Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 276/950/15-ц

провадження № 61-4232св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - приватне підприємство фірма «Олфарм»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 02 лютого 2016 року у складі суддів: Косигіної Л. М., Григорусь Н. Й., Худякова А. М.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до приватного підприємства фірми «Олфарм» (далі - ППФ «Олфарм»), в якому просила стягнути з відповідача 4 414 грн 57 коп. за час затримки у видачі трудової книжки та 24 379 грн 47 коп. за час вимушеного прогулу у зв'язку з неправильним формулюванням причини звільнення в трудовій книжці.

Зазначала, що її звільнено з роботи 30 листопада 2012 року, а трудову книжку направлено тільки 20 червня 2013 року. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 15 липня 2015 року з ППФ «Олфарм» на її користь стягнуто 2 587 грн 50 коп. за затримку видачі трудової книжки. Вказаним рішенням суду встановлено, що час затримки видачі трудової книжки становить 137 днів, а тому розмір середньої заробітної плати за затримку видачі трудової книжки має становити 7 002 грн 07 коп. Разом з тим, до стягнення у попередній справі вона заявила грошову суму у розмірі 2 587 грн. 50 коп., тому суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу, стягнув на її користь вказану суму, а не 7 002 грн 07 коп. За таких обставин вона має право на стягнення середньої заробітної плати в сумі 4 414 грн 57 коп., що є різницею вказаних сум.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 24 379 грн 47 коп. залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 207 ЦПК України.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2015 року позов ОСОБА_1 в іншій частині задоволено. Стягнуто з ППФ «Олфарм» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 4 414 грн 57 коп. за час затримки видачі трудової книжки.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в день звільнення (30 листопада 2012 року) позивач працювала, проте трудову книжку їй повернуто поштовим зв'язком 20 червня 2013 року, що свідчить про порушення ППФ «Олфарм» строків видачі трудової книжки працівнику. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 15 липня 2015 року встановлено, що середня заробітна плата позивача за останні два календарні місяці перед звільненням становить 51 грн11 коп., кількість робочих днів за час затримки видачі трудової книжки за період з 30 листопада 2012 року по 20 червня 2013 року становить 137 днів. Таким чином, розмір середньої заробітної плати за час видачі трудової книжки становить 7 002 грн 07 грн. Разом з тим, у попередній справі позивач просила стягнути середню заробітну плату за час затримки видачі трудової книжки у розмірі 2 587 грн 50 коп., збільшити чи зменшити позовні вимоги позивач має право лише у суді першої інстанції, а тому, виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу, суд стягнув середній заробіток за затримку видачі трудової книжки у межах заявленої суми. