Справа № 450/1700/17 Провадження № 2/450/340/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кукса Д.А..

при секретарі Оленич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа : приватний нотаріус Шаравара Оксана Романівна про визнання права власності, -

встановив:

21 червня 2018 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Шаравара Оксана Романівна про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. У позовній заяві позивач просить суд : визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року її батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 / 4 частини садового будинку загальною площею 63, 5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та 1 / 4 частини земельної ділянки площею 0,0412 га для - садівництва в АДРЕСА_2

Ухвалою суду від 26.06.2017 року провадження у справі відкрито.

Позивач у позовній заяві як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на такі обставини:

13.08.1972 року був укладений шлюб між батьками позивача, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, який зареєстрований в Никловицькій сільській раді Самбірського район Львівської області, актовий запис №10. Від цього шлюбу у подружжя троє дітей: ОСОБА_6 (позивач), ОСОБА_1, ОСОБА_7. Під час шлюбу а саме в 1982 році подружжя отримали у користування земельну ділянку площею 0.0412 га. Для ведення садівництва в СК «Поляна». 05.06.1997 року право власності на вказану земельну ділянку було зареєстровано за ОСОБА_4. У період 1982-1983 року на отриманій земельній ділянці подружжя побудували садовий будинок. Факт будівництва садового будинку стверджується оцінювальним актом виданим ОКП ЛОР «БТІ та ЕО». В 2008 році ОСОБА_4 добудував тамбур. 16.05.2002р. Галицьким районним судом м.Львова шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано, розірвання шлюбу зареєстровано 23.07.2002р.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилась спадщина на спірну земельну ділянку та садовий будинок. Спадкодавець ОСОБА_4 за час свого життя набув право власності на зазначене вище майно. Позивач ОСОБА_1 є донькою спадкодавця, відповідач була дружиною спадкодавця. Спадкування після смерті спадкодавця здійснюється за законом. Відповідач не визнає того факту, що частки спадкоємців у спадщині є рівними. У зв'язку із виникненням спору в позасудовому порядку позивач здійснити спадкування не має можливості, тому, була змушена звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, проте її представник ОСОБА_8 подав суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без його участі, участі позивача, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Шаравара Оксана Романівна у судове засідання не з'явилася, однак від неї надійшла заява про слухання справи у її відсутності.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи:

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

із ОСОБА_9 про право власності на нерухому майно серії НОМЕР_2 від 30.12. 2011 року вбачається, що за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на садовий будинок АДРЕСА_3 Підстава реєстрації ОСОБА_9 про право власності від 30.12. 2011 року видане Скнилівською сільською радою на підставі ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому № 101 від 13.12. 2011 року, що стверджується Витягом № 32750764 від 30.12. 2011 року з якого також слідує, що вказане садове господарство складається з: А- 1 - садовий будинок, Б- вбиральня, № 1 - хвіртка, № 2 - огорожа, І - заміщення. Із оцінювального акту господарсько - побутових будівель та дворових споруд слідує, що судовий будинок збудований 1983 року, прибудова з інженерним обладнанням збудована 1984 року, тамбур збудований 2008 року, ганок збудований 1983 року. Із Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 05.06. 2007 року, виданий на підставі рішення виконавчого комітету Скнилівської сільської ради від 11.01. 1996 року слідує, що за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0, 0412 га на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, для ведення садівництва.

ОСОБА_9 про шлюб серії НОМЕР_4 від 26.12. 2011 року вбачається, що 26.12.2011 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Правильність застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах, в частині права спільної сумісної власності, роз'яснює Постанова Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Верховний Суд зазначає, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох (п.23 Постанови).

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності, як зазначає Верховний Суд України, майно даного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню (п.24 Постанови).

Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;

2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила. Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя (правова позиція ВСУ у справі № 6-612цс15).

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Враховуючи те, що норми ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих ним повноважень судом створені належні умови для надання сторонами доказів, заявлення клопотань витребування додаткових доказів.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 08.10. 2014 року у справі № 450/426/14 встановлено, такі обставини, що не підлягають доказуванню, згідно ч. 3 ст. 60 ЦПК України: ОСОБА_5 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 з серпня 1972 р., який був розірваний рішенням Галицького районного суду м. Львова від 16 травня 2002 р., розірвання шлюбу зареєстровано 23 липня 2002р. у відділенні ЗАЦС Галицького районного суду. Спірний будинок без прибудови гаражу, комори, санвузла, був побудований у 1983-84рр., що підтверджується характеристикою будинку, господарських будівель та споруд, складеного КП Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», тобто в період перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі і відповідно до положень ст. 22 Кодексу про шлюб і сім'ю Української PCP, який був чинний на час його будівництва, належить до спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що 12 грудня 2011 року ОСОБА_4 подав заяву про отримання дозволу на оформлення права власності на садовий будинок. На наступний день, а саме, 13 грудня 2011 року сільська рада винесла рішення про оформлення права власності на садівничий будинок. Тобто, як об'єкт нерухомості садовий будинок вже був сформований для проведення реєстрації та отримання правовстановлюючих документів на об'єкт нерухомого майна до реєстрації шлюбу між відповідачкою ОСОБА_2 та померлим ОСОБА_4.

Окрім цього, ухвалою Апеляційного суду Львівської області, яке вступило в закону силу 25 червня 2015 року залишено без змін рішення Сихівського районного суду м. Львова, яким у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю чоловіка ОСОБА_4 та жінки ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу та факту ведення спільного господарства в період з квітня 1997 року до 26 грудня 2011 року - відмовлено.

В силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачкою не представлено доказів покращення садового будинку її зусиллями. Таким чином, визначення садового будинку спільним майном чоловіка ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є неможливим.

Із спадкової справи № 09 /2012 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 слідує, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що стверджується ОСОБА_9 про смерть серії НОМЕР_5 від 19.04. 2012 року. У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦПК України у день смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина внаслідок смерті останнього. Згідно вимог ч. 1 ст. 1218 ЦК України у склад спадщини ОСОБА_4, крім іншого, увійшло право власності на садовий будинок АДРЕСА_4; земельну ділянку площею 0, 0412 га на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, для ведення садівництва.

Встановлено, що ОСОБА_4 за час свого життя не розпорядився своїми майновими правами на випадок смерті та заповіту не склав, тому спадкування після його смерті відбувається за законом почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги спадкування після смерті ОСОБА_4 належать:

ОСОБА_1 дочка спадкодавця, факт родинних відносин першої лінії споріднення між спадкодавцем та ОСОБА_1 підтверджується ОСОБА_9 про народження НОМЕР_6 від 16.10. 1981 року. Прізвище «ОСОБА_10» було змінено на «ОСОБА_10» внаслідок укладення шлюбу з ОСОБА_10, що стверджується ОСОБА_9 про одруження серії НОМЕР_7 від 02.09. 2003 року.

ОСОБА_7 дочка спадкодавця, факт родинних відносин першої лінії споріднення між спадкодавцем та ОСОБА_7 підтверджується ОСОБА_9 про народження НОМЕР_8 від 02.09. 1975 року.

ОСОБА_6 (позивач) син спадкодавця, факт родинних відносин першої лінії споріднення між спадкодавцем та ОСОБА_6 підтверджується ОСОБА_9 про народження НОМЕР_9 від 09.08. 20012 року.

ОСОБА_2 дружина спадкодавця факт родинних відносин першої лінії споріднення між спадкодавцем та ОСОБА_2 підтверджується ОСОБА_9 про шлюб серії НОМЕР_4 від 26.12. 2011 року.

Згідно ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Враховуючи, що спадкоємців до майна померлого є чотири, кожен хз них має право успадкувати 1 / 4 частину від загального складу спадщини.

Встановлено, що вказані спадкоємці на виконання вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України у строк встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що підтверджується копіями таких заяв у спадковій справі. Крім того, спадкоємцем ОСОБА_7 04.09. 2012 року приватному нотаріусу Пустомитівського районного нотаріального округу Шаравара Оксані Романівни подана заява про те, що між спадкоємцями виник спір, тому ОСОБА_7 просила не видавати свідоцтва про спадщину.

Згідно ст. 42 Закону України «Про нотаріат» за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб, або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії. Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року №282/20595 зі змінами та доповненнями розділу І, глави II Строки вчинення нотаріальних дій п. 3. за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право, або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. Вчинення нотаріальної дії може бути відкладене в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб. Із наведеного слідує, що дії третьої особи приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Шаравара Оксани Романівни щодо не видачі свідоцтва про право на спадщину є правомірними.

На підставі наведеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року її батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 / 4 частини садового будинку загальною площею 63, 5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та 1/4 частини земельної ділянки площею 0,0412 га для - садівництва в АДРЕСА_5 є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами у справі, такими що відповідають закону.

Керуючись ст.10,12,13,64,76-83,258-268 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1220, 1225, ч. 1 ст. 1258, ст. 1261, ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1270 ЦК України, суд,-

ухвалив:

позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року на 1 / 4 частину садового будинку загальною площею 63, 5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року на 1 / 4 частину земельної ділянки площею 0, 0412 га на території Скнилівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, для ведення садівництва, що належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 05.06. 2007 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Пустомитівський районний суд Львівської області, протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення рішення.

СуддяД. А. Кукса