий рахунок та видав платіжну картку з встановленим кредитним лімітом.

Відповідно до п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256 банк зобовязаний не частіше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві, надавати держателю виписку про стан картрахунку та про проведені за минулий місяць операції по картрахунку

Відповідно до п. 1.1.3.2.4. вказаних Умов та правил, банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше як за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.

Умови про спосіб надання виписки про стан картрахунку в заяві на отримання кредиту відсутні.

Доказів виконання позивачем п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг щодо своєчасного сповіщення відповідача у спосіб, передбачений договором, про зміну розміру фіксованої процентної ставки, банком суду не надано. Як не надано суду доказів і того, що відповідач здійснювала трати після 01.09.2014 р., умова про що викладена в Витягу з Тарифів з обслуговування кредитних карт.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зміна розміру процентної ставки за кредитом з 27,60 % до 32,40% та 42,00 0%, про що свідчить наданий банком до позовної заяви розрахунок, проведена банком без належного повідомлення відповідача, у звязку із чим безпідставно.

Тобто, проценти за період з 01.09.2014 р. по 01.03.2018 р. мали б застосовуватися виходячи з 27,60 % в місяць, у звязку із чим підлягають перерахунку з моменту зміни процентної ставки банком, тобто з 01.09.2014 р. по 01.03.2018 р.

Заборгованість за тілом кредиту, згідно доданого до позову розрахунку заборгованості, становить 6465,27 грн., проценти за користування кредитом з 01.09.2014 р. по 01.03.2018 р.: ( 6465,27 грн. х 27,60 %) : 360 = 4,95 грн. (% на день) х 1277 днів прострочення = 6321,15 грн. (% за користування кредитом) + 531,41 грн. (несплачені % на поточну заборгованість), що відповідно становить = 6852,56 грн.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно норм чинного цивільного законодавства України, до окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, зокрема, згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені).

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 03 вересня 2014 року (справа №6-100цс14).

Отже, стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності.

Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності до пені.

Оскільки відповідач подав заяву про застосування строку спеціальної позовної давності, суд вважає необхідним стягнути нараховану суму пені в межах строку спеціальної позовної давності, а саме в межах одного року з дня звернення позивача до суду з 03.04.2018 року.

Відповідно, позовні вимоги банку про стягнення пені підлягають задоволенню частково - за період з 01.04.2017 року по 01.03.2018 року в розмірі 850,00 грн. (згідно наданого Банком розрахунку).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Нараховані Банком відповідачу у цій справі за вищезазначеним кредитним договором вищезазначені штрафи в розмірі 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина) та 1594,89 грн. - штрафу (процентна складова) дійсно передбачені п. 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг.

Проте, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, передбаченого Умовами та правилам, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15.

Таким чином, у стягненні суми штрафів слід відмовити.

До стягнення підлягає заборгованість станом на 01.03.2018 р. в сумі 14167,83 грн., з яких: 6465,27 грн. тіло кредиту, 6852,56 грн. нараховані відсотки за користування кредитом (що складаються з 6321,15 грн. (% за користування кредитом) + 531,41 грн. (несплачені % на поточну заборгованість)), 850,00 грн. пені.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 734 грн. 22 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 76, 141, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: (01001, м. Київ, вул.. Грушевського,1 Д, , рах. № 3111), заборгованість за кредитним договором б/н від 23.03.2010 р. станом на 01.03.2018 р. в сумі 14167 (чотирнадцять тисяч сто шістдесят сім грн.) 83 коп., з яких:

6465,27 грн. тіло кредиту, 6852,56 грн. нараховані відсотки за користування кредитом (що складаються з 6321,15 грн. (% за користування кредитом) + 531,41 грн. (несплачені % на поточну заборгованість)), 850,00 грн. пені.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: (01001, м. Київ, вул.. Грушевського,1 Д, , рах. № 3111), судовий збір у розмірі 734 грн. 22 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Новоодеського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_2