Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 року Рівненський міський суд

в особі судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки по несплаті аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки по сплаті аліментів та додаткових витрат на утримання дитини звернулась ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач та представник позивача розмір позовних вимог неодноразово збільшували. Остаточно просять суд заявлені позовні вимоги задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та стягнути з відповідача на користь позивача неустойку по несплаті аліментів в сумі 2171,06 грн. за період з 24 травня 2016 року по 07 липня 2017 року та неустойку по несплаті аліментів в сумі 1196 грн. за період з 08 липня 2017 року по 30 листопада 2017 року; стягнути з відповідача на користь позивача неустойку по несплаті додаткових витрат на утримання дитини в сумі 1412,53 грн. за період з 24 травня 2016 року по 07 липня 2017 року, суму заборгованості за додатковими витратами на утримання дитини з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 256 грн. за період з 08 липня 2017 року по 30 вересня 2017 року, а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 14,65 грн. за період з 08 липня 2017 року по 30 листопада 2017 року; стягнути з відповідача на користь позивача індексацію по аліментах в сумі 958 грн. та індексацію по додаткових витратах на утримання дитини в сумі 481 грн. за період з грудня 2016 року по грудень 2017 року.

В судовому засіданні представники відповідача заявлені позовні вимоги позивача визнали частково з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов та не заперечили проти стягнення з відповідача неустойки в розмірі 70% з врахуванням його матеріального стану.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Рівненського міського суду від 21 вересня 2016 року по цивільній справі №569/6446/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їхньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно, починаючи з 24 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 350 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; в задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області від 03 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2016 року залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Як роз'яснено в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 Сімейного Кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

При ухваленні рішення суд враховує обставини, що відповідач по справі хворіє тяжкою хворобою (хронічним вірусним гепатитом С), що підтверджується дослідженими в судовому засіданні результатами аналізів, довідками ЛКК про диспансерний облік, на обстеження та лікування відповідач витрачає значні кошти. Перебуваючи в шлюбі з позивачкою відповідачем на сімейні потреби було взято кредит у Приватбанку.

Рішенням Рівненського міського суду від 26 вересня 2016 року позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задоволено повністю та стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 22 листопада 2013 року у сумі 20130 гривень 64 коп. та 1378 грн. 00 коп. судових витрат, які буде сплачувати тільки відповідач.

Крім того, судом встановлено, що до серпня 2017 року позивач по справі ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, що саме позбавило відповідача права на оформлення субсидії, тому всі витрати по комунальних послугах сплачував саме він , що підтверджується матеріалами справи і не заперечується позивачем.

Позивач по справі ОСОБА_1 має офіційну роботу в державній установі, працює вихователем у дитячому садочку №52 (який відвідує і його донька ОСОБА_3), має стабільну заробітну плату і також має відповідний обов'язок щодо утримання дитини.

Донька сторін по справі ОСОБА_3, яка народилася 6 вересня 2011 року згідно консультативного висновку №5244/11 виданого Державною установою «Інститут отоларингології» м.Києва виданого 13 грудня 2011 року є інвалідом дитинства, їй призначена соціальна допомога.

Позивачу по справі ОСОБА_1 27 березня 2012 року видано посвідчення серії НОМЕР_1 терміном з 21 грудня 2011 року по 05 вересня 2029 року, яке дає як для дитини так і для матері певні пільги згідно з Законом України про державну соціальну допомогу, наказ (із доповненнями) виданий Міністерством соціально політики України №946 від 21 вересня 2015 року.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.3 ст.258 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч.4 ст.258 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Пеня за несвоєчасну сплату аліментів з травня 2016 року нарахована позивачем з порушенням строків позовної давності визначених ст.258 ЦК України.

Отже, розмір неустойки нарахований позивачем за несвоєчасну сплату аліментів за період з 24 травня 2016 року по 07 липня 2017 року в сумі 2171 гривень 06 копійок повинен обраховуватись тільки з лютого 2017 року, та буде становити: лютий 2017 року - 112 гривень; березень 2017 року - 217 гривень; квітень 2017 року - 30 гривень; травень 2017 року - 124 гривні; червень 2017 року - 120 гривень; липень 2017 року - 28 гривень, а всього 631 гривня.

Розмір неустойки по несплаті аліментів за період з 08 липня 2017 року по 30 листопада 2017 року становить: липень 2017 року (400 гривень х 1%/100х23 дні) = 92 гривні; серпень 2017 року (400 гривень х 1%/100 х 31 день) = 124 гривні; вересень 2017 року (400 х 1%/100 х 31 день) = 124 гривні; жовтень 2017 року (400 х 1%/100 х 30 днів) = 120 гривень; листопада 2017 року (400 х1%/100х30 днів) = 120 гривень, а всього 580 гривень.

Розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів починаючи з липня 2017 року нарахований позивачем з порушенням вимог ст.196 СК України.

Неустойка по додаткових витратах на утримання дитини за період з 24 травня 2016 року по 07 липня 2017 року в сумі 1412 гривень 53 коп. нарахована позивачем неправомірно, так як до набрання чинності Законом №2037-У111 від 17 травня 2017 року неустойка за несвоєчасну оплату додаткових витрат не була передбачена чинним законодавством.

