Троїцький районний суд Луганської області
Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/276/16-ц
Провадження №6/433/25/18
У Х В А Л А

Іменем України

13.11.2018 року Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Суського О.І.,

за участю секретаря судового засідання Яковлєвої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Троїцьке Луганської області заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Подану заяву обґрунтував тим, що рішенням апеляційного суду Луганської області з відповідача ОСОБА_2 стягнуто на його користь 518 818,00 грн та виданий виконавчий лист. Однак, у відповідності з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» до заяви про примусове виконання рішення стягував додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2% суми, що підлягає стягненню, тобто при примусовому стягненні одночасно всієї суми за ухваленим судом рішенням він буде вимушений сплатити відразу 10 376,36 грн., що для нього є неможливим, з огляду на його поточний матеріальний стан. Водночас, зазначені кошти у нього можуть бути у наявності, якщо рішення буде виконуватись певними частками. Таким чином, на його думку, єдиним ефективним засобом забезпечити виконання судового рішення у даному випадку є його розстрочення. У зв'язку з чим просить розстрочити виконання рішення Апеляційного суду Луганської області по справі № 433/276/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на його користь боргу за договором позики у сумі 518 818,00 грн, а саме: стягнути негайно 10000 грн.; стягнення 50000 грн. відстрочити на 6 місяців, з моменту набрання ухвалою про розстрочення рішення чинності; стягнення 458 818,00 грн. відстрочити на 10 місяців з моменту набрання чинності ухвалою про розстрочення рішення.

Заявник в судове засідання не з'явився, у поданій заяві просив справу розглядати без його участі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, хоча про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд вважає за можливе розглянути питання про розстрочення виконання судового рішення за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про розстрочення виконання рішення суду підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11 серпня 2016 року рішенням Апеляційного суду Луганської області стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у розмірі 518 818,00 грн.

Дане рішення набрало чинності 11 серпня 2016 року.

Доказів відкриття виконавчого провадження та направлення постанови про відкриття виконавчого провадження сторонам до суду не надано.

Згідно вимог ч.ч. 1, 3-5 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

У справі «Soering vs UK» Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і талий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов'язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов'язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням. Пунктом 1 ст. 6 Конвенції гарантується право кожної особи на звернення до суду з позовом стосовно захисту її прав та обов'язків цивільного характеру. У справі «Горнсбі проти Греції»Європейський суд зазначив, що виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина процесу розгляду справи судом.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним, але не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein V. Germany).

Згідно з ч. 2 ст. 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК Україниякщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року, до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Як вбачається з суми заборгованості, авансовий внесок за стягнення заборгованості становить 10 376, 36 грн (518 818,00*2%=10 376, 36 грн).

Оскільки заявник перебуває у скрутному матеріальному становищі та не має змоги сплатити авансовий внесок у розмірі 10 376, 36 грн., суд вважає, що заява ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 260-261, 353, 435 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.

Розстрочити виконання рішення Апеляційного суду Луганської області по справі № 433/276/16-ц від 11 серпня 2016 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь боргу за договором позики у сумі 518 818,00 грн., а саме: стягнути негайно 10000 грн.; стягнення 50000 грн. відстрочити на 6 місяців, з моменту набрання ухвалою про розстрочення рішення законної сили; стягнення 458 818,00 грн. відстрочити на 10 місяців з моменту набрання законної сили ухвалою про розстрочення рішення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 15-денний строк з дня її проголошення із урахуванням п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) до Луганського апеляційного суду через Троїцький районний суд Луганської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення має право подати апеляційну скаргу протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.І.Суський