УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на квартиру,-

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, в якій він просить визнати недійсним договір купівлі-продажу №738/к від 07.04.2003 р. укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який зареєстровано на Товарній біржі "Ольвія", за яким здійснено продаж однокімнатної квартири, загальною площею 35,5 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на однокімнатну квартиру, загальною площею 35,5 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Провадження у справі не відкрито.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення вищевказаного позову, яка мотивована тим, що ним подано до суду позовну заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на квартиру. Оскільки предметом позовних вимог є спірна квартира з тих підстав, що відповідач без достатніх правових підстав здійснив переоформлення об'єкту, внаслідок чого, майно, яке належить позивачу належить на праві власності третій особі, тобто він незаконно позбавлений права власності на спірну квартиру. 31.10.2018 року він звернувся до Відділу з питань надання адміністративних послуг Херсонської міської ради з метою проведення державної реєстрації права власності й отримання витягу з Державного реєстру речових прав, де й довідався, що 07.11.2018 р. відповідач подав аналогічну заяву з метою проведення державної реєстрації права власності на своє ім'я, але на підставі підробленого договору купівлі-продажу №738/к від 07.04.2003 р., нібито укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстровано на товарній біржі "Ольвія". Вказує, що між сторонами дійсно виник спір майнового характеру та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду. Просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та особам, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, до набрання рішенням по данній справі законної сили, вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо однокімнатної квартири, загальною площею 35,5 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступного.

Відповідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. (пункт 4 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Розглядаючи надані ОСОБА_1 докази, судом встановлено, що існує спір між сторонами щодо права власності на нерухоме майно, квартиру.

Суд вважає можливим застосувати забезпечення позову у вигляді заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та особам, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо однокімнатної квартири, загальною площею 35,5 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2, до набрання рішенням по данній справі законної сили, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Ухвала в повному обсязі виготовлена та підписана суддею 22 листопада 2018 року.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258, 259, 260, 261, 352, 354, 355, п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на квартиру - задовольнити.

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та особам, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо однокімнатної квартири загальною площею 35,5 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2, до набрання рішенням по справі №766/22776/18 законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України, подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Роз'яснити, що за приписами ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

СуддяОСОБА_4