Справа № 463/3700/17
Провадження № 2/463/519/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Четверта Львівська державна нотаріальна контора про визначення часток у нерухомому майні, визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, просить ухвалити рішення, яким визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру № 2 на вул. Ніжинській у м. Львові, а саме за ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 в розмірі ? за кожним та визнати за нею право власності на ? частки цієї квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, яка померла 30.04.2010р.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30.04.2010р. померла ОСОБА_7, яка за життя склала заповіт, згідно якого заповіла все своє майно позивачу. На праві спільної сумісної власності разом з відповідачами спадкодавцю належала квартира № 2 на вул. Ніжинській у м. Львові. Звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, не взмозі отримати свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що частка померлої у спільній сумісній власності не визначена і відповідачі, як інші співвласники відмовляються визначити частку померлої та крім цього, відмовляються надати будь-які документи щодо спадкового майна. За таких обставин не взмозі оформити свої спадкові права, та вимушена в судовому порядку визначити частку померлого, не відступаючи при цьому від принципу рівності. Через це, також просить визнати право власності на спірну частку у квартирі.

Відповідачі надали суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначають, що визнання права власності в судовому порядку є винятковим способом захисту спадкових прав. Натомість, позивач не надала жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що визнання права власності в позасудовому порядку є неможливим, що свідчить про відсутність підстав для задоволення такої вимоги. Крім того, визнають, що спадкодавець мав частку у зазначеній квартирі, однак після її смерті за рахунок коштів відповідачів така квартира кардинально змінилась, в тому числі, змінилась її вартість за рахунок проведених ремонтних робіт.

В судовому засіданні повноважний представник позивача ОСОБА_1 згідно договору про надання правової допомоги від 12.06.2017р. та ордеру на ведення справи серії ЛВ № 093654 позовні вимоги підтримав. Дав пояснення, аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити.

Відповідачі, а також представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_5, повноваження якого підтверджуються договором про надання правової допомоги від 24.11.2017р. та ордером серії ЛВ № 069336 в судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечили з підстав, зазначених в письмових запереченнях. Однак зазначили, що у вирішенні питання про визначення частки майна в спільному сумісному майні покладаються на розсуд суду та просять врахувати, що вартість квартири, в тому числі вартість частки на яку претендує позивач збільшилась внаслідок їхніх грошових затрат.

Представник третьої особи 4 ЛДНК в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. У вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 337, заведеної після смерті ОСОБА_7, дослідивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.

Відповідно до засвідченої копії свідоцтва про право власності на квартиру від 25.02.2008р. (а.с.17 спадкової справи № 337)АДРЕСА_1 в будинку № 33 на вул. Ніжинській у м. Львові належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_8

Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.4 спадкової справи № 337) ОСОБА_7 померла 30.04.2010р.

З заявою про прийняття спадщини позивач звернулась у встановлений законом шестимісячний строк, а саме 01.06.2010р. (а.с.1 спадкової справи № 337). В подальшому, після укладення шлюбу, що стверджується копією відповідного свідоцтва (а.с.12) позивачем змінено прізвище на «Танєнкова».

Як вбачається з копії заповіту від 16.02.2010р. (а.с.6), ОСОБА_7 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно з яким все своє майно заповіла позивачу ОСОБА_9, яка в подальшому 20.07.2012р., після укладення шлюбу змінила прізвище на «Стефанишин», а після розірвання цього шлюбу та укладення нового на «Танєнкова», що стверджується копіями відповідних свідоцтв та копією рішення Личаківського районного суду м. Львова від 05.05.2015р. (а.с.9, 10-11, 12).

Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

В п. 12. Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК).

З огляду на те, що в судовому засіданні не здобуто доказів про існування домовленості між співвласниками про відступлення від засад рівності у праві спільної сумісної власності, а не вирішення питання про розмір частки ОСОБА_7 створює перешкоди його спадкоємцю в оформлені спадкової маси, суд не вбачає перешкод для задоволення позовних вимог щодо визначення частки померлого на рівні 1/4, які до того ж, ґрунтуються на засадах рівності і жодним чином не обмежують права одних співвласників за рахунок інших. З метою захисту спадкових прав позивача суд ухвалює рішення про задоволення цієї вимоги.

Крім того, оскільки у звязку з визначенням частки одного із співвласників правовий режим спільної сумісної власності трансформується у спільну часткову не змінюючи при цьому правового статусу обєкта нерухомого майна, враховуючи презумпцію рівності часток у праві спільної власності та відсутності доказів про існування домовленості між співвласниками про відступлення від засад рівності, такі ж розміри часток слід визначити за іншими співвласниками відповідачами у справі.

Та обставина, що вартість майна істотно збільшилась внаслідок фінансових затрат відповідача висновків суду не змінює, оскільки домовленість співвласників про зміну розміру часток відсутня.

Що стосується вимоги про визнання права власності на 1/4 частки цієї квартири, в її задоволення належить відмовити.

Як розяснив Пленум ВСУ в п. 23 згаданої вище Постанови, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Оскільки в матеріалах спадкової справи відсутня відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, вимога про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом як така, що є передчасною не підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.4).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,81,82,141,223,263-265,268 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 319, 321, 368, 369, 372, 1216, 1218, 1226 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру № 2 на вул. Ніжинська, 33 у м. Львові: визначити, що частка ОСОБА_7, яка померла 30.04.2010 року, становила ?, визначити за ОСОБА_2 ? частку, визначити за ОСОБА_3 ? частку, визначити за ОСОБА_4 ? частку.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 213,34 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 213,34 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 213,34 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354,355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 01.03.2018 року.

Суддя: Леньо С. І.