АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/4603/16-ц 22-ц/774/168/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа 214/4603/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді -доповідача: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар - Євтодій К.С.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 липня 2017 року, ухваленого суддею Хомініч С.В. у м. Кривому Розі,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі - ПАТ «Південний ГЗК») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працюючи на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці з 19.04.1961 року по 10.04.1981 року, його батько ОСОБА_2 отримав професійне захворювання, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Позивач вважає, що смертю батька від отриманого професійного захворювання, йому спричинено моральну шкоду, а тому просив стягнути на його користь з ПАТ «Південний ГЗК» в рахунок відшкодування моральної шкоди 220000 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 26 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Південний ГЗК» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 40000 гривень, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Стягнуто з ПАТ «Південний ГЗК» на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Південний ГЗК» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд не взяв до увагу працю чоловіка позивача на ПАТ "ПВП "Кривбасвибухпром", тому ПАТ «Південний ГЗК» є неналежним відповідачем по справі.

Крім того, вважає, що померлий був обізнаний про шкідливі умови праці, але свідомо продовжував працювати в таких умовах тривалий час, тобто тривалий стаж роботи став причиною профзахворювання чоловіка позивача. Судом не доведена вина відповідача в заподіянні шкоди, як померлому так і його сину. Розмір відшкодування моральної шкоди,стягнутий судом не відповідає засадам розумності та справедливості.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 був за життя ОСОБА_2 його сином, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9).

Відповідно до акту розслідування професійного захворювання від 20.06.1990 року причиною виникнення у ОСОБА_2 професійного захворювання у вигляді пилового бронхіту, визнана тривала робота в умовах дії пилу, концентрація якого перевищувала ПДК. Профзахворювання виникло через недосконалість технологічного процесу видобутку руди, що призводить до виникнення запиленості в кар'єрі Півд ГЗК з 1961 року по 1981 рік та в цеху № 3 ГППП «Кривбасвибухпром» з 1982 року по 1988 рік. Недосконалість ЗІЗ (а. с. 4).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть(а.с. 3).

Відповідно до акту № 38 визначення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням від 17.10.2012 року Дніпропетровського обласного центру медико-соціальної експертизи розширеної експертної комісії, встановлено зв'язок смерті ОСОБА_2 з профзахворюванням. Основною причиною смерті, зазначено: ХОЗЛ, хронічний обструктивний бронхіт 3 ст., емфізема легень 3 ст., вторинна бронхіальна астма, важка форма 4 ст. Хронічне легеневе серце НК 2 ст. ЛП 3 ст. У пункті 23 акту «додаткові консультації» зазначено, що основною причиною смерті ОСОБА_2 необхідно вважати: ХОЗЛ: «хронічний обструктивний бронхіт, дифузний і дрібно- і великовогнищевий пиловий пневмосклероз з гіалінозом і здатністю до утворення вузлових конгломератів, емфізема легенів». Безпосередньою причиною смерті необхідно вважати одне з ускладнень основного захворювання, яким є хронічна легенево-серцева недостатність у вигляді хронічного легеневого серця (а. с. 71-93). На підставі зазначеного акту видано довідку серії ДНА-03 № 000595 (а. с. 6).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що відповідно до ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, позивач має право для відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю батька,через отримане ним професійне захворювання на підприємстві відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, також погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи виникає у зв'язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров'я або смерть фізичної особи.

Отже, право члена сім'ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю особи, спричиненого професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв'язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім'ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Позивач ОСОБА_1 ставить питання про відшкодування моральної шкоди, на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, заподіяної члену сім'ї померлого.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

На думку колегії, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач ПАТ «Південний ГЗК» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу, як сину померлого, оскільки у зв'язку зі смертю батька від профзахворювання, він переносить моральні страждання, у зв'язку із втратою рідної людини, змінився ритм його життя, втрата ,яка не може бути відновлена.

Колегія суддів вважає не обґрунтованими доводи апеляційної скарги представника відповідача, щодо відсутності обов'язку ПАТ «Південний ГЗК» відшкодувати позивачу моральну шкоду.

Факт смерті потерпілого ОСОБА_2 від професійного захворювання, встановлений медичним висновком. В свою чергу, факт отримання професійного захворювання через тривалу роботу протягом 20 років на підприємстві відповідача через дією шкідливих факторів, концентрація яких перевищувала гранично допустиму концентрацію, встановлено Актом розслідування професійного захворювання. Отже між смертю потерпілого ОСОБА_2 та його роботою на виробництві відповідача ПАТ «Південний ГЗК» встановлений причинний зв'язок, що передбачає право членів сім'ї померлого на відшкодування їм моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, яка втратила турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність.

У зв'язку з чим доводи апеляційного скарги про необґрунтованість розміру моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставними.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд Дніпропетровської області,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 01 березня 2018 року.

Головуючий:

Судді: