Справа №442/1421/18
Провадження №2/442/948/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_3 міського голови ОСОБА_4 про розірвання трудового договору, визнання повноважень припиненими та зобовязання внести запис до трудової книжки, -

в с т а н о в и в :

06.03.2018 року, ОСОБА_2 звернувся в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що він з 30 серпня 2002р. працював на посаді директора Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина». На зазначену посаду його призначено відповідно до наказу №47 від 30 серпня 2002р., виданого завідувачем відділу культури та мистецтва ОСОБА_3 міської ради п.О.Яводчаком.

На даний час Заслужений Прикарпатський ансамбль пісні та танцю «Верховина» діє відповідно до редакції Статуту, що затверджена рішенням ОСОБА_3 міської ради Львівської області за №868 від 27 грудня 2012р. Зазначена редакція статуту зареєстрована 08 січня 2013р. за №1001857. З цього часу жодні зміни до цього Статуту не вносились.

18 січня 2018р. він звернувся із заявою до ОСОБА_3 міського голови як до керівника Засновника відповідно до діючої редакції Статуту Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина» із заявою про звільнення його із займаної посади директора Ансамблю з 31 січня 2018р. за угодою сторін.

На, що отримав відповідь із ОСОБА_3 міської ради за підписом міського голови п.Т.Кучми листа за №3-28/589 від 29.01.2018р. Відповідно до цього листа зазначено, що п.4.2.2 Статуту Ансамблю передбачено, що Засновник приймає рішення про призначення, звільнення та притягнення до відповідальності директора Ансамблю, а пунктом 4.3.5. цього ж Статуту передбачено, що Львівська обласна рада, яка через свій структурний підрозділ, на який покладено завдання реалізації державної політики у сфері культури, подає подання на затвердження Засновнику кандидатуру на посаду директора ансамблю, а також подання на його звільнення. У звязку із тим, за твердженням міського голови у цій відповіді, йому нібито потрібно спочатку узгодити свою заяву про звільнення з відповідним відділом Львівської обласної ради.

Однак, з цим категорично не погоджується щодо необхідності погоджувати своє звільнення із відповідальними особами Львівської обласної ради, оскільки відповідно до діючої редакції статуту Ансамблю, а саме п.4.3.5., на який посилається відповідач, чітко визначено, що до повноважень Управління належить вирішення наступних питань, в тому числі «Подання на затвердження Засновника кандидатури на посаду директора Ансамблю,- подання про звільнення та притягнення до відповідальності директора Ансамблю».

З цього вбачається, що подання на затвердження Засновника кандидатури на посаду директора Ансамблю та подання про звільнення цього директора є правом (а не обовязком) Управління Львівської обласної ради, що не перешкоджає виконати повноваження (обовязок) звільнення директора Ансамблю із займаної посади за поданою ним заявою керівником Засновника, в даному випадку ОСОБА_3 міським головою як керівником ОСОБА_3 міської ради Львівської області.

Аналогічний висновок міститься в адресованій йому відповіді на його письмове звернення від 01.02.2018р. із управління майном спільної власності Львівської обласної ради за №212 від 21 лютого 2018р. відповідно до цієї відповіді його повідомлено, що Заслужений Прикарпатський ансамбль пісні та танцю України «Верховина» перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Дрогобича. Відтак, він як керівник даного Ансамблю не перебуває у трудових відносинах ні з Львівською обласною радою, ні з управлінням майном спільної власності Львівської обласної ради. Тому, беручи до уваги викладене, для вирішення питання розірвання його трудового договору йому розяснено про необхідність звернутися до Власника (в даному випадку одночасно й Засновника) Ансамблю - ОСОБА_3 міської ради Львівської області.

Зважаючи на небажання ОСОБА_3 міського голови розірвати укладений з ним трудовий договір та звільнити його із займаної посади за угодою сторін. 01 лютого 2018р. він в черговий раз звернувся із заявою до ОСОБА_3 міського голови п.Т.Кучми, відповідно до якої просив звільнити його із займаної посади директора Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина» за власним бажанням з 19 лютого 2018р. у відповідності до положень статті 38 Кодексу законів про працю України.

На цю заяву ним отримано чергову відповідь №3-28/1203 від 15.02.2018р. за підписом ОСОБА_3 міського голови, відповідно до якої вказано, що про порядок звільнення директора ансамблю із займаної посади йому було розяснено у листі ОСОБА_3 міської ради за №2018/589 від 29.01.2018р. Додатково зазначено, що між ним та міським головою ОСОБА_3 міської ради нібито не укладалось трудового договору, а також те, що він не здавав трудову книжку у відділ кадрів виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради та повинен був подати заяву про звільнення, попередивши про те власника або уповноважений орган письмово за два тижні. Тому, міська рада не може задовольнити його прохання.

Із врахуванням наведеного вище в нього виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд, за захистом своїх прав та інтересів.

06 березня 2018 року суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Крамар О.В. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_2, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, наполягав на їх задоволенні. Додатково пояснив, що з 19 лютого 2018 року, він не виходить на роботу.

Представник відповідача ОСОБА_5, в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, покликаючись на те, що в кінці березня 2018 року, прийнята нова редакція статуту, і згідно цієї редакції вони не наділенні правом звільняти позивача. При цьому підтвердження про реєстрацію такого статуту суду не подав.

