Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 632/2605/15-ц

провадження № 61-2293 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - Ржавчицька сільська рада Первомайського району Харківської області,

представник відповідача - ОСОБА_4,

відповідач - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Ржавчик»,

представник відповідача - ОСОБА_5,

відповідач - Первомайська районна державна адміністрація Харківської області,

представники відповідача: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

третя особа - головне управління Держгеокадастру у Харківській області,

представник третьої особи - ОСОБА_8,

управління Держгеокадастру у Первомайському районі Харківської області,

представник третьої особи - ОСОБА_9,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17 травня 2016 року у складі судді Страхової І. П. та рішення апеляційного суду Харківської області від 12 липня 2016 року у складі колегії суддів: Пономаренко Ю. А., Колтунової А. І., Черкасова В. В.,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до Ржавчицької сільської ради Первомайського району Харківської області, сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ржавчик» (далі - СГТОВ «Ржавчик»), Первомайської районної державної адміністрації Харківської області, треті особи: головне управління Держгеокадастру у Харківській області, управління Держгеокадастру у Первомайському районі Харківської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Позовну заяву мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх баба - ОСОБА_10 Після її смерті залишилася спадщина, до складу якої входить право на отримання земельної частки (паю) в колективному сільськогосподарському підприємстві «ім. Леніна» (надалі - КСП «ім. Леніна») в с. Ржавчик Первомайського району Харківської області. Спадщину було прийнято та частково оформлено, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину від 22 вересня 2014 року.

ОСОБА_10 сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримувала, але її прізвище було внесено до списку громадян-членів КСП «ім. Леніна», який є додатком № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю від 24 жовтня 1995 року НОМЕР_1 (надалі - додаток № 1 до Державного акту).

Відповідно до Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» ОСОБА_10 мала право отримати сертифікат на право на земельну частку (пай) в КСП «ім. Леніна».

Враховуючи викладене, просили визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в КСП «ім. Леніна», середній розмір якого становить 6,67 в умовних кадастрових гектарах, в порядку спадкування за законом, кожному - на 1/2 частки, за рахунок вільних земель резерву та запасу на території Ржавчицької сільської ради Первомайського району Харківськой області.

У запереченнях проти позову, поданих у грудні 2015 року сільським головою ОСОБА_4, зазначається, що ОСОБА_10 була включена не в списки осіб-претендентів на земельну частку (пай), а в списки громадян-членів КСП «ім. Леніна», що є додатком № 1 до Державного акту, який може бути змінений з часом, у зв'язку з прийняттям в члени КСП або виключенням з членів КСП. Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулися до суду з пропуском строку позовної давності.

У запереченнях проти позову, поданих у січні 2016 року, СГТОВ «Ржавчик» вказує, що позивачами пропущено строк звернення до суду за захистом своїх прав, оскільки він сплинув 04 січня 2000 року, а позивачі пред'явили позов лише 04 грудня 2015 року.

У запереченнях проти позову, поданих у січні 2016 року, головне управління Держгеокадастру у Харківській області вказує на розбіжність у імені особи, яка включена до списку громадян, який є додатком № 1 до Державного акту, під № 161 - «ОСОБА_10», та особи, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 - «ОСОБА_10», що підтверджується копією свідоцтва про її смерть. Крім того, для визнання за особою права на земельну ділянку (пай) необхідно, щоб особа була членом КСП, про що доказів суду не надано. Вказує, що з часу смерті ОСОБА_10 до моменту звернення з позовом до суду минуло 19 років.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що на час смерті ОСОБА_10 ще не стала власником земельної частки (паю), тому позивачі не можуть успадкувати те, що не належало спадкодавцю.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12 липня 2016 року рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17 травня 2016 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що при прийняті рішення не було враховано пропуск позивачами строку позовної давності. 05 січня 2000 року відбулися загальні збори, на яких було проведено розпаювання земель колишнього КСП «ім. Леніна», позивачі ж звернулися до суду з позовом лише у грудні 2015 року, не надавши доказів поважності пропуску строку позовної давності. У матеріалах справи відсутні докази того, що позивачі, як спадкоємці, письмово зверталися до Ржавчицької сільської ради Первомайського району Харківської області, Первомайської районної державної адміністрації Харківської області щодо оформлення документів на земельну частку (пай).

У касаційній скарзі, поданій у липні 2016 року, ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення й ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_11 своєчасно звернулися до Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до загального принципу спадкового права прийняття частини спадщини свідчить про прийняття спадщини в повному обсязі. В загальному обсязі спадкової маси до ОСОБА_3 та ОСОБА_11 перейшло у тому числі і право на отримання земельної частки (паю). Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про пропуск позивачами строку позовної давності є помилковим.

