ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4429/18 Номер провадження 22-ц/814/139/18Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Лобова О.А., Обідіної О.І.

за участю секретаря: Кальник А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 03 серпня 2018 року у складі головуючого судді Турченко Т.В.

у справі за поданням державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Гречківської Юлії Володимирівни про примусове проникнення до житла боржника.

в с т а н о в и в:

В серпні 2018 року державний виконавець Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ в Полтавській області Гречківська Ю.В. звернулася до суду із поданням про надання дозволу державному виконавцю на примусове проникнення до житлового будинку АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_4 з метою опису рухомого майна боржника ОСОБА_2 для подальшої реалізації та погашення заборгованості.

В обґрунтування подання зазначала, що на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження № 56478604 на загальну суму заборгованості 219352,20 грн. з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження з примусового виконання 2 виконавчих листів № 554/1631/15-ц, виданих 08.02.2018 року Октябрським районним судом м. Полтава про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 заборгованості у розмірі 195976 грн. та судових витрат за проведення експертизи 3220,55 грн.

Постановами державного виконавця від 24.05.2018 року відкрито виконавчі провадження ВП № 56478604 та ВП № 56478991, та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2

Зазначала, що 18 червня 2018 року державним виконавцем з метою проведення опису майна боржника здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1, в ході якого було встановлено, що боржник вдома відсутній, зі слів матері проживає у вказаному будинку, про рішення суду знає. В помешкання мати боржника державного виконавця не впустила, про що було складено акт, від підписання якого остання відмовилася.

Боржник ОСОБА_2 з матеріалами виконавчого провадження ознайомлений в присутності державного виконавця, тобто знав про рішення суду, проте ніяких дій щодо його виконання не вчиняв.

Згідно постанови державного виконавця від 24.05.2018 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 03 серпня 2018 року подання задоволено та надано дозвіл державному виконавцю Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області Гречківській Ю.В. на примусове проникнення до будинку АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_4, з метою опису майна боржника ОСОБА_2, подальшої реалізації та погашення заборгованості.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, боржник ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні подання.

Доводи апеляційної скарги мотивовано тим, що від виконання рішення суду він не ухиляється та здійснював добровільне часткове погашення заборгованості. Крім того вказує, що державним виконавцем не надано доказів наявності у боржника майна за місцем реєстрації, а будинок за адресою реєстрації її місця проживання належить на праві власності його батькам. Вважає, що подання про примусове входження до житла боржника є передчасним та необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу державний виконавець Київського ВДВС м. Полтава ГТУЮ в Полтавській області Гречківська Ю.В. просить апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

На підставі частини 5 статті 31 ЦПК України у зв'язку з ліквідацією Апеляційного суду Полтавської області та утворення апеляційного суду в апеляційному окрузі справу передано до Полтавського апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт перший частини першої статті 374 ЦПК).

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено та підтверджено наявними доказами, що на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження № 56478604 на загальну суму заборгованості 219352,20 грн. з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження з примусового виконання:

- виконавчого листа № 554/1631/15-ц, виданого 08.02.2018 року Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 заборгованості у розмірі 195976 грн.;

- виконавчого листа № 554/1631/15-ц, виданого 08.02.2018 року Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судових витрат за проведення експертизи - 3220,55 грн.

Постановами державного виконавця ВП № 56478604 та ВП № 56478991 від 24.05.2018 року відкрито виконавчі провадження з примусового виконання вказаних виконавчих листів та зобов'язано боржника подати декларацію про доходи та майно, а також попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Постановою державного виконавця від 24.05.2018 року дані виконавчі провадження об'єднано у зведене виконавче провадження ВП № 56478604.

Постановою державного виконавця від 24.05.2018 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2

Як вбачається з акту державного виконавця від 18 червня 2018 року, державним виконавцем у присутності понятих було здійснено вихід за місцем проживання боржника: АДРЕСА_1, в ході якого встановлено зі слів матері боржника, що ОСОБА_2 проживає у вказаному будинку, про існування заборгованості він знає, з невідомих причин рішення суду не виконується.

Згідно заяви представника боржника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_7 від 20.06.2018 року боржник ОСОБА_2 працює на посаді заступника директора ПП «Елеваторгазбуд» із заробітною платою 3750 грн., зареєстрованого рухомого або нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення, не має, а тому просив звернути стягнення на заробітну плату боржника.

Постановою державного виконавця від 24.05.2018 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2

Відповідно до положень статті 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи без її на те вільної згоди інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Згідно з приписами пункту 4 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до пункту 13 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

За нормами статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Отже, виходячи зі змісту наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2018 року, яке набрало законної сили 23 квітня 2018 року, по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_6 про пропорційне зменшення ціни житлового будинку, зарахування вартості витрат, необхідних для усунення недоліків, прихованих недоліків будинку та відшкодування матеріальної та моральної шкоди (справа № 554/1631/15-ц), присуджено до стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь ОСОБА_5 192976 грн. у відшкодування витрат на усунення недоліків, які відносяться до прихованих та не могли бути виявлені перед укладанням договору купівлі-продажу будинку 08 серпня 2013 року, та 3000 грн. компенсації моральної шкоди, а всього 195976 грн., а також судові витрати за проведення експертизи по 3220,55 грн. з кожного.

При виконанні вказаного судового рішення державним виконавцем було вжито всіх заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», проте рішення суду залишається невиконаним.

Законом України «Про виконавче провадження» (частина п'ята статті 19) боржник зобов'язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Боржник ОСОБА_2 свого зобов'язання належним чином не виконує, заходів щодо добровільного погашення заборгованості та виконання судового рішення не вживає, декларацію про доходи та майно за формою, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. № 2832/5), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802, державному виконавцю не подав, на виклики до державного виконавця не з'являється, що ускладнює своєчасне та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

За вказаних обставин надання судом дозволу державному виконавцю на примусове проникнення до житла боржника з метою виявлення та опису майна, на яке може бути звернуто стягнення, задля захисту майнових інтересів стягувача та виконання судового рішення не суперечить вимогам закону та є правомірним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо належності будинку АДРЕСА_1 його батькам висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки встановлено, що даний будинок є житлом боржника, дозвіл на примусове проникнення до якого й надано судом.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність доказів, що підтверджують наявність майна боржника за місцем проживання, є безпідставними, адже вчинення виконавчих дій шляхом входження до житлових та інших приміщень боржника, проведення в них огляду спрямоване саме на виявлення належного боржникові майна, на яке згідно із законом можливо звернути стягнення, його опису, подальшої реалізації та погашення заборгованості перед стягувачем.

Враховуючи наведене колегія суддів апеляційного суду залишає апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 03 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: /підпис/ С.Б. Бутенко

Судді: /підпис/ О.А. Лобов

/підпис/ О.І. Обідіна

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Полтавського

апеляційного суду С.Б. Бутенко