Відповідач ОСОБА_3 міський голова ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, не повідомивши причин неявки, однак від нього поступив відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши доводи сторін, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України «Право на захист цивільних прав та інтересів» кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 16 Цивільного кодексу України «Захист цивільних прав та інтересів судом», а згідно частини 2 цієї ж статті визначено способи захисту цих цивільних прав та інтересів. При цьому, статтею 20 Цивільного кодексу України «Здійснення права на захист» визначено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд; нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Матеріалами справи встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач з 30 серпня 2002р. працює на посаді директора Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина». На зазначену посаду його призначено відповідно до наказу №47 від 30 серпня 2002р., виданого завідувачем відділу культури та мистецтва ОСОБА_3 міської ради п.О.Яводчаком.

Заслужений Прикарпатський ансамбль пісні та танцю «Верховина» діє відповідно до редакції Статуту, що затверджена рішенням ОСОБА_3 міської ради Львівської області за №868 від 27 грудня 2012р. Зазначена редакція статуту зареєстрована 08 січня 2013р. за №1001857.

Відповідно до положень пункту 1.1. вказаного вище Статуту очолюваного позивачем ансамблю передбачено, що «Заслужений Прикарпатський ансамбль України «Верховина» є неприбутковим концертно-видовищним закладом культури». Згідно пункту 1.2. Статуту Засновником Ансамблю є ОСОБА_3 міська рада на підставі рішення від 25.03.1999р. №70 «Про комунальну власність» та акту прийому-передачі майна від 03.03.1999р.

Пунктом 1.4. Статуту передбачено, що уповноваженим органом управління є Львівська обласна рада, яка здійснює свої повноваження через відповідний структурний підрозділ, на який покладено завдання реалізації державної політики у сфері культури.

В пункті 4.2. Статуту зазначено, що до компетенції Засновника (тобто ОСОБА_3 міської ради Львівської області) належить вирішення наступних питань: 4.2.1. Внесення змін та доповнень до Статуту Ансамблю. 4.2.2. Прийняття рішення про призначення, звільнення та притягнення до відповідальності директора Ансамблю.

Судом встановлено, що позивач двічі звертався до відповідача з проханням звільнити його за власним бажанням із займаної посади директора Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина», а саме: 18 січня 2018 року та 01 лютого 2018 року, на що отримав відмову. Зокрема в заяві від 01.02.2018 року, просив звільнити його з 19 лютого 2018 року, тобто така заява відповідачу подана завчасно (за два тижні до звільнення). Позивач в судовому засіданні зазначив, що з 19.02.2018 року на роботу не виходить, і обов»язків директора Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина» не виконує, чого також не заперечив представник відповідача.

Відповідно до положень статті 21 Кодексу законів про працю України «Трудовий договір» визначено, що Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно частини 1 статті 23 КЗпП України «Строки трудового договору» трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк.

Відповідно до статті 24 КЗпП України «Укладення трудового договору» (в редакції, чинній на момент прийняття позивача на посаду директора Ансамблю) зазначено, що Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я: 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Отже, наявність запису у трудовій книжці позивача про призначення позивача з 30 серпня 2002р. на посаду директора Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина» та наявність виданого завідувачем відділу культури та мистецтв ОСОБА_3 міської Ради наказу №47 від 30.08.2002р. і є підтвердженням факту укладення між позивачем та ОСОБА_3 міською радою трудового договору на невизначений термін.

Відповідно до положень пунктів 1) та 4) статті 36 КЗпП України «Підстави припинення трудового договору» підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40. 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Статтею 38 КЗпП України «Розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника» визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи з і власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість, вступ до навчального закладу: неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що очевидним та доведеним є той факт, що ОСОБА_3 міська рада в особі міського голови як уповноваженого керівника Засновника відповідно до чинної редакції Статуту Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина», до повноважень якого (до повноважень Засновника) належить вирішення питання про прийняття рішення про звільнення директора Ансамблю із займаної посади, безпідставно відмовляє позивачу у звільненні його із посади директора Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина», при цьому порушуючи законні права та інтереси позивача, а тому позовні вимоги в частині визнання розірваним трудового договору між позивачем та відповідачем, а також визнання повноважень директора Ансамблю «Верховина» припиненими з 19 лютого 2018 року, є підставними та підлягають задоволенню.

Згідно статті 48 КЗпП України «Трудові книжки» трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше пяти днів після початку проходження стажування. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

З огляду на це, позовна вимога про зобов»язання відповідача внести до трудової книжки позивача, запис про звільнення його з 19.02.2018 року, є підставною та підлягає задоволенню, тобто відповідач при звільненні позивача із займаної посади директора Ансамблю повинен внести відповідний запис у трудову книжку позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати розірваним трудовий договір між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 міською радою Львівської області (), що укладений відповідно до наказу завідувача культури та мистецтв ОСОБА_3 міської ради №47 від 30.08.2002 р. «Про звільнення ОСОБА_6 і призначення ОСОБА_2» з 19 лютого 2018 р..

Визнати повноваження директора Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина» ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, припиненими з 19 лютого 2018 р..

Зобовязати ОСОБА_3 міського голову внести до трудової книжки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, запис про звільнення його з 19 лютого 2018 р. із посади директора Заслуженого Прикарпатського ансамблю пісні та танцю України «Верховина» на підставі ст.. 38 Кодексу законів про працю України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 04.04.2018 року.

Суддя О.В. Крамар