АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

14 березня 2018 року

м. Харків

Справа № 640/21263/15-ц

Провадження № 22-ц/790/752/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Пилипчук Н.П.,

Суддів: Кругової С.С., Кіся П.В.

за участю секретаря: Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач: ПАТ «УкрСиббанк»

відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, з апеляційною скаргою ОСОБА_4, яка дії в інтересах ОСОБА_3, на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова, постановлене 01 лютого 2016 року, під головуванням судді Бородіної Н.М., в залі суду в місті Харкові,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 30 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (із 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в іноземній валюті в сумі 30 000 доларів США, а позичальник зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 29 жовтня 2027 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 10,30% річних. Погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4 Кредитного договору відбувається з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за якім були нараховані проценти.

Для забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань ОСОБА_3 30 жовтня 2006 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №0-П, відповідно до умов якого, поручитель зобовязується відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобовязань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність позичальника та поручителя є солідарною.

Через невиконання відповідачем ОСОБА_3 умов договору станом на 09 грудня 2015 року заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені становить 16 968,44 доларів США та пеня у розмірі 6 856,76 грн., з яких 15353,45 доларів США- заборгованість за простроченим кредитом; 1614,99 доларів США - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом. 6856,76 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. У звязку з чим, банк вимушений був звернутися до суду з вказаним позовом.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 16968 дол. США 44 центів та пеню в сумі 6856,76 грн. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір в сумі 5934,87 грн., по 2967,43 грн. з кожного відповідача.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2017 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2016 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, яка дії в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк».

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка дії в інтересах ОСОБА_1 вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права. Наполягає, що належним чином виконував зобов*язання та на час звернення позивача до суду мав переплату за тілом кредиту, тому вимоги позивача про дострокове погашення кредиту є безпідставними. Просить застосувати позовну давність за вимогами про стягнення пені.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4, яка дії в інтересах ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.10.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3, укладено договір про надання споживчого кредиту №0.

Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 р. були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Згідно з положеннями Цивільного кодексу України та Закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк».

Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу ОСОБА_3 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 30000 доларів США, 00 центів, а відповідач зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 29.10.2027 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 10,30 % річних.

Погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначенного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно п.1.3.4 кредитного договору відбувається з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані проценти

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань було укладено договір поруки №0- П від 30.10.2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2.

Позивач виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі. Всупереч умов кредитного договору відповідач ОСОБА_3 не здійснює платежів для погашення процентів по кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання.

Станом на 09.12.2015 року, заборгованість відповідача ОСОБА_3 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 16968,44 доларів США з яких: 15353,45 доларів США - заборгованість за кредитом; 5 1614,99 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом складає 6856,76 грн.

Із розрахунків позивача (а. с. 23-32), крім іншого, вбачається порядок нарахування заборгованості, дати та суми погашення відсотків, тіла кредиту та пені, тобто зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості.

Відповідачем до апеляційної скарги додані копії квитанцій за якими відбувалося погашення кредиту. Між тим, платежі за зазначеними квитанціями враховані у розрахунках позивача.

06.10.2015 року відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості, однак, вимоги банку залишені без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Як вбачається з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 наполягає, що належним чином виконував зобов*язання, звертає увагу на те, що згідно графіку погашення кредиту станом на 30.12.2015 залишок максимально допустимої заборгованості за кредитом становить 16904,50 долари США, в той час, як станом на 09.12.2015 року загальний залишок заборгованості по кредиту становив 15353,45 доларів США, отже він мав переплату, тому вимоги позивача про дострокове погашення кредиту є безпідставними.

Між тим, такі доводи ОСОБА_3 суперечать умовам договору.

Так, за змістом п. 5.5. договору про надання споживчого кредиту №0 у випадку порушення Позичальником термінів повернення кредиту або сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить застосувати позовну давність до вимог про стягнення пені. Проте, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість нарахована в межах позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1, 3ст. 264 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Із розрахунку заборгованості, що міститься в матеріалах справи вбачається, що заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками розрахована за період, який становить один рік до звернення позивача до суду з цим позовом, тобто в межах позовної давності.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Харківської області, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка дії в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2016 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді П.В. Кісь

ОСОБА_5

Повний текст постанови складено 14 березня 2018 року.