АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року м. Київ

Справа № 22-1932 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Шклянка М.П.

Унікальний номер № 753/22752/17-ц Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Апеляційний суд міста Києва. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Телятник І.М.

розглянувши у судовому засіданні справу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції порушив правову норму ч.1ст. 110 ЦПК України , де зазначено про те, що позивач має право подати позов про стягнення аліментів за місцем її проживання.

Також зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на ті обставини, що діти проживають разом з позивачем, перебувають на її утриманні і навчаються у школі І-ІІІ ступенів №309 Дарницького районну м. Києва.

Таким чином, апелянт вважає, що її незаконно позбавлено права підсудності справи за вибором позивача.

Учасники справи, в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду.

На адресу Апеляційного суду м. Києва надійшов відзив на апеляційну від ОСОБА_3 представника ОСОБА_2 в якій, вона просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Повертаючи позовну заяву, суд виходив з того, що дана справа не підсудна цьому суду, оскільки за вказаною позивачем адресою вона не значиться зареєстрованою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 109 ЦПК України (в редакції яка діяла на час постановлення ухвали) позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно ч. 1 ст. 110 ЦПК України (в редакції 2004 року) позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

З матеріалів справи убачається, що згідно відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/ КМДА», позивач ОСОБА_1 за зазначеною нею в позові адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованою не значиться.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"- місце проживання це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на ті обставини, що діти проживають разом з позивачем, перебувають на її утриманні і навчаються у школі І-ІІІ ступенів №309 Дарницького районну м. Києва, оскільки при подачі позову позивачем не надано доказів (договір оренди, тимчасова реєстрація) про те, що вона з дітьми дійсно проживають/перебувають за зазначеною в позові адресою.

Навчання дітей в певному учбовому закладі не є підтвердженням проживання та перебування позивача за зазначеною нею адресою.

При подачі апеляційної скарги апелянтом також не було надано доказів на підтвердження проживання або перебування позивача за зазначеною в позові адресою.

Суд першої інстанції перевірив належним чином відомості щодо місцезнаходження позивача та дійшов вірного висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права при постановленні ухвали про повернення позовної заяви є не обґрунтовані.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей, є обґрунтованим та таким, що ухвалене з дотриманням норм законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухвали суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 01 березня 2018 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль