Справа № 296/1846/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"05" вересня 2018 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Четвертухи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Бетон-Цемент» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

1 березня 2018 року звернулось ПП «Бетон-Цемент» до Корольовського районного суду м. Житомира, в якому його представник просить стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача 23 575,64 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивовані наступним: 24 лютого 2017 року ОСОБА_2 керував автомобілем Mercedes-Benz 210, державний номер НОМЕР_1 в м. Житомирі по вул. Київське шосе, 8 та здійснив зіткнення з автомобілем Peugeot 2008 державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3. ДТП сталась з вини ОСОБА_2, що підтверджується поставною Корольовського районного суд м. Житомира від 29.03.2017. Позивач поніс матеріальні збитки у розмірі 120 163 грн.

Автомобіль відповідача було застраховано страховою компанією АТ «СГ «ТАС». Страхувальником на підставі заяви про страхове відшкодування буде відшкодовано 95 587,36 грн.

Позивач вважає, що відповідач як власник автомобіля повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди й страховою виплатою, а саме 23 575,64 грн.

Ухвалою судді від 16 березня 2018 року було прийнято до розгляду позовну заяву ПП «Бетон-Цемент», відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

19 червня 2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_1 заперечує проти позову та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач обґрунтовує відзив наступним, автомобіль Mercedes-Benz 210, державний номер НОМЕР_1, дійсно належав йому на праві власності, проте 13 січня 2010 року автомобіль був переданий у володіння, користування та розпорядження громадянам: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слівінською О.Б. У зв'язку з чим, відповідач зазначає, що з моменту видачі довіреності на автомобіль він не являється його власником.

19 червня 2018 року відповідач подав суду заяву з проханням змінити неналежного відповідача.

Суд залишив вказане клопотання без розгляду, оскільки відповідно до ст.51 ЦПК України, право заявити клопотання про заміну відповідача на належного має лише позивач.

У судове засідання сторони не прибули.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника, в якій ПП «Бетон-Цемент» позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Причини неявки відповідача суду невідомі, про час та місце судового засідання був повідомлений вчасно та належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 24 лютого 2017 року о 16:05 ОСОБА_2, керуючи в м. Житомирі по вул. Київське шосе, 8 автомобілем Mercedes-Benz 210, державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1, здійснив зіткнення з автомобілем Peugeot 2008, державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3, який належить приватному підприємству «Бетон-Цемент».

Вказане ДТП сталась з вини ОСОБА_2, що підтверджується постановою Корольовського районного суд м. Житомира від 29 березня 2017 року.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з рахунком та актом наданих робіт № СА-К-0425 від 27 квітня 2017 року, матеріальний збиток, завданий власникові транспортного засобу Peugeot 2008, державний номер НОМЕР_3, в результаті його пошкодження при ДТП складає 120 163,00 грн. (а. с. 5-10).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Mercedes-Benz 210, державний номер НОМЕР_1 була застрахована у АТ «СГ «ТАС». Страхова компанія відшкодувала 96 587,36 грн. (а. с. 14).

Відповідно до ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, яким є автомобіль, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно довідки Національної поліції № 645753 від 06 березня 2017 року (а. с. 2) та копії довіреності від 13 січня 2010 року (а. с. 31), власником автомобіля Mercedes-Benz 210, державний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_1.

Як вказує у своєму відзиві на позовну заяву відповідач - він не є власником вказаного автомобіля, оскільки на підставі довіреності, вказаний автомобіль був переданий у володіння, користування та розпорядження іншим громадянам, що суд вважає необґрунтованим на підставі наступного.

Сутність та правова природа загально-цивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. За ч.3 ст.244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч.1 ст.237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Крім того, довіреність видана 13 січня 2010 року і станом на день скоєння ДТП, втратила свою чинність, у зв'язку з закінченням терміну, на який вона видавалась. Отже, вказана довіреність не є належним доказом, що підтверджує передачу права користування транспортним засобом іншим особам, оскільки строк її дії закінчився 13 січня 2015 року.

Відповідачем не надано суду жодного доказу того, що його автомобіль на момент вчинення ДТП перебував на праві користуванні у інших осіб та документального підтвердження про наявність трудових відносин ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а тому відсутні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.1166, 1187 Цивільного Кодексу України, Постановою Верховного Суду України від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст.ст.2, 4, 12, 44, 76-81, 89, 128, 131, 133, 141, 259, 263-265, 280-284, 288-289 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов приватного підприємства «Бетон-Цемент» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, на користь приватного підприємства «Бетон-Цемент», , в якості відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 23 575 (двадцять три тисячі п'ятсот сімдесят п'ять) грн. 64 коп. і 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення, подавши апеляційну скаргу Апеляційному суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О. П. Сингаївський