Постанова

Іменем України

10 травня 2018 року

м. Київ

справа № 522/25843/16-ц

провадження № 61-13125св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),

суддів: Лесько А. О., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

представник відповідача - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Одеської області від 2 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Комлевої О. С., Журавльова О. Г., Кравця Ю. І.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Позовна заява мотивована тим, 29 квітня 1982 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають повнолітніх дітей. Починаючи з

2014 року сторони спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбу є неможливим, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові, поваги та гідності один до одного. Позивач вказує на відсутність майнового спору.

Ураховуючи наведене, позивач просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем 29 квітня 1982 року та зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Одеської міської ради актовий запис № 714.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2017 року у складі судді Кічмаренко С. М., позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований

29 квітня 1982 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради, актовий запис № 714.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що сім'я фактично розпалася і її відновлення неможливо, подальше спільне життя чоловіка й жінки й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 2 лютого 2018 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що при ухваленні рішення про розірвання шлюбу місцевий суд не встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, не визначив дійсні причини припинення шлюбу, не звернув увагу на те, що відповідач проти задоволення позову заперечував, не надав сторонам строк для примирення. Апеляційний суд зауважив, що суд першої інстанції дійшов до висновку про розірвання шлюбу лише на підставі пояснень, наданих представниками сторін, що є недопустимим.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року, ОСОБА_1 просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не взяв до уваги відзив позивача на касаційну скаргу, судове рішення не містить відповідних мотивів щодо відхилення аргументів відзиву.

Касаційна скарга також містить посилання на те, що місцевий суд відмовив відповідачу у наданні строку на примирення, оскільки суд не вбачав доцільність для вжиття щодо примирення подружжя та, ураховуючи, що дана справа у провадженні суду перебувала з грудня 2016 року і до розгляду справи по суті примирення сторін не відбулось.

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направив.

Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постанова апеляційного суду не відповідає.

Суд установив, що 29 квітня 1982 року між ОСОБА_1 та

ОСОБА_3 відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради був зареєстрований шлюб.

ОСОБА_1 заявлено позов про розірвання шлюбу у зв'язку з тим, що спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим.

Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі -

СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до вимог статей 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. З'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції на вказане уваги не звернув, у рішенні не зазначив підстав для скасування судового рішення, в чому саме полягає неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та невідповідність його висновків обставинам справи.

Встановивши, що збереження шлюбу суперечать інтересам сторін, суд першої інстанції, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Посилання апеляційного суду на те, що місцевий суд не вжив заходів щодо примирення подружжя, спростовується ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2017 року, якою відмовив відповідачу у наданні строку на примирення про що навів відповідні мотиви.

Судом першої інстанції врахована та обставина, що розгляд справи тривав з грудня 2016 року по 18 жовтня 2017 року і за даний період примирення сторін не відбулось.

Висновок апеляційного суду про те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставин, що мають значення для справи, зокрема не встановив, чи можливе подальше збереження шлюбу, не з'ясував дійсних причин припинення шлюбу колегія суддів не бере до уваги, оскільки місцевий суд з'ясував причини фактичного припинення шлюбу та навів мотиви, на підставі яких дійшов висновку про те, що подальше збереження сім'ї є неможливим.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Разом з тим, ураховуючи задоволення касаційної скарги, скасування постанови апеляційного суду і залишення в силі рішення суду першої інстанції, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги, у розмірі 1 410 грн.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову апеляційного суду Одеської області від 2 лютого 2018 року скасувати, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 жовтня

2017 року залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір,сплачений за подання касаційної скарги, у розмірі 1 410 грн (тисяча чотириста десять гривень).

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик