Справа № 152/1869/17
У Х В А Л А

02 березня 2018 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Соколовської Т.О.,

при секретарі судового засідання Годованюк І.Л.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді Вінницької області в залі суду заяву ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Соколовської Т.О. у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької обласної щотижневої газети "33 й канал" про захист честі, гідності, ділової репутації та зобов'язання спростувати недостовірну інформацію,

встановив:

28.11.2017 року ОСОБА_7 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької обласної щотижневої газети "33 й канал" про захист честі, гідності, ділової репутації та зобов'язання спростувати недостовірну інформацію.

Провадження у справі відкрито 12.12.2017 року та призначено попереднє судове засідання на 11 годину 27.12.2017 року, яке відкладено на 13 годину 16.01.2018 року.

03.10.2017 року Верховною Радою України прийнято Закон № 2147 V11 " Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", який набрав чинності 15 грудня 2017 року.

За приписами п.9 розділу Х111 Перехідних положень до ЦПК справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької обласної щотижневої газети "33 й канал" про захист честі, гідності, ділової репутації та зобов'язання спростувати недостовірну інформацію відкрито 12.12.2017 року, тобто до набрання чинності ЦПК України в новій редакції, відповідно, зазначена справа підлягає розгляду за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 16.01.2018 року постановлено розгляд справи продовжити у порядку спрощеного позовного провадження зі стадії призначення першого судового засідання для розгляду справи по суті, з викликом сторін. Вказаною ухвалою судове засідання призначено на 10 годину 01 лютого 2018 року у залі судових засідань №1 Шаргородського районного суду Вінницької області (вул. Героїв Майдану, 231, м. Шаргород, Вінницька обл.).

У судове засідання, призначене на 10 год. 01.02.2018 року відповідачі не з'явилися. Від відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 надійшли заяви про відкладення судового засідання у зв'язку з неможливістю прибути в судове засідання, причину неявки ОСОБА_2 зазначив власну хворобу, ОСОБА_3 хворобу батька. Відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 про причини неявки суд не повідомили.

У зв'язку з неявкою відповідачів розгляд справи відкладено на 10 годину 02 березня 2018 року.

01.03.2018 року, до початку судового засідання в канцелярію суду поступила заява відповідача ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Соколовської Т.О.

Підставами для відводу ОСОБА_3 зазначає численні, на його думку, порушення вимог цивільного процесуального законодавства головуючим суддею Соколовською Т.О. при відкритті провадження у справі та підготовці її до розгляду, які полягають у прийнятті до провадження справи, яка подана неналежним позивачем і не підлягає розглядові в порядку цивільного законодавства; допуску до участі у справі неналежного представника позивача ОСОБА_1; не розгляді його клопотань про призначення позивачеві ОСОБА_7 експертизи на предмет встановлення його дієздатності та осудності, про закриття провадження у справі, та інші.

Крім того, у заяві про відвід зазначено, що суддею Соколовською Т.О. не повідомлено про наявність потенційного конфлікту інтересів.

З цього приводу ОСОБА_3 зазначає, що Шаргородському районному суду, головою якого є суддя Соколовська Т.О., передано приміщення по вулиці Героїв Майдану, 272, проте до цього часу на обговорення депутатів Шаргородської міської ради не ставилось питання про зміну цільового призначення земельної ділянки, на якій розташована будівля суду. З заявою голові суду слід звертатися до міського голови ОСОБА_7, що свідчить про наявність зацікавленості судді у прийнятті рішення на користь позивача та особистій упередженості.

Вирішуючи заяву про відвід головуючого судді Соколовської Т.О., суд вислухав думки учасників судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_7 за довіреністю ОСОБА_1 щодо задоволення заяви ОСОБА_3 про відвід заперечував, посилаючись на те, що підстави для відводу є надуманими, юридично необґрунтованими, не підтверджені належними доказами, не дивлячись на те, що цивільне процесуальне законодавство України зобовязує заявника надати суду докази упередженості судді для цілей відводу. Заява ОСОБА_3 свідчить лише про недобросовісне користування ним своїми правами, за що передбачена відповідальність. Просить відмовити у задоволенні заяви про відвід головуючого судді Соколовської Т.О. та притягнути ОСОБА_3 до відповідальності.

Відповідач ОСОБА_2 підтримав заяву про відвід головуючого судді Соколовської Т.О.

Відповідач ОСОБА_5 при розгляді зави про відвід головуючого судді Соколовської Т.О. покладається на вирішення суду, відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_6 не змогли висловити своєї думки.

Відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_9 повторно на виклик суду не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи в їх відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За вказаних обставин, суд на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України проводить судове засідання в їх відсутності.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, перевіривши заяву про відвід на її обґрунтованість та підставність з юридичної точки зору, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Частина 5 статті 55 Конституції України та стаття 7 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" гарантують кожному право будь-якими, не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до ч.1 ст. 8 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст.48 ЦПК України).

Поняття "пересічний громадянин", яке вживає відповідач ОСОБА_3, у цивільному процесуальному законодавстві не передбачено і не використовується.

Належними сторонами в цивільному процесі є суб'єкти переданих на розгляд суду спірних матеріально-правових відносин. Належний позивач - особа, якій належить право вимоги; належний відповідач - особа, котра повинна відповідати за позовом. Неналежними сторонами є ті особи, які не є суб'єктами права вимоги чи несення обов'язку.

Право кожного на повагу до його честі та ділової репутації є непорушним конституційним принципом, закріпленим в ст. 3 та ст. 28 Конституції України.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У звязку з цим ст. 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією.

При цьому, згідно з ч. 2 ст.124 Конституції України право на звернення до суду у разі поширення недостовірної інформації, яка порушує особисті немайнові права фізичної особи, є безумовним.

Пленум ВС України в п.п. 3, 6, 7 постанови № 1 від 27.02.2009 року " Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" розяснив, що

вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

Відкриваючи провадження у справі, суд має з'ясувати, за правилами якого судочинства підлягає розгляду заява. При цьому слід виходити з компетенції суду щодо розгляду цивільних справ та враховувати положення Господарського процесуального кодексу України. Оскільки характер спірних правовідносин є цивільно-правовим (незалежно від суб'єктного складу), то всі справи зазначеної категорії підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, за винятком справ про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими суб'єктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються в порядку господарського судочинства. Справи зазначеної категорії не можуть розглядатися за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки такі спори не мають публічно-правового характеру, навіть якщо стороною в ньому виступає суб'єкт владних повноважень.

Отже, ствердження відповідача ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_7 є неналежним позивачем і зловживає правом звернення до суду, а також про те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства є безпідставними.

Непереконливим також є посилання ОСОБА_3 на те, що судом незаконно відкрито провадження у справі.

Відповідно до п. п.2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом.

Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

Що стосується допуску до участі у розгляді справи представника позивача ОСОБА_7 ОСОБА_1 суд констатує наступне.

За приписами ст. 58 ЦПК України сторони можуть брати участь у судовому процесі особисто (самопредставлення) та (або) через представника.

Це конституційне право кожного громадянина України, обовязковою є присутність сторони лише у разі визнання судом її явки обовязковою.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Разом з тим, відповідно до пп. 11 п. 16-1 Перехідних положень до Конституції України представництво іншої особи в суді виключно адвокатами здійснюється у Верховному Суді та судах касаційної інстанції з 01 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції з 1 січня 2019 року.

Крім того, під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність.

Документом, що підтверджує повноваження представників сторін, а також інших учасників справи є, в тому числі довіреність фізичної особи, яка повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

За клопотанням сторони право посвідчити довіреність має і суд, з дотриманням вимог ч.2 ст.62 ЦПК України.

Довіреність на ведення справи в суді видана ОСОБА_7 ОСОБА_1 та нотаріально посвідчена секретарем Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області ОСОБА_10, в межах повноважень, наданих їй ЗУ "Про нотаріат" та Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5.

Відповідно до статті 58 ЗУ "Про нотаріат" посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують довіреності, складені від імені однієї або кількох осіб, на ім'я однієї особи або кількох осіб.

Довіреності, які посвідчуються посадовими особами органів місцевого самоврядування, що вчиняють нотаріальні дії, прирівнюються до нотаріально посвідчених.

Обмежень щодо посвідчення посадовими особами органів місцевого самоврядування довіреностей лише жителям місцевої громади цивільним та цивільно процесуальним законодавством не встановлено.

Крім того, представник позивача ОСОБА_1 надав суду і нотаріально посвідчену державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області ОСОБА_11 01.03.2018 року за реєстром № 2 -305 довіреність ОСОБА_7 на ведення його справи в суді.

Отже, ствердження ОСОБА_3 у заяві про відвід про те, що суддя Соколовська Т.О. допустила до участі у справі неналежного представника позивача є безпідставними.

Надуманими є посилання у заяві про відвід на те, що суддею не вирішено питання про продовження розгляду справи за новими нормами ЦПК України, оскільки ухвалою від 16.01.2018 року, судом у п.1 резолютивної частини ухвали постановлено: " Розгляд справи за позовом здійснювати за правилами ЦПК України в редакції 2017 року у порядку спрощеного позовного провадження зі стадії призначення судового засідання для розгляду справи по суті".

Що стосується звинувачення про не призначення суддею підготовчого засідання, то, відповідно до вимог ч.3 ст. 279 ЦПК України, підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Безпідставними є також посилання ОСОБА_3 на те, що судом відповідачам не роз'яснено право на подання заяв про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, оскільки в судовому засіданні відповідачам роз'яснено положення статті 19 ЦПК України та порядок і правила, якими законодавець визначає, які справи для цілей цього Кодексу належать до категорій справ, які розглядаються за загальним та спрощеним порядком, право суду на визначення порядку розгляду справи при відсутності заяв про інше. Вказана обставина підтверджується протоколом судового засідання та ухвалою суду від 16.01.2018 року (т.1 а.с.136, 137).

Помилковими є ствердження ОСОБА_3 про те, що суддя, в порушення закону не вирішила його та ОСОБА_2 клопотання про призначення експертизи позивачеві ОСОБА_7 на предмет встановлення його дієздатності та осудності, про залишення без розгляду позовної заяви, припинення та закриття провадження у справі, зобов'язання міської ради надати заяви по суті.

За правилами статті 222 ЦПК України суддя не має права одноособово вирішувати зави та клопотання, пов'язані з розглядом справи. Заяви та клопотання вирішуються судом в судовому засіданні, після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Що стосується вимог відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про зобов'язання міської ради надати суду зави по суті, суд зазначає, що, відповідно до положень ст.174 ЦПК України заяви по суті подають учасники справи, при цьому заявами по суті є: позовна заява; відзив на позовну заяву; відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подача заяв по суті є правом учасників справи. Суд може зобовязати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви) лише у разі, якщо такий державний орган чи орган місцевого самоврядування є учасником справи. Шаргородська міська рада не є учасником справи, тому не може бути зобовязана подавати заяви по суті.

Серед іншого підставою для відводу головуючого судді Соколовської Т.О. Екель М.А. зазначає те, що суддя не зобовязала позивача ОСОБА_7 сплатити судовий збір з двох позовних вимог немайнового характеру.

На думку суду, вимоги позивача визнати інформацію недостовірною та спростувати її не є самостійними вимогами, ці вимоги взаємопов'язані між собою і тільки в разі їх спільного розгляду та вирішення може бути прийнято рішення у справі.

Крім того, згідно з ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Доказом упередженості судді відповідач ОСОБА_3 також вважає той факт, що Шаргородському районному суду, головою якого є суддя Соколовська Т.О., передано приміщення по вулиці Героїв Майдану, 272, проте до цього часу на обговорення депутатів Шаргородської міської ради не ставилось питання про зміну цільового призначення земельної ділянки, на якій розташована будівля суду. З заявою голові суду слід звертатися до міського голови ОСОБА_7, що свідчить про наявність зацікавленості судді у прийнятті рішення на користь позивача.

Дана обставина є обєктивно необґрунтованою, оскільки Шаргородський районний суд участі у цивільно правових відносинах з приводу придбання приміщення суду, вирішення земельних питань не приймає. Забезпечення суду здійснює Територіальне управління Державної судової адміністрації в Вінницькій області, яке є субєктом відносин між всіма державними органами, органами місцевого самоврядування з приводу матеріально технічного забезпечення суду.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

За приписами ч.2 статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

До заяви про відвід ОСОБА_3А надав копію скарги до Вищої ради правосуддя на суддю Соколовську Т.О. з вимогою про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення з посади за порушення процесуального законодавства, які вона допустила під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької обласної щотижневої газети "33 й канал" про захист честі, гідності, ділової репутації та зобов'язання спростувати недостовірну інформацію.

Згідно з положеннями частин 1, 3 статті 6 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Разом з тим, на думку суду, факт подання скарги до ВРП може викликати сумнів в неупередженості та обєктивності головуючого судді Соколовської Т.О., і з огляду на положення п. 5 ч.1 ст.30 ЦПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини є підставою для відводу.

До вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини.

Так, зокрема в рішенні ЄСПЛ у справі "Хаусшильд проти Данії" ЄСПЛ зазначив, що будь-який суддя, щодо безсторонності якого є підстави для побоювань, повинен дати відвід.

Таким чином, на підставі викладеного та керуючись ст.ст. 36, 39, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву відповідача ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Соколовської Т.О. у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької обласної щотижневої газети "33 й канал" про захист честі, гідності, ділової репутації та зобов'язання спростувати недостовірну інформацію задовольнити.

Передати справу до канцелярії Шаргородського районного суду Вінницької області для проведення повторного автоматизованого розподілу і передачі іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвалу проголошено та підписано суддею 02.03.2018 року.

Суддя: Т.О. Соколовська