Справа № 361/2665/17 Головуючий у І інстанції Сердинський В. С.
Провадження № 22-ц/780/207/18 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 26 05.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 березня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Сержанюка А.С., Журби С.В.,

При секретарі - Топольському В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в Броварський міськрайонний суд Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18 квітня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, останній отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з якими, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до умов кредитного договору, банком було виконано свої зобов'язання, та надано відповідачу кредитні кошти у розмірі встановленому договором.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

Станом на 31 березня 2017 року ОСОБА_2 має заборгованість за кредитним договором в розмірі 23 054,04 грн., яка складається із наступного: 1 613,72 грн. - заборгованість за кредитом, 16 866,32 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3000,00 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, і штрафи: 500,00 грн. - фіксована частина та 1074,00 грн. - процентна складова.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути із відповідача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 23 054,04 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2017 року відмовлено ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просило, скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2017 року, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Зазначило, що рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2017 року є незаконним, ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2017 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2017 року скасуванню з прийняттям у справі нового рішення про відмову ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог з інших підстав, виходячи з наступного.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З позовною заяви ПАТ «ПриватБанк» вбачається, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18 квітня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, останній отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з якими клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до умов кредитного договору, позивачем було виконано свої зобов'язання, та надано відповідачу кредитні кошти у розмірі встановленому договором.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

Станом на 31 березня 2017 року, ОСОБА_2 має заборгованість за кредитним договором в розмірі 23 054,04 грн., яка складається із наступного: 1613,72 грн. - заборгованість за кредитом, 16 866,32 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3000,00 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, штрафи: 500,00 грн. - фіксована частина та 1074,00 грн. - процентна складова.

До позовної заяви, позивачем додано копію «Анкети-заяви позичальника», Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до Анкети-заяви, відповідач виявив бажання оформити на своє ім»я Дебетову особисту картку, тобто, він не просив оформляти йому кредитну картку «Універсальна».

Також, в Анкеті-заяві не має інформації щодо встановленого кредитного ліміту на картку.

Крім того, ПАТ КБ «ПриватБанк» не роз»яснено та не надано належних доказів в обгрунтування розміру основної кредитної заборгованості. Тому, є не зрозумілим те, як при встановленому ліміті в 300, 00 грн., може виникнути основна заборгованість в розмірі 1 613,72 грн.

Умови та Правила надання банківських послуг не підписані ОСОБА_2, в Умовах відсутня дата складання та не вказано, що ці Умови є додатком чи частиною конкретного договору чи заяви, текст Анкети-заяви, що викладений після підпису відповідача, не відноситься до її змісту, на Заяві також відсутній підпис уповноваженої особи ПАТ КБ «ПриватБанк» та печатка банку, є лише відтиск штампу та підпис менеджера, який, згідно тексту Анкети-заяви перевірив правильність та достовірність інформації та провів ідентифікацію, на підставі чого діяла зазначена особа у Анкеті-заяві не зазначено, так як довіреність на право укладення кредитних договорів не додана.

У тексті Анкети-заяві, яку позивач вважає кредитним договором, відсутні обовязкові (суттєві) умови, передбачені законодавством для договору про надання споживчого кредиту, а саме: кредитний ліміт, детальний розпис сукупної вартості кредиту в грошовому виразі, право дострокового повернення кредиту, розмір річної відсоткової ставки за кредитом, яка відсоткова ставка застосовуватиметься, отже, відсутні обовязкові умови договору, передбачені законодавством.

Відповідно до п. 2.4 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою НБУ 30 квітня 2010 року № 223, яке діяло на момент випуску картки, зазначено, що договір укладається в письмовій формі. Умови договору мають бути викладені державною мовою.

Емітент зобовязаний під час видачі спеціального платіжного засобу надати клієнту договір, правила використання спеціального платіжного засобу і тарифи банку.

Пунктом 2.5 зазначеного Положення визначено, що Емітент зобов»язаний забезпечити наявність у договорі таких умов, зокрема, тип спеціального платіжного засобу, види платіжних операцій, які клієнт має право здійснювати з використанням спеціального платіжного засобу, правила та максимальний строк їх виконання, порядок обслуговування рахунку (за дебетовою, дебетово-кредитною або кредитною схемою, порядок кредитування клієнта, тарифів банку на обслуговування операцій з використанням спеціального платіжного засобу на момент уклаення договору та порядок повідомлення клієнта про їх зміну, ліміти та/або обмеження за операціями з використанням спеціального платіжного засобу, порядок забезпечення емітентом та клієнтом безпеки під час користування спеціальним платіжним засобом, відповідальність емітента та клієнта тощо.

Кріи того, згідно ч. 3 ст. 1956-1 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в одностороньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в обностороньому порядку є нікчемною.

Частиною 4 ст. 1056-1 ЦК України встановлено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов»язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і порядку, встановлених крединим договором. Кредитодавець зобов»язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов»язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніше, як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Частиною 6 ст. 1956-1 ЦК України визначено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

Вказана інформація, що є суттєвими умовами договору, також відсутня в Анкеті-заяві, проте, з розрахунку позивача вбачається, що він з 01 вересня 2014 року збільшував відсоткову ставку та збільшив її до 43%, при цьому, повідомлення про збільшення ставки ОСОБА_2 жодного разу не направив, доказів направлення таких повідомлень суду не надав.

Також, колегія суддів вважає, що розрахунок заборгованості, викладений ПАТ «КБ «ПриватБанк» не може підтверджувати існування боргу так як він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших операцій.

Копія Анкети-заяви, яка додана до позовної заяви, не може підтверджувати існування боргу, так як вона є лише пропозицією укласти договір (офертою) в розумінні ЦК України і для укладення договору обов»язковим елементом процедури такого укладення є прийняття цієї пропозиції (акцепт), відсутність якої підтверджується доданими до позовної заяви документами, що свідчить про відсутність договору між сторонами.

В зазначеній Анкеті-заяві відсутні будь-які умови які є істотними для кредитного зобов»язання, насамперед, як вже зазначалося вище, в Анкеті-заяві не зазначений розмір кредитного ліміту, відсутня умова про надання позивачем тієї чи іншої суми, відсутня умова про обов»язок повернення цих коштів відповідачем.

Умови та Правила надання банківських послуг не можуть підтверджувати факт існування боргу, так як в цих документах немає жодного посилання на відповідача, а також вони ним не підписані, що свідчить про те, що вони на нього не розповсюджуються.

Викладене співпадає з правовою позицією, висловлену в ряді постанов Верховного Суду України, зокрема в постанові №6-16цс15 від 11 березня 2015 року, у справі №6-2320цс17 від 22 березня 2017 року, відповідно до якої, посилання на внутрішні документи банка (правила, положення і т.д.), які не були підписані позичальником як додаток до договору і які містять умови надання користування банківським кредитом, не мають юридичного значення та юридичних наслідків. Такі документи не є частиною договору і не можуть бути використані судами про визнання умов кредитного договору, зокрема порядку його повернення, оскільки не можливо ідентифікувати, чи саме з цими умовами та правилами погоджувався позичальник при отриманні банківської карти.

Зважаючи на вказану правову позицію та обставини справи справи, суд не може прийняти посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на існування Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку (які не підписані позичальником), їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Інших доказів з цього приводу до суду позивачем надано не було.

Таким чином, в ході розгляду справи, ПАТ КБ ПриватБанк» не було доведено обгрунтованості його доводів з приводу умов та порядку здійснення нарахуваннь (відсотків, пені, штрафу) за вказаним кредитом

За таких обставин, колегія суддів не може прийняти до уваги розрахунок заборгованості за кредитним договором, який складений позивачем, так як вважає його не правильним.

На вказані обставини, суд першої інстанції увагу не звернув, не дав їм належної оцінки та ухвалив у справі по суті правильне рішення - про відмову ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог, але не з тих підстав, тому, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно задовольнити частково, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської облатсі від 26 вересня 2017 року скасувати, ухвалити у справі нове рішення про відмову ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог, з вище викладених підстав.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2017 року скасувати, ухвалити у справі нове рішення про відмову Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: