Справа № 604/69/18
Провадження № 2/604/102/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого - судді Сташківа Н.Б.,

за участю секретаря судового засідання - Кияшко М.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Підволочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вказавши що рішенням Підволочиського районного суду від 16 грудня 2008 року з відповідача вирішено стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн щомісячно. На даний час діти потребують значно більших матеріальних ресурсів у звязку із потребами в навчанні, розвитку, харчуванні, одязі та іншому. Позивач зазначає, що відповідач навідується до сина один раз в рік, не цікавиться життям та здоровям дитини, не приймає участі у додаткових витратах. З огляду на вказане, просить збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина з 300 гривень до 900 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судове засідання сторони, будучи повідомленими про дату і час розгляду справи, не зявилися, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності.

Позивач уточнила позовні вимоги, просить збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина з 300 гривень до 930 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що згідний сплачувати аліменти у розмірі 500 гривень, у звязку із сімейними обставинами.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Сторони з 14 жовтня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 13 березня 2008 року відділом РАЦС Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №24 (свідоцтва про одруження серія І-ИД №096469, видане 14 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області; про розірвання шлюбу серія І-ИД №020658, видане 13 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області).

Під час перебування в шлюбі у сторін 10 грудня 2004 року народився син ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ИД №162821, видане Камянківською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 04 січня 2005 року.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначених за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках.

З відповідача по справі стягуються аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2008 року до досягнення ним повноліття, про що свідчить рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 16 грудня 2008 року (цивільна справа №2-513/08).

З Акту обстеження матеріально - побутових умов проживання №б/н та довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №12-20 від 17 січня 2018 року, посвідчених виконкомом Підволочиської селищної ради Тернопільської області, вбачається, що позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, із: сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та матірю Валентиною, ІНФОРМАЦІЯ_4 Син навчається в Підволочиський ЗОШ №1. Житловий будинок належить матері позивача. Площа житлового будинку 82 кв. м. У власності позивача немає земельних ділянок. Сімя займається тваринництвом. Крім того, в акті зазначено, що позивач здійснює догляд за пристарілою особою, розлучена, з чоловіком разом не проживає.

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Підволочиської РДА №141 від 2 січня 2018 року, вбачається, що Позивач отримує компенсаційні виплати по догляду за особою, яка досягла 80 річного віку з 16 червня 2014 року по даний час (справа №802906).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

З поданих відповідачем свідоцтв про народження серія І-ИД №246276, та І-ИД №246277, виданими 05 вересня 2016 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, вбачається наявність на його утриманні малолітніх доньок: Анастасії та Олександри, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Так, визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-183 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у частці від заробітку (доходу), котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» з 01 січня становить 1860 гривень. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувалася обома батьками.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом не встановлено, що Відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обовязків з утримання неповнолітньої дитини, оскільки є працездатною особою і спроможний платити кошти на утримання дитини.

Індивідуальні відомості про застраховану особу №697, видані Тернопільським обласним управлінням пенсійного фонду України Тернопільської області, суд до уваги не бере, оскільки вказані відомості містять дані за 1999, 2004, 2005, 2013 роки, та не є актуальними на час прийняття рішення по даній справі. Крім того, згідно з відміткою на копії паспорта відповідача, ОСОБА_2 станом на 20 лютого 2018 року як безробітний у Тернопільському міськрайонному центрі зайнятості не зареєстрований.

Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, інтереси дітей при збільшенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дітей, потреби у розвитку та навчанні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, збільшити розмір аліментів, стягувати з Відповідача щомісячно аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, в твердій грошовій сумі, у розмірі 930 (девятсот тридцять) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і продовжувати до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме інтересам дитини і не порушуватиме права кожної із сторін.

Крім того, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України, з Відповідача в дохід держави слід стягнути 704,80 (шістсот сорок) гривень судового збору.

З огляду на вказане, відповідно до ст. ст. 180, 183 СК України позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 13, 141, 200, 247, 263-265, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 180-183, 184, 192 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Збільшити розмір стягнення аліментів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8 Казахстану та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_9, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, жительки с. Староміщина, вул. Шевченка, 16, Підволочиського району, Тернопільської області (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), встановлений рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області 16 грудня 2008 року по цивільній справі № 2-513/08 на неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 930 (девятсот тридцяти) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 січня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 704,80 (сімсот чотири гривні 80 копійок) гривень судового збору.

Виконавчий лист по справі № 2-513/08 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, - повернути в Підволочиський районний суд Тернопільської області.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина, в межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сташків Н.Б.