До 08 липня 2017 року не було окремої норми, яка передбачала відповідальність платника додаткових витрат на утримання дитини за прострочення їх оплати, а тому посилання позивачки на частину 1 статті 10 СК України є безпідставним.

Розрахунок інфляційного збільшення суми боргу по несплаті додаткових витрат на утримання дитини за період з 08 липня 2017 року по 30 вересня 2017 року позивачем проведена помилково. Необхідно нарахувати - за липень 2017 року розмір інфляційних втрат складає 350 х 100,2%/100 = 351 (351-350) = 1 гривня; серпень 2017 року - інфляція складала 99,9%; вересень 2017 року - розмір інфляційних втрат складає 350х102,%/100 = (357-350) = 7 гривень, а всього інфляційне збільшення суми боргу по додаткових витратах складає суму 8 гривень.

Розрахунок 3%річних за прострочення сплати додаткових витрат на утримання дитини за період з 08 липня 2017 року по 30 листопада 2017 року проведений позивачем помилково. Слід нарахувати - 3 липня 2017 року по 30 листопада 2017 року прострочення складає 126 днів. 3% річних складає суму 3 гривні 62 коп. (350 х 3 %/365/100 х126 днів).

Не підлягають до задоволення і нарахована індексація по додаткових витратах на утримання дитини за період з грудня 2016 року по грудень 2017 року в суму 481 гривня, так як індексація по додаткових витратах не передбачена чинним законодавством.

Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1368-У111 від 17 травня 2016 року передбачена індексація аліментів, а не додаткових витрат.

В узагальненнях практики Верховного суду України щодо застосування ст.625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві зазначено, що судам потрібно врахувати, що передбачена ст.625 ЦК України відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія ст.625 ЦК не поширюється на трудові правовідносини (з приводу заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва тощо) та сімейні правовідносини.

За одне і те ж саме порушення позивачем покладена на відповідача подвійна відповідальність (нарахована пеня, інфляція, індексація).

Стаття 61 Конституції України передбачає однозначний принцип «ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення і це стосується не тільки кримінальної чи адміністративної відповідальності, а й цивільної.

Зокрема, 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс-15 Верховний суд підкреслив неможливість притягнення позичальника за порушення грошового зобов'язання до подвійної цивільної відповідальності у вигляді стягнення пені і штрафу одночасно.

В ст.549 ЦК України зазначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання).

Статтею 550 ЦК України визначені підстави виникнення права на неустойку.

Стягнення неустойки за правовою природою є мірою цивільно-правової відповідальності, тому її застосування можливе лише за наявності вини. У тому випадку, коли особа є невинуватою, на неї не може бути покладено обов'язок щодо сплати неустойки за зобов'язанням.

Пунктом 2 ст.196 СК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, оскільки представниками відповідача до винесення судом рішення зроблена заява про застосування позовної давності до правовідносин, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, тому слід застосувати строки позовної давності визначені ст.258 ЦК України щодо нарахованих до стягнення неустойки по несплаті аліментів за період з 24 травня 2016 року по лютий 2017 року і в цій частині відмовити в задоволенні позовних вимог.

Крім того відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог щодо: нарахування неустойки по додаткових витратах на утримання дитини за період з 24 травня 2016 року по 07 липня 2017 року в сумі 1412 гривень 53 коп.; в стягненні з відповідача інфляційних витрат нарахованих по додаткових витратах на утримання дитини в сумі 256 гривень ; по розрахунку 3% річних за прострочення сплати додаткових витрат за період з 08 липня 2017 року по 30 листопада 2017 року в сумі 14 гривень 65 коп.; в стягненні індексації по додаткових витратах на утримання дитини за період з грудня 2016 року по грудень 2017 року в сумі 481 грн.

Задоволити позовні вимоги позивача в частині: стягнення суми індексації по аліментах за період з грудня 2016 року по грудень 2017 року в сумі 958 грн.; стягнення розміру неустойки за несвоєчасну сплату аліментів за період лютий - липень 2017 року в сумі 631 гривня; стягнення розміру неустойки по несплаті аліментів за період з 08 липня 2017 року по 30 листопада 2017 року в сумі 580 гривень; інфляційного збільшення суми боргу по несплаті додаткових витрат на утримання дитини за період з 08 липня 2017 року по 30 вересня 2017 року в сумі 8 гривень; 3% річних за прострочення сплати додаткових витрат на утримання дитини за період 3 липня 2017 року по 30 листопада 2017 року в сумі 3 гривні 62 коп.( 958 грн. + 631 грн. + 580 грн. + 8 грн. + 3 грн. 62 коп. = 2180 грр.60 коп.

Враховуючи матеріальний стан відповідача, його хворобу та інші обставини, керуючись п.2 ст.196 СК України суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки за несвоєчасну сплату аліментів та додаткових витрат на 50%, що буде становити суму 1090 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.196 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки по сплаті аліментів та додаткових витрат на утримання дитини - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого АДРЕСА_1, і.н.НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, проживаючої АДРЕСА_2 неустойку по несплаті аліментів та неустойку по несплаті додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 1090 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого АДРЕСА_1, і.н.НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 551,20 грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя :