Ухвала

05 березня 2018 року

м. Київ

справа № 759/8778/14-ц

провадження № 61-268св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення апеляційного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Лапчевської О. Ф., Кравець В. А., Кулікової С. В.,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта банк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовні вимоги мотивовано тим, що згідно укладеного договору споживчого кредиту № 02 від 31 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», який є правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, остання отримала кредит у розмірі 100 000 доларів США на споживчі цілі до 31 жовтня 2028 року або достроково зі сплатою процентів за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання грошових зобовʼязань за договором споживчого кредиту 31 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та

ОСОБА_4 укладено договір іпотеки № 686707, згідно якого ОСОБА_4 передала позивачу в іпотеку однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно виписки із договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» продав, а ПАТ «ДельтаБанк» купив права та вимоги за кредитними договорами, у тому числі по договору споживчого кредиту № 02 від 31 жовтня 2007 року.

Посилаючись на вимоги статей 33, 39 Закону України «Про іпотеку», договір іпотеки від 31 жовтня 2007 року ПАТ «Дельта Банк», з урахуванням уточнених позовних вимог, просило в рахунок погашення заборгованості за договором споживчого кредиту № 02 від 31 жовтня 2007 року у розмірі

1 809 139 грн 07 коп., звернути стягнення на однокімнатну квартиру № 57 загальною площею 44,70 кв.м, житловою площею 18,40 кв.м, яка розташована в АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом передачі іпотекодержавтелю ПАТ «ДельтаБанк» вказаного предмета іпотеки у власність. Визнати за ПАТ «ДельтаБанк» право власності на нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 Виселити та зняти з реєстрації місце проживання та перебування ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_2, данні про яких внесені до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи. Зобовʼязати ОСОБА_4 передати ПАТ «ДельтаБанк» правоустановлюючі документи на предмет іпотеки (свідоцтво про право власності, державний акт), ключі від вхідних дверей (дублікати ключів), документи, що характеризують обʼєкт нерухомості (технічний паспорт на будинок), та інші документи, передбачені Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень в Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» та судові витрати.

Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 06 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що згідно положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша стаття 37 Закону України «Про іпотеку»).

Разом з цим, судом першої інстанції також відмовлено з підстав Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким предмет іпотеки не може бути примусово відчужений.

Рішенням апеляційного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково.

Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 06 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що судом першої інстанції помилково застосовано Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень, на період чинності цього Закону. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про застосування положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України.

11 грудня 2017 року представником ПАТ «Дельта Банк» - Сидоренко Н. М. подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що банк відповідно до умов іпотечного договору та Закону України «Про іпотеку» має право на набуття права власності на предмет іпотеки у разі порушення позичальником умов кредитного договору.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

30 січня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

26 лютого 2018 року справу передано судді-доповідачу.

При постановленні оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції застосовано положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 760/14438/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2016 року.

Передаючи справу № 760/14438/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення апеляційного суду міста Києва від

07 червня 2016 року на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду виходив із того, що є достатньо обґрунтовані підстави для відступлення від висновку щодо застосування норми права (статті 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку»,статті 328, 335, 376, 392 ЦК України) у подібних правовідносинах.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Оскільки справа № 760/14438/15-цпередана на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 759/8778/14-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252,статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Зупинити касаційне провадження у справі № 759/8778/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення апеляційного суду міста Києва від 27 листопада 2017 року до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 760/14438/15-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська