Справа № 454/2791/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2018 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Сокаля цивільну справу за позовом Сокальської районної державної адміністрації в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав -,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить відібрати малолітню ОСОБА_1, 25.01.2018р.н. від батьків без позбавлення їх батьківських прав.

Свої вимоги мотивує наступним.

03.09.2018р. Служба у справах дітей отримала повідомлення про загрозу життю та здоровю дитини ОСОБА_1, яка не добирає у вазі. Дефіцит ваги становить 22%, що відповідає гіпотрофії ІІ ступеня, що впливає на фізичний та психологічний розвиток організму дитини, є сприятливим фоном для розвитку інших хвороб.

Всупереч рекомендаціям та вмовлянням лікаря батьки категорично відмовляються від обстеження та лікування дитини. Так, 30.08.2018р. 0 19.35год. автомобілем ЕМД малолітня дитина була доставлена з батьком в дитяче відділення лікарні. Проте, о 19.55год. мати забрала дитину.

Також дитина була доставлена до лікарні 31.08.2018р. та наступного дня мати ОСОБА_2 забрала її.

ОСОБА_2 не перебуває в шлюбі з ОСОБА_3 На даний час вони проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку, який було придбано відповідно до Районної програми забезпечення житлом дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, виховують малолітню дочку.

12.02.2018р. дитину виписано до родичів ОСОБА_4 в с.Тартаків, оскільки ОСОБА_5 не має достатніх навиків по догляду за дитиною, а батько потребує тривалого лікування та обстеження, з огляду на що йому заборонено контактувати з дитиною.

22.02.2018р. батько забрав матір з дитиною для проживання в с.Стенятин.

23.02.2018р. надійшло потворне повідомлення про загрозу життю та здоровю дитини, після чого дитину з матірю влаштовано до їншої сімї на час лікування ОСОБА_3

22.05.2018р. втретє надійшло повідомлення, що ОСОБА_3 самовільно залишив стаціонар та відмовився від лікування, що загрожувало дитині, за наслідками якого останньому рекомендовано пройти обстеження в КУ ЛОР «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний клінічно лікувально-діагностичний центр».

Відповідачі були неодноразово проінформовані про відповідальність за неналежний догляд за дитиною.

З огляду на безпосередню загрозу життю та здоровю дитини прийнято розпорядження про відібрання дитини від батьків та малолітню ОСОБА_1 влаштовано в Будинок дитини №2, терміном до 1 року.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, навела суду доводи, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не прибули, подали заяви, в яких зазначили, що позов визнають та просят розгляд справи проводити у їх відсутності.

Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до наступних висновків.

З оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про народження від 20.02.2018р. встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_1, 25.01.2018р.н. є ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Згідно подань КЗСРРЛО «Сокальська ЦРЛ» від 02.02.2018р., 23.02.2018р.. 22.05.2018р. та від 03.09.2018р., ОСОБА_2 не має достатніх навиків по догляду за дитиною, ОСОБА_3 потребує тривалого лікування та обстеження (туберкульоз верхньої частини правої легені) і на цей час йому заборонено контактувати з сімєю. Дитина повинна бути ізольована, оскільки існує загроза її життю та здоровю. На пропозиції та рекомендації продовжити лікування ОСОБА_3 реагує негативно та з агресією, відмовляється від обстеження. ОСОБА_2 не доглядає за дитиною, не виконує рекомендації сімейного лікаря, внаслідок чого в дитини наявний дефіцит ваги 22%, що відповідає гіпотрофії ІІ ступеня, що впливає на фізичний і психологічний розвиток дитини. Неодноразові спроби госпіталізувати дитину були безрезультатними, так після доставлення малолітньої ОСОБА_1 до лікарні, її мати забирала останню та відмовилася від обстеження і лікування.

Рішенням №30 від 26.02.2018р. Комісією з питань захисту прав дитини Сокальської РДА надано дозвіл ОСОБА_7 на влаштування малолітньої ОСОБА_1 разом з матірю ОСОБА_2 в її сімю.

Згідно рішення комісії №53 від 24.05.2018р., ОСОБА_3 рекомендовано пройти обстеження в КУ ЛОР «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний центр» з метою отримання висновку про стан здоровя. Службу у справах дітей зобовязано підготувати звернення до КУ ЛОР «Львівський регіональний фтизіопульмонологічний центр» щодо надання висновку про стан здоровя ОСОБА_3.

Відповідно до розпорядження Сокальської РДА №545 від 04.09.2018р., малолітню ОСОБА_1, у звязку із загрозою її життю, вирішено відібрати від батьків та влаштовано до Будинку дитини №2 терміном до одного року.

Згідно ст.170 СК України - суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків.

У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини (ратифікованою Постановою ВР № 789-Х11 від 21.02.1991 року) зазначено: держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідно в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.

Стаття 24 цієї Конвенції, частина 2 п. б передбачає забезпечення надання необхідної медичної допомоги та охорони здоров'я всіх дітей з приділенням першочергової уваги розвитку первинної медико-санітарної допомоги.

Стаття 27 Конвенції передбачає ч. 2 що батько /мати/, або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дітей.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-Ш від 26.04.2001 року, із змінами, внесеними згідно із Законом № 257-УІ від 10.04.2008 року сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, соціального та культурного, матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

У відповідності до ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися в супереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідно в інтересах дитини і цього вимагає рішення, що набрало законної сили.

Як встановлено в судовому засіданні, відібрання малолітньої ОСОБА_1 від її матері та батька без позбавлення їх батьківських прав щодо дочки викликано загрозою для життя та здоровя дитини.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що даний позов є підставним.

Керуючись ст.ст. ст.ст.5, 10, 12,13,76,81,141,259,263,264, 265 ЦПК , суд,-

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Відібрати дитину малолітню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, від батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без позбавлення їх батьківських прав

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний суд протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук