Справа № 515/2071/17
Провадження № 2-о/515/301/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Семенюк Л.А.

за участі секретаря Унгурян Т.В.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи представника Борисівської сільської ради

Татарбунарського району Одеської області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари цивільну справу за заявою ОСОБА_1, з викликом заінтересованої особи Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на слідуючі обставини.

02 січня 1999 року померла мати заявниці ОСОБА_4, в с. Борисівка Татарбунарського району Одеської області, з якою заявниця проживала однією сім'єю та вели спільне господарство з дня народження заявниці та на час відкриття спадщини.

Після смерті матері залишився житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в с. Борисівка Татарбунарського району Одеської області по вул. Центральна (колишня Леніна) буд. 26, який заявниця має право успадкувати в порядку першої черги за законом.

Однак, при зверненні до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_5, останній було відмовлено у прийнятті заяви та відкритті спадкової справи після смерті ОСОБА_4, у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та не надання доказів фактичного прийняття спадщини.

Разом з тим, на думку заявниці, вона вважається такою, що прийняла спадщину у зв'язку з тим, що на день відкриття спадщини, вона постійно проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем за адресою: вул. Центральна (колишня Леніна), 26 с. Борисівка Татарбунарського району Одеської області.

Оскільки на момент відкриття спадку діяв ЦК в редакції 1963 року, то згідно ч.1 ст. 549 даного кодексу, визнається, що спадкоємиця прийняла спадок, якщо вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. Позивачка вважає, що вона фактично вступила в управління спадковим майном, оскільки не відмовилася від спадщини, яка залишилась після смерті матері, продовжує проживати у належному матері будинку, користуватись ним та належним спадкодавцю майном.

Посилаючись на ряд документів та враховуючи, що встановлення фактів, що мають юридичне значення можливо лише в судовому порядку, заявниця звернулася до суду із вказаною заявою.

Представник заявниці - адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, вимоги заяви підтримав в повному обсязі (а.с.21 ).

Представник Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, однак із наданої до суду заяви (а.с.17), вбачається, що заінтересована особа просить розглянути справу за відсутності її представника, не заперечуючи проти вимог заяви.

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З огляду на належне сповіщення заявника та представника заінтересованої особи про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без їх участі.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Таким чином, до відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство, чинне на час відкриття спадщини. Оскільки спадщина по даній справі відкрилась 02 січня 1999 року - в день смерті спадкодавця ОСОБА_4, коли діяв ЦК УРСР (1963 року), зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення спірних правовідносин.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 позбавлена можливості вступити у спадок в установленому законом порядку після смерті своєї матері ОСОБА_4, померлої 02.01.1999 року, через відмову нотаріуса у прийнятті заяви та відкритті спадкової справи у зв'язку з не наданням доказів фактичного прийняття спадщини, а також у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Вказане підтверджується:

- копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 165845 від 04.01.1999 року (а.с.6), згідно якого ОСОБА_4 померла 02.01.1999 року в с. Борисівка Татарбунарського району Одеської області;

- листом нотаріуса за № 1461/01-16 від 22.12.2017 року (а.с.7), яким підтверджується, що нотаріальною конторою відмовлено заявниці у прийнятті заяви та відкритті спадкової справи, у зв'язку з втратою нею 6-місячного строку для прийняття спадщини та не наданням доказів фактичного прийняття спадщини;

- довідкою за № 623 Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 20.12.2017 року (а.с.8), з якої вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 02.01.1999 року, по день смерті проживала разом зі своєю донькою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: вул. Центральна (колишня Леніна), 26 с. Борисівка Татарбунарського району Одеської області;

- копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 392030 від 07.12.1973 року (а.с.9) з якого слідує, що заявниця ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, є донькою ОСОБА_4 Після вступу у шлюб у 1993 році, заявниця змінила прізвище з "Гушан" на "Комерзан", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії ІІІ-ЖД №348316 від 10.10.1993 року виданого Борисівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області (а.с.22 );

- із витребуваної судом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №50760483 від 01.02.2018 року (а.с.19) вбачається, що за результатами пошуку спадкової справи після померлої 02.01.1999 року ОСОБА_4 - інформація відсутня.

Відповідно до ст. 293 ч.1 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності з ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно за наявності інших спадкоємців і спору між ними (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Судом з достовірністю встановлено, що заявниця позбавлена можливості успадкувати після смерті своєї матері ОСОБА_4 належний останній житловий будинок та отримати свідоцтво про право на спадщину по закону на вищезазначене спадкове майно через відмову нотаріуса, якому необхідно надати докази фактичного прийняття спадщини та довести, що вона не пропустила шестимісячний строк на прийняття спадку, що є перешкодою для реалізації нею спадкових прав. (а.с.7).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду № 5 від 31.03.1995 року із змінами внесеними від 25.05.1998 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, за відсутності заперечень заінтересованої особи (а.с.17), суд вважає можливим задовольнити вимоги заяви, оскільки заявницею доведено факт її постійного проживання однією сім'єю з спадкодавцем ОСОБА_4, на час відкриття спадщини й до теперішнього часу за місцем мешкання спадкодавця, в належному останній будинку по вул. Центральна (колишня Леніна), 26 с.Борисівка Татарбунарського району Одеської області, що підтверджується довідкою Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.8). Враховуючи, що прийняти спадщину за законом в установленому законом порядку вона позбавлена можливості через відмову нотаріуса (а.с.7), якому необхідно надати докази фактичного прийняття спадщини, суд вважає можливим встановити юридичний факт прийняття спадщини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, що відкрилася 02.01.1999 року після смерті спадкодавця ОСОБА_4, яка проживала за адресою: вул. Центральна (колишня Леніна), 26 с. Борисівка Татарбунарського району Одеської області.

Керуючись ст.ст.529, 548, 549, 550 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 77-80, 263, 265, 293, 315-316 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_8 Миколаївни, з викликом заінтересованої особи Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 /паспорт серії КЕ № 136609 виданий Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 25.01.1996 року, ідентифікаційний номер /, як спадкоємцем першої черги за законом, що відкрилася 02.01.1999 року після смерті матері ОСОБА_4, яка проживала за адресою: вул. Центральна (колишня Леніна), 26 с. Борисівка Татарбунарського району Одеської області.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було поданою.

Суддя Семенюк