Справа №: 272/125/18
Провадження № 2/272/200/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Брагіна В.І.,

з участю секретаря судових засідань Аханової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Павелківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно, суд,-

встановив :

Позивач звернувся до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до Павелківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обгрунтування своїх вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3, який проживав в АДРЕСА_1. Після його смерті відкрилась спадщина в тому числі і на земельну ділянку площею 0,25 га. - для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану по АДРЕСА_2 та на земельну ділянку площею 0,33 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_3, які були виділені спадкодавцю на підставі рішення виконкому Павелківської сільської ради від 29 червня 1995 року. Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла його дружина - ОСОБА_4 (мати позивача), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла все своє майно ОСОБА_2. Позивач є спадкоємцем першої черги за заповітом, прийняв спадщину подавши відповідну заяву до нотаріальної контори та отримавши свідоцтва про право на спадщину за заповітом в частині іншого майна,в тому числі і на будинок. Однак не може повністю оформити свої спадкові права, оскільки на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства відсутні правовстановлюючі документи, які не були виготовлені ще за життя власників (спадкодавців). Просив визнати право власності на вказані земельні ділянки.

В судове засіданні позивач та його представник не з'явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, заначили, що позовні вимоги підтримують повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи в їх відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив: ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3, який проживав в АДРЕСА_1 (а.с. 5,8,14). Після його смерті відкрилась спадщина в тому числі і на земельну ділянку площею 0,25 га. - для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану по АДРЕСА_2 та на земельну ділянку площею 0,33 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_3, які були виділені спадкодавцю на підставі рішення виконкому Павелківської сільської ради від 29 червня 1995 року (а.с. 11). Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла його дружина - ОСОБА_4 (мати позивача), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6, 10). За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла все своє майно ОСОБА_2. Позивач є спадкоємцем першої черги за заповітом, прийняв спадщину подавши відповідну заяву до нотаріальної контори та отримавши свідоцтва про право на спадщину за заповітом в частині іншого майна, в тому числі і на будинок (а.с. 9). Однак не може повністю оформити свої спадкові права, оскільки на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства відсутні правовстановлюючі документи, які не були виготовлені ще за життя власників (спадкодавців) (а.с.16).

Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними.

Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328, 380, 1225, 1269 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, ст. ст.81, 120, 125 ЗК України.

При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 1225 ЦК України, відповідно до якої право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст.1269 ЦК України, згідно якої, спадкоємець, який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», згідно з яким, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавиця була власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Ст.125 ЗК України, де вказано, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації. Згідно ст.120 ЗК України, набувач права власності на жилий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення,відсутність у спадкодавиці державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки.

Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачем право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. - для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану по АДРЕСА_2 та на земельну ділянку площею 0,33 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_3, як на спадщину за заповітом після смерті матері - ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину.

Керуючись ст.ст.328,1216,1218,1220,1222,1266, 1268,1269 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень » від 1 липня 2004 року N 1952-IV, ст.ст. 120,125 ЗК України, ст.ст. 4, 76 - 89, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_1, проживаючим по АДРЕСА_2, право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. - для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану по АДРЕСА_2 та на земельну ділянку площею 0,33 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_3, як на спадщину за заповітом після смерті матері - ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене у відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасники справи, яким рішення не було вручене у день його проголошення мають право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дати вручення рішення суду.

Суддя:В. І. Брагін