Справа № 603/716/18
Провадження №2/603/358/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2018 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді: Іванчука В. М.

при секретарі: Швець Н.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Монастириська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 19.04.1996 року у Заставецькій сільській раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №1.

Позов обґрунтовано тим, що 19.04.1996 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін народилось дві дитини: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач зазначає, що спільне життя у сторін не склалось, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки подружжя. Стосунки між сторонами почали погіршуватись після того, як відповідач переїхав працювати у м.Івано-Франківськ у 2005 році. Після цього він рідко приїжджав додому, не цікавився сімейним життям та з цього часу у сторін погляди на шлюб, сім'ю і відносини подружжя діаметрально протилежні. Між сторонами постійно виникали сварки та скандали, вони перестали розуміти один одного. Відповідач неодноразово застосовував до неї фізичну силу, виганяв з дому. В кінці лютого 2018 року відповідач змінив місце проживання, переїхавши у м.Івано-Франківськ, після чого сторони проживають окремо та жодних відносин не підтримують, а тому, позивач ОСОБА_1 вважає, що шлюб необхідно розірвати.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась. В поданій до суду заяві зазначила, що позовну заяву підтримує та просить її задоволити, справу розглянути у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У випадку визнання позову відповідачем та беручи до уваги те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд відповідно до ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України, в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрований 19.04.1996 року у Заставецькій сільській раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №1.

За час шлюбу у сторін народилось дві дитини: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області від 14.11.2002 року), та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 видане Заставецькою сільською радою Монастириського району від 03 .01.1997 року).

Позивач зазначає, що спільне життя у сторін не склалось, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов'язки подружжя. Між сторонами зникло почуття взаєморозуміння та поваги, відсутня згода у вирішенні сімейних проблем. На даний час сторони спільно не проживають та спільного господарства не ведуть.

Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин чи примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ст. 56 СК України).

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони припинили подружні відносини, шлюб розпався і носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, проти чого відповідач не запречує, що свідчить про те, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Неповнолітнього сина ОСОБА_3, після розірвання шлюбу, враховуючи визнання відповідачем позову та враховуючи права дитини на належне утримання та виховання, суд вважає за доцільне залишити з матір'ю.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому позовна вимога ОСОБА_1 про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища «ОСОБА_1» підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112, ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України, ст. ст. 89, 141, 200,223, 263,264, 265, 273, ст. 354, ст. 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) про розірвання шлюбу - задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 19 квітня 1996 року у Заставецькій сільській раді Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №1.

Неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати із матір'ю ОСОБА_1.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище "ОСОБА_1".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В. М. Іванчук