Провадження №2/428/1899/2018
22 листопада 2018 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі головуючого судді - Журавель Т.С., при секретарі - Андрусишин Н.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач є сином позивача, зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає у квартирі з 2014 року. Позивач змушена сплачувати комунальні послуги, які нараховуються на відповідача, тому позивач звернулася з даним позовом до суду.
Учасники справи, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилися. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Причини неявки відповідача суду не відомі.
У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст. 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Судом встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, на праві приватної власності належить ОСОБА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 02.03.1996 року.
У відповідності до копії акту про встановлення факту проживання / не проживання / № 21, затвердженого 19.09.2018 року директором КП «Житлосервіс «Світанок» ОСОБА_3, при опитуванні сусідів встановлено та підтверджено, що у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, фактично мешкає ОСОБА_1. Крім вказаної особи з 2014 року у квартирі ніхто не мешкає.
Аналізуючи викладене вбачається, що у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, відповідач не мешкає з 2014 року.
З огляду на викладене, та, враховуючи, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин понад передбачені законодавством строки та втратив інтерес до житла, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог на необхідність їх задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення особи права користування житловим приміщенням задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. С. Журавель