АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6646/17 Номер провадження 22-ц/786/121/18Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Пікуля В.П., Прядкіної О.В.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про визнання права та включення до переліку вкладників.

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати його право на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком НОМЕР_1 на суму 100796 грн. 47 коп. та зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_2 до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за рахунком НОМЕР_1 на суму 100796 грн. 47 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі позивач порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Шкурат І.В. просить рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення. Зокрема, вважає що гарантії Закону № 4452-VІ не поширюються на спірні правовідносини, оскільки кошти, зараховані 19.05.2016 р. на рахунок позивача на підставі нікчемного правочину, не підлягають виплаті у зв'язку з тим, що платіжна операція з повернення фінансовою компанією коштів позивачу не має жодного відношення до банківського вкладу, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 р. справа розглядається апеляційним судом за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено та не заперечується сторонами, що 08 квітня 2016 року ОСОБА_2 уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитно-інвестиційний центр» договір № 980-024-000218783, тип договору «Суперкапітал» (інвестиційний) (з виплатою процентів щомісячно), за яким передав у позику товариству грошові кошти в розмірі 100 000 грн. на умовах повернення, строковості та платності, під 32,92% річних на строк не більше 121 день з дати укладення договору по 07.08.2016 р.

Згідно п.п. 6, 7 п. 1.2. ст. 1 вказаного договору ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» зобов'язалось повернути отримані від ОСОБА_2 кошти та сплатити проценти у безготівковій формі на рахунок позикодавця НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Михайлівський».

Як вбачається з виписки про рух коштів на особовому рахунку ОСОБА_2 з 19.05.2016 р. по 31.10.2016 р. та довідки про стан рахунку НОМЕР_1, виданих ПАТ «Банк Михайлівський», 19 травня 2016 року на вказаний рахунок позивача було зараховано 796 грн. 47 коп. та 100 000 грн. відповідно, що надійшли від ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» у сплату процентів та повернення коштів згідно з договором № 980-024-000218783 від 08.04.2016 р.

Рішенням Правління Національного банку України від 23 травня 2016 року № 14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої Дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 травня 2016 року № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації та призначено уповноважену особу Фонду, якому делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Банк Михайлівський», визначені Законом.

Рішенням Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати ПАТ «Банк Михайлівський».

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною договору № 980-024-000218783, за яким залучено кошти позивача, а отже, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не має відповідати за такими зобов'язаннями.

Проте такі висновки суду не відповідають змісту заявлених позовних вимог та фактичним обставинам справи, нормам процесуального і матеріального права, що регулюють спірні правовідносини сторін.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції не взяв до уваги, що спірні правовідносини сторін ґрунтуються на договорі банківського рахунку, а не договорі позики № 980-024-000218783, укладеному 08 квітня 2016 року з ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», як помилково вважав суд.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 2, статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

Вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно договору № 980-024-000000511 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)», укладеному між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_2 29 квітня 2015 року, відповідач зобов'язався здійснювати розрахунково-касове обслуговування відкритого на ім'я позивача поточного рахунку НОМЕР_1.

Встановлено, що на умовах договору банківського рахунку 19 травня 2016 року на рахунок позивача НОМЕР_1 надійшли кошти загальною сумою 100 796, 47 грн., які позивачеві Фондом не відшкодовано, що є підставою для задоволення позову.

Колегія суддів не бере до уваги заперечення відповідача щодо відсутності правових наслідків зарахування 19 травня 2016 року на банківський рахунок позивача вказаних коштів з огляду на наступне.

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1 ст. 1066 ЦК України).

Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом (ч.ч. 2, 3 ст. 1068 ЦК України).

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» дата валютування - зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. До настання дати валютування сума переказу обліковується в обслуговуючих отримувача банку або в установі - учасників платіжної системи.

Таким чином, грошові кошти, що знаходяться на рахунку клієнта, є об'єктом права власності клієнта і з моменту зарахування на банківський рахунок переказані платником кошти переходять у власність отримувача (володільця рахунку), а банк несе перед клієнтом зобов`язання щодо видачі або перерахування цих коштів.

За вказаних обставин відмова Фонду у відшкодуванні позивачеві, як вкладнику ПАТ «Банк Михайлівський», коштів, що зараховані на його поточний рахунок НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Михайлівський» на умовах договору банківського рахунку № 980-024-000000511 від 29 квітня 2015 року, є порушенням права власності позивача, що підлягає судовому захисту.

Докази та обставини, на які посилається відповідач, свідчать про наявність підстав для визнання ПАТ «Банк Михайлівський» неплатоспроможним та виведення його з ринку, але факту зарахування 100 796, 47 грн. на банківський рахунок позивача та виникнення у банку зобов'язання щодо видачі або перерахування цих коштів позивачеві не спростовують.

У відповідності до положень ст.ст. 76-81 ЦПК України вказані обставини стосовно вкладника ОСОБА_2 підлягають доказуванню у встановленому порядку, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, належних, допустимих та достатніх доказів на спростування факту знаходження на поточному рахунку позивача НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Михайлівський» на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку - 23 травня 2016 року 100 796, 47 грн. відповідачем по справі не надано.

Посилання відповідача на факт укладення 19 травня 2016 року між ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» - первісним кредитором та ПАТ «Банк Михайлівський» - новим кредитором договору відступлення права вимоги № 2 є безпідставним, оскільки спірних правовідносин, за якими ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» є боржником, не стосується.

Належних та допустимих доказів застосування наслідків недійсності правочину й витребування зарахованих на рахунок вкладника ОСОБА_2 коштів по справі не надано і суду таких обставин не доведено.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та пункту 1.4 глави 1 розділу ІІІ Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 липня 2012 року № 2, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 р. за № 1581/21893, нікчемними є правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, що по справі відносно позивача ОСОБА_2 не встановлено.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 повністю.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про визнання права та включення до переліку вкладників - задовольнити.

Визнати право ОСОБА_2 на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в сумі 100 796 грн. 47 коп. за договором № 980-024-000000511 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)», укладеним між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_2 29 квітня 2015 року.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» включити до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, розрахункову суму відшкодування коштів за вкладом ОСОБА_2 за договором № 980-024-000000511 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» від 29 квітня 2015 року у розмірі 100 796 грн. 47 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/ В.П. Пікуль

О.В. Прядкіна

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО.

Суддя Апеляційцного суду

Полтавської області С.Б. Бутенко