АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 642/1461/17 Головуючий І інстанції: Гримайло А.М.
Провадження № 22ц/790/2505/18 Суддя доповідач: Кісь П.В.
Категорія: договірні
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2018 року (суддя Гримайло А.М.) у цивільній справі № 642/1461/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ТОВ «Тера», ОСОБА_5 про визнання недійсним змішаного договору, -

встановив:

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 19 лютого 2018 року позов ОСОБА_3 залишено без розгляду за ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України (повторна неявка).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду, вважаючи її незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального прав, та направити справу на розгляд у суд першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_3 вказує, що у судове засідання, призначене на 9.00 годину 19.02.2018 року не зявився з поважних причин, так як був зайнятий в судовому засіданні у іншій справі № 642/176/17, в якій він також є позивачем. Про неможливість прибуття у судове засідання повідомив суд заявою, яку здав до канцелярії суду в день судового засідання. На час подання заяви про неможливість прибути у судове засідання, не мав можливості надати докази поважності причин неприбуття до суду.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 В,О. підтримав апеляційну скаргу і просив задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи, а також звернути увагу на долучену ним у якості нового доказу до апеляційної скарги копію судової повістки про його виклик на 9.00 годину 19.02.2018 року у якості позивача в судове засідання під головуванням судді Евтіфієва В.М. у цивільній справі за його, ОСОБА_3, позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу.

Відповідач ОСОБА_4 апеляційну скаргу визнав і також просив задовольнити, вказуючи, що дійсно в призначене на 9.00 годину 19.02.2018 року судове засідання з розгляду справи №642/1461/17 під головуванням судді Гримайло А.М. позивач ОСОБА_3 не зявився з поважних причин, так як був зайнятий у іншій цивільній справі в тому ж суді під головуванням судді Євтіфієва М.В.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, про причину неявки та відношення до апеляційної скарги не повідомила. Враховуючи положення ст.ст.371, 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим розгляд справи за її відсутністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи учасників, колегія суддів приходить до висновку, що передбачені законом підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 відсутні з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 05.08.2013 року у цивільній справі № 642 /1377/13-ц з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стягнуто 777419,67грн. за договором позики у сумі 97000 доларів США, укладеного сторонами від 09.08.2007 року. Рішення набрало законної сили, видано виконавчий лист, відкрито виконавче провадження.

В листопаді 2015 року до Ленінського районного суду м.Харкова звернувся ОСОБА_7 з позовом до ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_5, в якому, посилаючись на укладення з ОСОБА_5 07.07.2015 року договору відступлення прав вимоги до ОСОБА_4, на невиконання останнім рішення суду від 05.08.2013 року, та на положення ст.ст.611, 617, 625 ЦК України просив стягнути на його користь з ОСОБА_8 нарахування за невиконання грошового зобовязання за період з 01.03.2013р. по 01.03.2016р. у виді трьох відсотків річних від простроченого грошового зобовязання у сумі 58149,07 грн. та інфляційних витрат в сумі 703758,87 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 18.05.2016р. (головуючий суддя Евтіфієв В.М.) позов ОСОБА_7 задоволено. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 27.07.2017р. апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволена, рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 18.05.2016р. скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_7 відмовлено (а.с.85-88).

27.03.2017 року до Ленінського районного суду м.Харкова звернувся ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4, ТОВ «Тера», ОСОБА_5, в якому просив визнати недійсним змішаний договір позики-поруки, укладений в усній формі між ОСОБА_5 як позикодавцем, та ОСОБА_4 як позичальником, і ТОВ «Тера» як поручителем, який був ними оформлений у формі розпискою від 03.08.2007року.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 вказував, що він є кредитором ОСОБА_4 і ТОВ «Тера», так як 07.04.2007 року уклав з ОСОБА_9 і з ТОВ «Тера» ( у особі генерального директора ТОВ «Тера» ОСОБА_9І.) угоди про врегулювання фінансових ризиків. Відповідачі брали за вказаними угодами на себе зобовязання не укладати без його, ОСОБА_3, письмової згоди будь-які угоди і договори з обсягом грошових зобовязань на суму більше 100 000,00 грн.

Однак у березні 2017 року він довідався з листа ТОВ «Тера», що відповідачами не дотримані зобовязані за укладеними з ним 07.04.2007р. угодами про врегулювання фінансових ризиків і 03.08.2007 року видано розписку про позику у ОСОБА_5 на суму 97000 доларів США.

Стверджував, що насправді ніякого договору позики не було, що ОСОБА_4 не отримував у позику 97000 доларів США, що ОСОБА_4 в дійсності не перебував у скрутному матеріальному стані, мав достатні доходи, не потребував позики, керував підприємством, мав заощадження на банківських рахунка та вказував, що надасть відповідні докази в судовому засіданні.

Ухвалою від 17.05.2017 року за вказаним позовом ОСОБА_3 відкрито провадження, призначено справу до розгляду, За минулий з того часу період суд розглянув клопотання учасників справи, в т.ч. щодо залучення ОСОБА_10 у якості третьої особи, залишив без руху подану у цій же справі відповідачем ОСОБА_4 «позовну заяву третьої особи, що заявила самостійні вимоги» про встановлення факту неукладеними між ОСОБА_5 (кредитором) та ОСОБА_4 (позичальником) і ТОВ «Тера» (поручителем) договору позики-поруки, оформленого розпискою від 03.08.2007 року, однак спір по суті не вирішено, розгляд справи відкладався також і з інших причин.

Ухвалою суду від 19.02.2018 року суд залишив позовну заяву ОСОБА_3 без розгляду у звязку з його повторною неявкою без поважних причин та зважуючи на відсутність його заяви про розгляд справи без нього.

Колегія суддів погоджується з вказаною ухвалою суду, оскільки вона обґрунтована і постановлена у відповідності із законом.

Як частиною 3 статті 27 ЦПК України в редакції цього Кодексу, яка діяла на час звернення ОСОБА_3 до суду з позовом, так і статтями 43,44 ЦПК України в редакції ЗУ №2147-VIII від 03.10.2017р., передбачено, що особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 3 статті 131 ЦПК України також передбачено, що учасники судового засідання зобовязані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його незявлення не перешкоджає вирішенню спору.

Судовим розглядом встановлено, а особами, які беруть участь у справі, не заперечується та обставина, що позивач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі поспіль, а саме - 23 січня 2018 року і 19 лютого 2018 року в призначені судом засідання для розгляду справи за його позовом не зявлявся.

При цьому в матеріалах справи дійсно мається заява ОСОБА_3, подана до канцелярії Ленінського районного суду м.Харкова 23.01.2018 року, з проханням про відкладення розгляду справи за його позовом, призначеного в цей же день на 15 годину 30 хвилин, з посиланням на те, що у нього о 15.00 годині засідання в Харківському апеляційному адміністративному суді. В тексті цієї заяви не вказано по якій саме справі, у якості кого він буде знаходитися в іншому суді, копія судової повістки про його виклик до вказаного суду заявником не долучена. (а.с.140)

Попри таке недбале відношення позивача ОСОБА_3 до виконання процесуальних обовязків, суд відклав розгляд справи на 9.00 годин 19.02.2018 року, про що повідомив учасників справи, в тому числі і ОСОБА_3

Разом з тим, 19.02.2018 року позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, у відповідності до вимог ст.43 та ч.3 ст.131 ЦПК України не повідомив суд до початку призначеного на 19.02.2018 року судового засідання про причину неможливості явки, заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав.

За таких обставин суд обґрунтовано та у відповідності з ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257, 259, 260 ЦПК України постановив ухвалу про залишення позову ОСОБА_3 без розгляду.

Та обставина, що ОСОБА_3 має статус особи, яка звільнена від обовязку сплачувати судовий збір, не є підставою для невиконання ним інших процесуальних обовязків.

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_3 на ту обставину, що він був зайнятий в цей час у іншій справі і що подав через канцелярію в цей день заяву судді Гримайло А.М. про зайнятість у іншій справі, оскільки подання такої заяви після вирішення судом питання та постановлення ухвали про залишення позову без розгляду не має правового значення. (а.с.155, 156).

Позивачем не надано доказів, а матеріали справи не містять таких даних, які б свідчили про існування непереборних перешкод позивачу повідомити суд завчасно про існування перешкод для явки в судове засідання.

Крім того, форма і зміст поданих позивачем ОСОБА_3 23.01.2018 року і 19.02.2018 року заяв в узагальненій формі про його зайнятість у інших справах без обґрунтування причин виникнення таких ускладнень та без долучення судових повісток про явку в судові засідання по інших справах, також є свідченням прояву неповаги як до суду, так і до інших учасників процесу.

За таких обставин суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст.375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 19.02.2018 року без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, колегія суддів враховує і ту обставину, що ОСОБА_3, згідно ч.2 ст.257 ЦПК України, не позбавлений права звертатися до суду повторно. (ч.2 ст.257 ЦПК).

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 квітня 2018 року.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: І.В. Бурлака

ОСОБА_2