Справа № 344/8950/18
Провадження № 2/344/3420/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Антоняка Т.М.

секретаря - Максимів Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за межі України дитини, без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за межі України дитини, без згоди батька.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 26.08.2014 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем. За час проживання в шлюбі в сторін народилася дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає із позивачем. Вона матеріально утримує дочку та належним чином піклується про її здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З огляду на це має намір поїхати разом із дочкою за кордон для оздоровлення в морській кліматичній зоні. Відповідач не надає згоду на виїзд дитини за кордон, при цьому не наводячи жодних вагомих аргументів.

Позивач в судове засідання не з"явилася, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з"явився, його представник подала суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити без участі позивача. Позовні вимоги не заперечує, а також не заперечує щодо ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Суд, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.5).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 серпня 2014 року було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено на проживання з матір'ю ОСОБА_1 (а.с. 17-18).

З метою відпочинку та оздоровлення, позивач бажає здійснювати виїзди з дитиною за кордон.

Стаття 33 Конституції України встановлює, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Частиною 3 ст. 313 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок реалізації права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України».

Згідно ч. 1 ст. 3 зазначеного Закону, перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно з п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. У відповідності з вимогами п. 4 зазначених Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину.

Згідно зі ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Як зазначено у ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Враховуючи те, що шлюб між сторонами розірвано, відповідач не бере участь у вихованні дитини, а також той факт, що дитина потребує оздоровчого відпочинку, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково, надавши дозвіл ОСОБА_1 на тимчасовий виїзд (вивіз) дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон, без згоди батька - ОСОБА_2, до країн Європейського Союзу, терміном на один рік, з часу набрання рішенням законної сили та дозвіл ОСОБА_1, або її офіційному представнику, без згоди батька - ОСОБА_2, оформляти документи, необхідні для тимчасового виїзду ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон, до країн Європейського Союзу, терміном на один рік, з часу набрання рішенням законної сили.

Разом з тим, суд, не маючи намір порушити права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні, вважає за необхідне встановити термін один рік, протягом якого дитина може виїжджати за кордон без згоди батька.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до ст. 33 Конституції України, ст.ст. 7, 150,155 Сімейного кодексу України, ст. 313 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 3, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», керуючись ст. ст. 89, 263-265, 268, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за межі України дитини, без згоди батька задовольнити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на тимчасовий виїзд (вивіз) дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без згоди батька - ОСОБА_2, до країн Європейського Союзу, терміном на один рік, з часу набрання рішенням законної сили.

Надати дозвіл ОСОБА_1, або її офіційному представнику, без згоди батька - ОСОБА_2, оформляти документи, необхідні для тимчасового виїзду ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон, до країн Європейського Союзу, терміном на один рік, з часу набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 понесені нею витрати по оплаті судового збору у розмірі 704,00 грн.

В решті вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.