30 вересня 2016 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

У відзивах на касаційну скаргу, поданих у вересні 2016 року, СГТОВ «Ржавчик», голова Ржавчицької сільської ради Первомайського району Харківської області та Первомайська районна державна адміністрація вказують, що перебіг позовної давності для позивачів розпочався 05 січня 1997 року, а з позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулися лише 04 грудня 2015 року, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того, представник Первомайської районної державної адміністрації зазначає, що оскільки серед наявних матеріалів справи відсутні копії трудової книжки померлої ОСОБА_10, то відсутні підтвердження її членства в КСП «ім. Леніна».

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-7111 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 частини першої Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

16 січня 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2018 року справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 до Ржавчицької сільської ради Первомайського району Харківської області, СГТОВ «Ржавчик», Первомайської районної державної адміністрації Харківської області, треті особи: головне управління Держгеокадастру у Харківській області, управління Держгеокадастру у Первомайському районі Харківської області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом призначено до судового розгляду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати та вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що на підставі рішення Ржавчицької сільської ради Первомайського району Харківської області від 21 липня 1995 року № 27 КСП «ім. Леніна» у с. Ржавчик Первомайського району Харківської області 24 жовтня 1995 року видано Державний акт НОМЕР_1 на право колективної власності на землю площею 3 574 га для ведення сільськогосподарського виробництва.

Спадкодавець позивачів - ОСОБА_10 була внесена до списку громадян-членів КСП «ім. Леніна», що додавався до Державного акта від 24 жовтня 1995 року НОМЕР_1 під № 161 (а. с. 81-84).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 померла.

Паювання земель відбувалося на підставі уточнених списків членів КСП «ім. Леніна», які мають право на земельну частку (пай), та рішення загальних зборів членів КСП «ім. Леніна» від 05 січня 2000 року (а. с. 115).

Відповідно до Витягу з рішення загальних зборів КСП «ім. Леніна» Первомайського району Харківської області від 28 січня 2000 року, було затверджено список претендентів (членів КСП) на отримання земельної частки (паю). ОСОБА_10 до зазначеного списку включено не було.

Постановою нотаріуса від 04 грудня 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на отримання земельної частки (паю) в КСП «ім. Леніна» с. Ржавчик Первомайського району Харківської області після померлої ОСОБА_10 (а. с.18).

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17 травня 2016 року встановлено юридичний факт належності запису у списку громадян - членів КСП «ім. Леніна», який додається до Державного акту на право колективної власності на землю НОМЕР_1, виданого Первомайською районною Радою народних депутатів 24 жовтня 1995 року на підставі рішення Ржавчицької сільської ради народних депутатів від 21 липня 1995 року № 27 за № 161 на ім'я ОСОБА_10, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_10 мала право на отримання земельного паю, оскільки була членом КСП «ім. Леніна» на момент видачі Державного акта на право колективної власності на землю, а тому це право переходить до позивачів як спадкоємців за законом.

Судами правильно встановлено, що до правового режиму спадкування та до правовідносин, що виникли між сторонами у справі слід застосовувати положення ЦК УРСР 1963 року, враховуючи, що спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року.

Згідно зі статтею 71 ЦК УРСР від 1963 року загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлювався у три роки.

При цьому зазначений строк мав застосовуватися незалежно від заяви сторони у справі.

Оскільки ОСОБА_10 померла у 1997 році, а з позовом до суду спадкоємці звернулися лише у 2015 році, то суд апеляційної інстанції правомірно застосував строк позовної давності як підставу для відмови у позові.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачами не пропущено строк для звернення до суду з позовом, оскільки після смерті ОСОБА_10 вони прийняли та частково оформили спадщину, отримавши 22 вересня 2014 року у Первомайській державній нотаріальній конторі Харківської області свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини житлового будинку кожний, висновків апеляційного суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Згідно із частиною першою статті 179 ЦПК України 2004 року предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спадкового спору, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідки сільської ради за місцем проживання спадкодавця.

Матеріали справи зазначених відомостей не містять.

Позивачами не конкретизовано, коли саме та за яких умов вони прийняли спадщину, а також не надано суду доказів на підтвердження факту звернення до Ржавчицької сільської ради Первомайського району Харківської області, Первомайської районної державної адміністрації Харківської області з заявами про оформлення документів на земельну ділянку чи отримання необхідних документів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позовіз підстав пропуску строку на звернення до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до положень статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до частини першої статті 415 Цивільного процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги приймає постанову відповідно до правил, встановлених статтею 35 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з особливостями, зазначеними в статті 416 цього Кодексу.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 12 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є.В. Синельников

Ю. В. Черняк