Рішення

Іменем України

06 березня 2018 року м. Чернігів

Справа №751/10687/16

Провадження №2/751/5/18

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Дасюк Н. В.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_1 (не прибула)

представник позивача ОСОБА_2 (не прибула)

представник відповідача ОСОБА_3 (не прибув)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,

встановив:

ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 30 525,08 грн. заборгованості за кредитним договором від 14.08.2007 року, а також понесених судових витрат (а.с.2-3).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.08.2007 року відповідач у ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Погашення заборгованості повинно здійснюватися відповідно до умов договору. Проте, зобовязання щодо своєчасного внесення вказаних у Договорі платежів відповідачем порушені, внаслідок чого станом на 31.10.2016 року виникла заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, з урахуванням штрафних санкцій, у розмірі 30 525,08 грн.

У судове засідання представник позивача не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач та його представник у судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про поважні причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог та застосувати строк позовної давності (а.с.116-117, 122-123).

Відповідно ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 14.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н (а.с. 9-14, 113-115), за яким відповідач отримала кредит у розмірі 8 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо за законом ця форма для даного виду договору не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, ПАТ КБ «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та Правила надання банківських послуг».

Тобто, Умови та Правила є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам, які, таким чином, отримують доступ до всіх послуг банку.

Підписавши 14.08.2007 року заяву, ОСОБА_1 приєдналася до запропонованих ПАТ КБ «ПриватБанк» Умов та Правил надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах і Правилах надання банківських послуг та ОСОБА_4, і укладення кредитного договору саме таким чином не суперечить чинному законодавству України. Також відповідно до даної заяви, відповідачка погодилася вважати Умови та правила надання банківських послуг, ОСОБА_4 складовими частинами договору.

Таким чином, відсутність підпису на вказаних умовах не є підставою для висновку про те, що ОСОБА_1 не була з ними ознайомлена, враховуючи вказані Умови заяви. Також відповідач була ознайомлена з умовами кредитування із використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна», що підтверджується її підписом (а.с.115).

Строк дії картки №480007, яку було видано відповідачу, було встановлено до серпня 2011 року. Також у 2008 році відповідачеві по даному кредитному договору було видано картку №403274 терміном дії до серпня 2015 року (а.с.91).

Відповідно п.3.2. Умов та правил, клієнт надає згоду, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банку, клієнт надає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Так, відповідно Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно заяви про отримання кредиту від 14.08.2007 вбачається, що ОСОБА_1 встановлено кредитний ліміт в сумі 2500 грн, який поступово збільшено до 8 000 грн, що підтверджується випискою по рахунку (а.с.81-90).

В ході розгляду справи відповідачем та його представником не було спростовано доказів щодо факту отримання нової картки по вказаному договору, а також не було надано суду доказів того, що відповідач зверталася до банківської установи з заявою про закриття карткового рахунку.

У відповідності до положень п.5.3 Умов банк має право здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно п.4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.

При цьому згідно заяви, відповідач не заперечує проти інформування її про стан платіжної картки з допомогою e-mail або SMS.

Згідно п.6.4 Умов позичальник зобовязаний у разі незгоди із змінами Правил та/або тарифів банку звернутися в банк із письмовою заявою про розірвання договору і погасити заборгованість.

Згідно роздруківок ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 на номер телефону, зазначений в заяві, у 2014, 2015 роках надсилались повідомлення про зміну відсоткової ставки за виданою їй карткою (а.с.127-128). Відповідач не зверталась до банку із заявою про розірвання договору та продовжувала користуватись кредитною карткою, про що свідчить виписка по картковому рахунку (а.с. 81-90).

В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з п.п. 6.5 Умов, клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, що передбачений Договором.

Відповідачем порушені умови укладеного договору щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків, у звязку з чим станом на 31.10.2016 року утворилась заборгованість в сумі 30 525 грн 08 коп, з яких: заборгованість за кредитом 7860 грн 47 коп, заборгованість по відсоткам - 19224 грн 87 коп, заборгованість за пенею та комісією - 1748 грн 07 коп, штраф (фіксована частина) 250 грн., штраф (процентна складова) 1 441 грн 67 коп, що підтверджується наданим банком розрахунком (а.с.4-7).

Представником відповідача заявлено клопотання про застосування судом при вирішенні даної справи строку позовної давності 1 рік до штрафних санкцій та 3 роки до інших стягнень (а.с.116-117).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Вимоги про стягнення пені згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою її, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Крім того, слід зазначити, що пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої ним у постанові від 22.10.2014 року у справі №6-127цс14, обовязковість якої регламентована приписами статті 360/7 ЦПК України, за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

З виписки по проведенню операцій по платіжним карткам ОСОБА_1 (а.с.81-90) вбачається, що останній раз кошти на погашення суми заборгованості по рахунку надходили 18.02.2015 року в сумі 390 грн. Строк дії карти встановлений до серпня 2015 року. В суд з позовом ПАТ КБ „ПриватБанк звернулось 21.11.2016 року (а.с.20а), тобто в межах строку позовної давності.

Виходячи з цього, заявлені банком вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1заборгованості за кредитом - 7860 грн 47 коп, заборгованості по відсоткам - 19224 грн 87 коп підлягають задоволенню.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової) слід врахувати наступне.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17.

Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Таким чином, суд доходить висновку, що стягнення одночасно пені і штрафу, нарахованих за порушення строків проведення сплати коштів за кредитом, не відповідає вимогам закону та є подвійним стягненням, тому у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією у розмірі 1748 грн 07 коп слід відмовити.

З урахуванням наведених обставин, суд не приймає до уваги клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності щодо пені, оскільки у цій частині позову відмовлено за необґрунтованістю.

Відповідно до умов заяви, у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 120 днів, у звязку з чим банк змушений буде звернутись до суду, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн + 5% від суми позову.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, слід стягнути з відповідача заборгованість за договором б/н від 14.08.2007 року в сумі 28 689,61 грн, з них: заборгованість за кредитом 7 860 грн 47 коп; заборгованість за відсотками 19 224 грн 87 коп, штраф (фіксована частина) -250 грн 00 коп; штраф (процентна складова) 1 354 грн 27 коп (7 860,47 + 19 224,87 х 5 %).

Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1 295,14 грн (1378х28689,61/30525,08).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 261, 525, 526, 530, 533, 543, 549, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд

Вирішив:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої: 14000, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк (місцезнаходження: 01001, вул. Грушевського, буд.1-Д, м. Київ, ) заборгованість за кредитним договором від 14.08.2007 року в розмірі 28 689 (двадцять вісім тисяч шістсот вісімдесят девять) грн 61 коп., з них: заборгованість за кредитом 7 860 грн 47 коп, заборгованість за відсотками 19 224 грн 87 коп; штраф (фіксована частина) - 250 грн 00 коп; штраф (процентна складова) 1 354 грн 27 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк 1 295 (одну тисячу двісті девяносто пять) грн. 14 коп. судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 12.03.2018 року.

Суддя Н. В. Маслюк