Справа № 545/1179/17
Провадження № 2/545/57/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2018 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Путрі О.Г.,

при секретарі Кузуб Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 29.06.2010 року між ПАТ КБ „ ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н , на підставі якого 04.05.2012 року відповідач отримав кредит в розмірі 300 грн. , розмір якого в той же день 04.05.2012 року було збільшено до 500 грн , а 03.09.2012 року збільшено до 2000 грн. Кредит отримав у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку « Універсальна, 55 днів пільгового періоду », зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки - жовтень 2017 року. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, не повернув своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом , і тому станом на 28.02.2017 року має заборгованість в розмірі 26 109, 11 грн., яку прохав стягнути.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та підстави. Відповідач ОСОБА_1 проти задоволення позовних вимог заперечував , вважає , що позивачем пропущений строк позовної давності . Вказав , що не пам"ятає коли та на яких умовах підписував кредитний договір . В той же час не заперечував , що тривалий час користувався кредитними коштами , наданими позивачем. Повідомив суду , що дійсно будучи повнолітнім самостійно за власним бажанням в ПАТ КБ «Приватбанк» 04.05.2012 року вперше отримав кредитну картку та скористався кредитними коштами . Втративши зазначену картку, вдруге 21.12.2013 року отримав нову кредитну карточку та продовжував нею користуватися . У зв`язку зі скрутним матеріальним станом не зміг своєчасно повернути кредит та не заперечував , що має заборгованість по кредиту. Представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечувала , прохала відмовити в задоволенні позову за недоведеністю . Крім того, вказала , що позивачем порушений строк позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст. 509 ч.1 ЦК України зобов"язанням є правовідношення , в якому одна сторона ( боржник ) зобов"язана вчинити на користь другої сторони ( кредитора ) певну дію або утриматись від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку . Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Згідно ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст.626 ЦК України).

Судом встановлено, що між ПАТ КБ „ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір .

Так , 29.06.2010 року відповідач власноручно підписав анкету -заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг ( а.с. 7 ) , що відповідач підтвердив в суді .

В заяві - анкеті зазначено , що відповідач ознайомлений та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг , в тому числі з Умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам , розташованим на сайті банку , Тарифами банку . Відповідно до заяви відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді , відповідач зобов"язався в подальшому ознайомлюватися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг , Тарифів банку на сайті .

В подальшому за спливом певного часу - 04.05.2012 року , будучи повнолітньою особою, за власним бажанням відповідач звернувся до банківської установи і вперше отримав кредитну карточку та скористався кредитними коштами.

Оскільки договір кредиту є договором реальним , саме з часу отримання відповідачем кредитної картки та відповідно коштів на неї між сторонами був укладений цивільний договір, тому твердження представника відповідачам, що в даному випадку був укладений договір з неповнолітньою особою суд вважає безпідставними .

Встановлений відповідачеві кредитний ліміт в розмірі 300 грн. в той же самий день - 04.05.2012 року було збільшено до 500 грн , а 03.09.2012 року - було збільшено ще до 2000 грн. За умовами договору відповідач отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку « Універсальна, 55 днів пільгового періоду », зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

04.05.2012 року відповідачеві було видано кредитну картку № 123019. Оскільки, ОСОБА_1 було ідентифіковано при підписанні анкети-заяви від 29.06.2010 року, то при видачі вказаної кредитної картки підписання нової анкети не було потрібним.

21.12.2013 року у зв"язку зі зверненням відповідача кредитна картка була перевипущена на картку № 217790 зі строком дії до жовтня 2017 року, проти чого відповідач в ході розгляду справи не заперечував.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - ст.610 ЦК України.

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до умов договору погашення заборгованості має здійснюватися шляхом сплати щомісячних платежів в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше ніж 50 грн. та не більше залишку заборгованості.

Згідно п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена одностороння можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору.

Так, відповідно до тарифів обслуговування кредитних карт « Універсальна, 55 днів пільгового періоду » : Пільговий період до 55 днів ( пільгова ставка діє за умови погашення до 25 числа місяця наступного за датою виникнення заборгованості ) ; Базова % ставка в місяць ( нараховується на залишок заборгованості )- 2,5 % за тратами здійсненими з 01.09.2014 року 2,9 %, за тратами здійсненими з 01.04.2015 року 3,6 %; Обов`язковий щомісячний платіж 7 % від заборгованості ( але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості ); з 01.04.2014 року 5 % від заборгованості ( але не менше 100 грн. та не більше

залишку заборгованості ); пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів : пеня = 0,24 % від суми загальної заборгованості ( нараховується за кожен день прострочення кредиту ) + 50 грн., щоразу коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. Пеня = 0,24 % від суми загальної заборгованості ( нараховується за кожний день прострочення кредиту ) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом , відсотки за його використання , за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено сплату штрафу за порушення строків сплати будь-якого з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно п. 2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення заборгованості на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобов`язання, згідно п.п. 2.1.1.12.6.2 та 2.1.1.12.8.1, позичальником сплачується пеня.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві ОСОБА_1 кредит.

Також встановлено, що в порушення умов договору позичальник ОСОБА_1 свої зобов'язання належним чином не виконує, у звязку з порушенням відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість, яка станом на 28.02.2017 року складає 26 109 гривень 11 копійок, що підтверджується відповідними виписками з балансових рахунків, яка складається з:

1997,51 грн. заборгованість за кредитом;

19292,12 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

3100,00 грн. заборгованість за пенею за користування кредитом;

500,00 грн. штраф (фіксована частина);

1219,48 грн. штраф (процентна складова) .

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року по справі № 6-2003 цс 15 цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки ( пені, штрафу ).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання ( частина друга статті 549 ЦК УКраїни ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання ( частина третя ст. 549 ЦК України ).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме правопорушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Таким чином , враховуючи , що умовами кредитного договору ( п.2.1.1.7.6 ,п.2.1.1. 12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг ) за порушення строків сплати за кредитом передбачено одночасне стягнення щтрафу та пені з відповідача , що є одним видом цивільно-правової відповідальності , їх одночасне застосування за одне й те саме правопорушення буде свідчити про недотримання положень ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення., тому суд приходить до висновку , що у стягненні з відповідача штрафів у розмірі : 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1219,48 грн. - штраф (процентна складова) слід відмовити.

Суд вважає, що пеня є більш дієвою мірою впливу на боржника так як обчислюється в відсотках від суми несвоєчасного виконання зобовязання за кожен день просрочення та за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання своїх зобовязань.

Під час судового розгляду справи відповідач та його представник прохали застосувати наслідки спливу позовної давності .

При вирішенні питання щодо застосування строків позовної давності суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема , частина 2 ст. 258 ЦК України передбачає , що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 0.107.2015 року по справі № 6-757цс15 , від 04.11.2015 року по справі № 6-1926 цс .

Проаналізувавши зазначені норми права, суд вважає, що нарахована позивачем пеня підлягає стягненню в межах нарахованої пені за останній рік, що передує зверненню позивача з позовною заявою до суду.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до суду 16.05.2017 року.

За таких обставин обґрунтованими є вимоги про стягнення пені за період з 16.05.2016 року по 28.02.2017 року ( на час здійснення розрахунку позивачем ) в розмірі 1000 грн. , в іншій частині вимоги про стягнення пені задоволенню не підлягають, оскільки позивачем пропущений строк позовної давності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що загальна сума заборгованості, що підлягає до стягнення з відповідача складає 22 289,63 грн. (1 997,51 грн. заборгованість за кредитом; 19 292,12 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 000, 00 грн. заборгованість за пенею в межах строку позовної давності ).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ Приватбанк є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню , тому необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк заборгованість за кредитним договором в розмірі 22 289 гривень 63 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати, пропорційно задоволеним позовним вимогам .

Керуючись ст.ст. 12,13,81,141,259,263-265,352 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк ( , МФО № 305299 ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.06.2010 року в розмірі 22 289 гривень 63 коп. (двадцять дві тисячі двісті вісімдесят дев`ять гривень 63 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк судовий збір в розмірі 1365,92 грн. (одна тисяча триста шістдесят п`ять гривень 92 копійки).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області на протязі тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його оголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ОСОБА_3