Справа № 487/3430/17
Провадження № 2/487/261/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2018 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді - Павлової Ж.П.,

за участі секретаря - Ігнатьєва А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення понесених витрат на оплату комунальних послуг,

В С Т А Н О В И В:

26.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення понесених витрат на оплату комунальних послуг.

У своєму позові позивач зазначив, що він є власником 5/8 часток квартири №АДРЕСА_1. Також співвласником вказаної квартири є ОСОБА_2, у власності якого знаходиться 3/8 частини зазначеної квартири. З моменту набуття права власності, відповідач не приймає участі в оплаті комунальних послуг, всі витрати на утримання квартири він несе самостійно. Так, за період з 01.01.2014 року ним сплачено у повному обсязі комунальні послуги в розмірі 14 836,98 грн.

Також, позивачем сплачено внесок на організаційні витрати та поточний ремонт ОСББ «Леваневців 25/1» в розмірі 503,00 грн.

Посилаючись на вищезазначене просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість у розмірі 37,5% від загальної суми сплачених коштів за комунальні послуги в розмірі 5 563,88 грн. та 188,63 грн. витрат на оплату організаційних витрат та поточний ремонт ОСББ «Леваневців 25/1».

Також просив, стягнути на його користь витрати понесені на оплату правової допомоги в розмірі 5120,00 грн. та 640,00 грн. судового збору.

29.06.2018 року ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва відкрито провадження по даній справі.

12.01.2018р. до суду було подано відзив від відповідача ОСОБА_2, в якому просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні частини позовних вимог ОСОБА_1, що виходять за межі позовної давності. Також просив відмовити в задоволені позовних вимог щодо стягнення понесених витрат на оплату комунальних послуг у повному обсязі.

22.01.2018р. до суду була надана відповідь на відзив від позивача ОСОБА_1,, в якій вважає, що відзив відповідача обґрунтованим лише в частині застосування строків позовної давності до позовних вимог по стягненню заборгованості за період з 01.01.2014р. по 26.06.2014р. та в частині стягнення організаційних витрат, оплачених в ОСББ «Леваневців 25/12 у розмірі 188,63 грн.

У судове засідання позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач до судового засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 5/8 частин квартири №АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.11.2013р. та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.10.2016р.

Також, співвласником 3/8 частини квартири №АДРЕСА_2, є ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 21.11.1994р. та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.11.2013р.

Відповідно до довідки виданої ОСББ «Леваневців 25/1» від 28.11.2016р., власником особового рахунку квартири №АДРЕСА_2, є ОСОБА_1 та в указаній квартири зареєстрований ОСОБА_2.

Крім того, у судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається, що до ІНФОРМАЦІЯ_5. у квартирі №АДРЕСА_3, проживав та був зареєстрований батько позивача, ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Також судом встановлено, що померлий ОСОБА_3 сплачував комунальні послуги самостійно за період з січня 2014р. по січень 2016р., що підтверджується сплаченими ним копіями квитанцій, які містяться в матеріалах справи.

Окрім цього, встановлено, що відповідно до наявних у матеріалах справи копій квитанцій, позивачем ОСОБА_1 самостійно було сплачено комунальні послуги в розмірі 3 586,88 грн., з яких : опалення за липень 2014р. - 85,00 грн.; опалення за травень 2015р. - 242,74 грн.; опалення за лютий 2016р. - 2000,00 грн.; квартплата за лютий 2016р. по листопад 2016р. - 1259,14 грн.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Як передбачено ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що власник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями пов'язаними зі спільним майном.

З наведеної норми вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у ньому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов'язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов'язку. Особа, яка зазнала втрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.ст. 156, 160 ЖК України витрати з утримання житла несуть власники та повнолітні члени сім'ї власника житла. Що стосується неповнолітньої дитини, то її витрати несуть батьки у рівних частках.

Окрім того, за змістом статті 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відсутність самого договору між сторонами не звільняють мешканців квартири від обов'язку оплати комунальних послуг, оскільки в силу вимог ст. 162 ЖК України наймач (власник) зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і та плату за комунальні послуги.

Незважаючи на те, що у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Таким чином, згідно із зазначеними нормам закону факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Виходячи з того, що позивачем ОСОБА_1, було самостійно сплачено витрати за комунальні послуги в розмірі 3 586,88 грн., суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесенні останнім витрати на утримання 3/8 частки квартири №АДРЕСА_4 в розмірі 1345,08 грн. з яких: - опалення за липень 2014р. - 31,89 грн.; опалення за травень 2015р. - 91,02 грн.; опалення за період з лютого 2016р. - 750 грн.; квартплата за період з лютого 2016р. по листопад 2016р. - 472,17 грн.

Що стосується інших позовних вимог, щодо стягнення понесених витрат на оплату комунальних послуг за період з січня 2014р. по січень 2016р., то суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки в судовому засіданні не було доведено, що ці витрати були сплачені саме позивачем ОСОБА_1

Також, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, в частині стягнення 188,63 грн., як частки від сплачених позивачем коштів на організаційні витрати та поточний ремонт ОСББ «Леваневців 25/1», оскільки згідно довідки ОСББ «Леваневців 25/1» від 03.01.2018р. за «110, відповідач ОСОБА_2 самостійно сплатив організаційні витрати на створення ОСББ «Леваневців 25/1» та поточний ремонт у сумі 220,50 грн. відповідно до його частки у праві власності на квартиру.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи відповідача, щодо застосування позовної давності, яка була заявлена відповідачем у відзиві на позовну заяву, щодо позовних вимог про стягнення понесених витрат на оплату комунальних послуг за період з 01.01.2014р. по 26.06.2014р., оскільки такі витрати позивачем не сплачувались, так як їх сплачував батько позивача, ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

Між тим, норма ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимоги ч. 1 ч. 5 ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано наступні документи: договір №1229/16-1/Д від 29.12.2016р. про надання правовоїдопомоги, рахунок №0623/17-1-Р від 23.06.2017р. та квитанція до прибуткового касового ордеру №0623/17-1-ор.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За даних обставин, враховуючи, що відповідний позов задоволений частково, з огляду на те, що позивачем надано належні та допустимі докази понесення ним судових витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмір 5120 грн. 00 коп., детально обґрунтувавши такий розмір та підтвердивши відповідними доказами, що повністю узгоджується та не суперечить вимогам ч. 3 ст. 141 ЦПК України, з огляду на відсутність клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а тому суд вважає, що понесені судові витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зі стягненням з відповідача на користь позивача 1197 грн. 06коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 149,63 грн.

Керуючись ст.ст.6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення понесених витрат на оплату комунальних послуг, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою АДРЕСА_5 ІНН НОМЕР_2, витрати понесені на оплату комунальних послуг в розмірі 1345,08 грн., з яких:

- опалення за липень 2014р. - 31,89 грн.;

- опалення за травень 2015р. - 91,02 грн.;

- опалення за період з лютого 2016р. - 750 грн.;

- квартплата за період з лютого 2016р. по листопад 2016р. - 472,17 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою АДРЕСА_6, ІНН НОМЕР_2 витрати на оплату правової допомогив розмірі 1197,06 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 149,63 грн.

В іншій частині позовний вимог, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ж.П. Павлова