ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/1756/18
Провадження № 22-ц/4820/320/18
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,
з участю представника апелянта ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Військової прокуратури Харківського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення витрат, за апеляційними скаргами Військової прокуратури Харківського гарнізону, ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Шевцової Л.М. від 13 серпня 2018 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :
У березні 2018 року прокурор, звертаючись з цим позовом в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України до відповідача, вказував, що ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу у Національній академії Національної гвардії України у період з 27.07.2017 року по 18.12.2017 року на посаді курсанта. Контракт про проходження військової служби (навчання) був укладений між Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Академії та відповідачем 27.07.2017 року. 18.12.2017 року цей контракт був достроково розірваний у зв`язку з небажанням ОСОБА_1 продовжувати навчання, а останній виключений із списків особового складу Академії наказом начальника Академії від 18.12.2017 року №285 с/ч.
Академією були розраховані фактичні витрати, пов`язані з утриманням ОСОБА_1 з дня його зарахування по день виключення зі списків особового складу, загальна сума яких склала 42671,28 грн.
Тому просив стягнути з відповідача 42671,28 грн. на користь академії в якості відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі та судові витрати.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 серпня 2018 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Національної академії Національної гвардії України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі в розмірі 12237,67 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1762 грн.
В решті позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі Військова прокуратура Харківського гарнізону вважає рішення суду незаконним, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позов повністю. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 грошове забезпечення у період навчання в Національній академії Національної гвардії України, здійснювалася не військовою частиною, у якій відповідач проходив військову службу, а Академією за рахунок коштів, призначених на підготовку курсантів вищого військового навчального закладу за державним замовленням. Тому помилковим є висновок суду, що ОСОБА_1 , під час проходження навчання залишався військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , тому грошове забезпечення за час навчання не підлягає відшкодуванню.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає незаконним рішення суду в частині задоволення позову, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові чи закрити провадження у справі. На його думку, судом не враховано, що йому не пред`явлено вимогу про відшкодування в добровільному порядку витрат на навчання в Академії, а в контракті нема встановленого строку виконання ним грошового зобов`язання щодо добровільного відшкодування зазначених витрат. Його контракт від 10.04.2017 року з військовою частиною на цей час не розірвано та не припинено. Не враховано, що за контрактом відшкодування витрат за навчання здійснюється на користь МВС України, а не академії. Також не встановлено виключних підстав для подання позову прокурором в інтересах держави.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 Національна академія Нацгвардії України просить її відхилити як безпідставну. Вказує, що контракт ОСОБА_1 про проходження військової служби від 10.04.2017 року припинився у день набрання чинності контрактом про навчання.
У відзиві на апеляційну скаргу прокуратури Олійник Р.М. вказує, що контракт про проходження військової служби від 10.04.2017 року, строк дії якого 3 роки, на сьогодні не розірвано та не припинено, а навчання у Академії він проходив без відриву від служби. Грошове забезпечення під час навчання здійснювалося не Академією, оскільки контракт укладався ним з МВС України.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокуратури підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_1 відхиленню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, а також допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу у Національній академії Національної гвардії України у період з 27.07.2017 року по 18.12.2017 року на посаді курсанта.
27.07.2017 року ОСОБА_1 укладений контракт про проходження військової служби (навчання) курсантами Національної академії Національної гвардії України.
11.12.2017 року ОСОБА_1 подав рапорт про відрахування його з числа курсантів, у зв`язку з небажанням продовжувати навчання. Після відрахування просив направити його для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 Західного ОТО НГУ (м. Хмельницький).
18.12.2017 року ОСОБА_1 , солдата, курсанта 617 навчальної групи курсу №10 Київського факультету, згідно наказу Начальника Національної Академії Національної гвардії України відраховано з навчання та виключено зі списків особового складу курсантів Академії.
Відповідно до розрахунку сума витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 в академії становить 42671,28 грн., та складається з грошового забезпечення 30433,61 грн., медикаментів та перев`язувальних матеріалів 49,48 грн., комунальних послуг: оплата теплопостачання 899,94 грн., оплата водопостачання та водовідведення 807,05 грн., оплата електроенергії 849,47 грн.; оплата послуг (крім комунальних) 2,88 грн.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відмовляючи в позові в частині стягнення суми грошового забезпечення військовослужбовця в розмірі 30433,61 грн., суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 поступив до Національної академії Національної гвардії, будучи військовослужбовцем за контрактом в/ч, та до цього часу проходить військову службу в даній частині, яка відноситься до Національної гвардії України, отримував грошове забезпечення, що відповідає його посадовому окладу, за виконання службових обов`язків.
Проте з таким висновком не можна погодитися, зважаючи на таке.
Згідно з ч.10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання, недисциплінованість, та у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964 затверджений Порядок відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, який визначає механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту на проходження військової служби (навчання) у зв`язку з небажанням продовжувати навчання або порушенням дисципліни, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Згідно до п.1.1 спільного наказу Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної прикордонної служби України, Управління Державної охорони України, Служби безпеки України №419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007 «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах розроблено з метою впорядкування діяльності посадових осіб та органів військового управління щодо відшкодування курсантами, які проходять підготовку на посади осіб офіцерського складу, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі, військовому навчальному закладі, у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість.

Згідно пункту 4 Порядку розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Витрати відшкодовуються у повному розмірі, зокрема: - курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у вищий навчальний заклад; - курсантами жіночої статі - за весь період навчання; - курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк (пункт 5 Порядку).

Встановлено, що між Міністерством внутрішніх справ України в особі Академії та ОСОБА_1 виникли договірні правовідносини на підставі контракту від 27.07.2017 року про проходження військової служби (навчання) у Національній академії Національної гвардії України.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За статтею 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (ст.610 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Суд першої інстанції не врахував, що відповідно до пункту 1 (абз. 6) контракту від 27.07.2017 року ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому він проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Отже, ОСОБА_1 в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання зобов`язаний відшкодувати в тому числі і понесені витрати в розмірі сплаченого йому грошового забезпечення військовослужбовця в розмірі 30433,61 грн., незалежно від того, що до вступу до академії він був військовослужбовцем за контрактом в/ч Національної гвардії України, та отримував грошове забезпечення у тому ж розмірі.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про непред`явлення йому вимоги про відшкодування в добровільному порядку витрат на навчання в академії як підставу відмови у позові.
Так, у рапорті про відрахування з Академії ОСОБА_1 підтвердив обізнаність про наявний у нього обов`язок відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у навчальному закладі.
Обов`язок відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі у відповідача безумовно виник у момент дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання.

Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Факт подачі цього позову є пред`явленням вимоги до відповідача, яку останнім не виконано.
Прокурор належно обґрунтував, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та визначені законом підстави для його звернення до суду з цим позовом, що спростовує твердження апелянта ОСОБА_1 про відсутність підстав для подання позову прокурором в інтересах держави.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про стягнення коштів на користь неналежної особи.
Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.03.2018 року, справа № 760/7066/14-ц, кошти на навчання виділяються з державного бюджету Міністерству внутрішніх справ України, після чого перераховуються вищим навчальним закладам МВС України, а тому належними позивачами у цій категорії справ є вищі навчальні заклади МВС України.
В свою чергу апеляційний суд констатує, що при укладенні контракту з ОСОБА_1 . Міністерство внутрішніх справ України діяло в особі Національної академії Національної гвардії України. МВС України не оспорює рішення суду першої інстанції. Водночас факт відшкодування витрат за навчання на користь академії, а не МВС України, жодним чином не порушує права ОСОБА_1 , що спростовує доводи апеляційної скарги останнього.
Не ґрунтується на нормах закону і твердження ОСОБА_1 про те, що його контракт з військовою частиною від 10.04.2017 року на цей час не розірвано та не припинено.
Так, згідно з ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання).

Курсанти з числа військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, після зарахування до вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладають новий контракт про проходження військової служби (навчання).

Згідно з пунктом 34 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 20.12.2008 року, контракт припиняється (розривається) у день набрання чинності контрактом про навчання у разі вступу особи рядового складу, сержантського та старшинського складу, яка проходить військову службу за контрактом, до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти.

Військовослужбовці укладають новий контракт про проходження військової служби в разі: дострокового припинення (розірвання) контракту про навчання з курсантами, якщо до зарахування на навчання вони проходили військову службу за контрактом осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу (пункт 27 Положення).

За пунктами 23,26 Положення контракт про навчання набирає чинності з дня призначення особи на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу.
Отже, за змістом наведених норм контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах рядового складу військової частини НОМЕР_1 , укладений ОСОБА_1 10.04.2017 року, припинився у день набрання чинності контрактом про навчання у Національній академії Національної гвардії України від 27.07.2017 року.
Відсутність у примірнику контракту від 10.04.2017 року запису про його припинення не свідчить про його чинність у період дії контракту про навчання у Національній академії Національної гвардії України від 27.07.2017 року.
З врахуванням наведеного оскаржуване рішення в частині відмови у позові скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Національної академії Національної гвардії України 30433,61 грн. грошового забезпечення військовослужбовця, отриманого ним під час проходження навчання у Національній академії Національної гвардії України. В решті рішення слід залишити без змін.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь прокуратури 2643 грн. понесених судових витрат за подачу апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Військової прокуратури Харківського гарнізону задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13 серпня 2018 року в частині відмови у позові скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Національної академії Національної гвардії України (, р/р 295 у ДКСУ м.Київ, МФО 820172) 30433,61 грн. грошового забезпечення військовослужбовця, отриманого ним під час проходження навчання у Національній академії Національної гвардії України.
В решті рішення залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь Військової прокуратури об`єднаних сил (вул. Маяковського, 21, м.Краматорськ Донецької області,84333, , р/р 5746 у ДКСУ м.Київ, МФО 820172) 2643 грн. понесених судових витрат.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 листопада 2018 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Головуючий у першій інстанції: Шевцова Л.М. Провадження №22-ц/4820/320/18
Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 19