Справа № 481/447/18
Провадж.№ 2/481/244/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.05.2018 року Новобузький районний суд Миколаївської області

в складі головуючої судді Вжещ С.І.,

при секретарі Юхименко Т.М.,

за участю відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

05.04.2018 року до суду надійшов цивільний позов ПАТ КБ «Приват Банк», згідно з яким останнє просило стягнути з відповідачки ОСОБА_3ян Т.Б. заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.07.2009 року, у сумі 47702,54 грн., а також судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, разом з позовом останній направив до суду письмову заяву за якою просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити і не заперечував проти заочного розгляду справи.

ОСОБА_3ян Т.Б. в судовому засіданні предявлений до неї позов визнала частково, не заперечувала проти того, що вона дійсно одержувала від позивача кредитні кошти, які згодом не мала можливості своєчасно періодично повертати, що потягло за собою виникнення заборгованості. Однак була не згодна з сумами нарахованих позивачем заборгованості за тілом кредиту, відсотками та штрафом, які вважає занадто завищеними.

Суд, вислухавши пояснення відповідачки, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

16.07.2009 року між позивачем та відповідачкою укладено кредитний договір № б/н про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 8).

Відповідно до пунктів 6.5, 6.6 Умов надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Умови) позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі невиконання зобов'язання за Договором, на вимогу Банку відповідачка зобов'язалась достроково виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), і оплатити винагороду Банку (а.с. 9-15).

При цьому, згідно положень п. 8.6 вказаних Умов, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Однак, відповідачка частково погашала кредит і відсотки лише до 26.03.2017 року, а в подальшому взагалі перестала проводити будь-яке погашення, у звязку з чим станом на 20.03.2018 року, за наданим позивачем розрахунком (а.с. 5-7), у неї виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 47702,54 грн., з яких:

1.заборгованість за тілом кредитом 3920,69 грн.;

2.заборгованість за відсотками за користування кредитом 38234,11 грн.;

3. заборгованість за пенею 2800,00 грн.;

4. штрафи відповідно до п. 8.6. Умов: фіксована частина 500,00 грн., процентна складова 2247,74 грн.

Відповідно частин 1, 3 ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки.

До того ж, ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу та пунктами 6.5-6.6. Кредитного договору передбачено, що в разі порушення позичальником строків виконання зобов'язань банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом.

Виходячи з вимог статей 526 і 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що з 26.03.2017 року відповідачка не тільки перестала погашати заборгованість, але й не отримувала грошові кошти з карткового рахунку. Отже, свій кредитний ліміт вона не збільшувала (а.с. 7). Між тим, не зважаючи на вказане, ОСОБА_2, помилково керуючись п.п. 3.2, 3.3 Договору та п. 3 наказів № СП-2014-6915682 від 18 червня 2014 року та № СП-2015-6552838 від 18 лютого 2015 року, після 27.10.2014 року, з 1 квітня 2015 року в односторонньому порядку безпідставно збільшував процентну ставку, про що повідомляв відповідача шляхом використання офіційного сайту Банку www.privatbank.ua та шляхом направлення їй SMS повідомлень.

Згідно наданого Банком розрахунку, проценти за користування кредитом складали: з 28.12.2007 року до 31.12.2012 року 36 (ставка 3 % в місяць по кредитним операціям), з 01.01.2013 року до 29.08.2014 року 30 % річних (ставка 2,5% в місяць); в період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року - 34,80 % річних (ставка 2,9 в місяць); в період з 01.04.2015 року 43,20 % (ставка 3,6 % в місяць).

Разом з тим, відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Отже, незважаючи на те, що пунктами 3.2. та 3.3. кредитного договору передбачено право Банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів за користування кредитом, таке збільшення, з огляду на вказані приписи ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України та зазначені обставини справи, є нікчемним.

Більш того, після 26.03.2017 року відповідач не збільшував розмір свого кредиту, і як видно з розрахунку боргу ОСОБА_3ян Т.Б. виконаного позивачем, станом на 20.03.2018 року заборгованість по тілу кредиту становила 2258,32 грн., а тому саме ця сума повинна залишатися незмінною, проте позивачем безпідставно визначено розмір заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3920,69 грн.

При цьому, відсотки за користування кредитом повинні були нараховуватися Банком за період з 27.03.2017 року по 20.03.2018 року (355 днів), виходячи із 36 % річних, про що також було безпосередньо зазначено у наказах ПАТ КБ «ПриватБанк» № СП-2014-6915682 від 18 серпня 2014 року та № СП-2015-6552838 від 18 лютого 2015 року.

Відтак, суд також не може прийняти як належні докази, надані Банком розрахунки заборгованості за користування відповідачем кредитом, у загальному розмірі 47702,54 грн.

В дійсності, розмір заборгованості за відсотками у ОСОБА_3ян Т.Б. перед Банком станом на 20.03.2018 року повинен становити 14 556,34 грн. (2258,32 грн. х 36 % : 360 днів х 355 днів + 13754,64) (де: 2258,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 355 - кількість днів, за яку нараховується заборгованість, тобто з 27.03.2017 року по 20.03.2018 року, 13754,64 грн. - раніше нараховані відсотки за користування кредитом).

Згідно Умов надання банківських послуг, за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків позичальнику нараховується пеня у розмірі 1 % від суми заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується один раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту чи відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн.

Тому з врахуванням положень п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України заборгованість по пені повинна складати 271 грн., яка розраховується за формулою (заборгованість за тілом кредиту х процентну ставку пені на х 12 місяців (2258,32 грн. х 1 %) х 12.

Розмір штрафів становить 1340,73 грн., з яких 500 грн. - фіксована частина, 840,73 грн. - процентна складова, яка розраховується за формулою: (заборгованість за тілом кредиту + заборгованість за процентами) х 5% = (2258,32 грн. + 14 556,34 грн.) х 5%.

Отже, загальна сума заборгованості відповідачки за Договором від 16.07.2009 року, станом на 20.03.2018 року, становить 18426,39 грн., яка складається з: 2258,32 грн. - заборгованості за кредитом; 14 556,34 грн. - заборгованості по відсоткам; 271 грн. пені, 1340,73 грн. штрафів, з яких 500 грн. - фіксована частина і 840,73 грн. - процентна складова.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16.07.2009 року знайшли підтвердження при судовому розгляді лише у розмірі 21376,83 грн., а тому вказаний позов підлягає частковому задоволенню.

Крім цього, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути на користь позивача судові витрати понесені останнім на оплату судового збору, але пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, оскільки позов підлягає задоволенню лише на 38,63% від заявлених вимог, то з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 680,66 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 2,76,82,83,200,206, 258-259,263-265,268, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої та проживаючої в м Новий Буг Новобузького району Миколаївської області по вулиці Першотравневій, 69 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» (, МФО 305299, р/р 3111) суму боргу за кредитним договором № б/н від 16.07.2009 року у розмірі 18426 (вісімнадцять тисяч чотириста двадцять шість) гривень 39 копійок та частину сплаченого позивачем судового збору в розмірі 680(шістсот вісімдесят) гривень 66 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області безпосередньо протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного його тексту.

Суддя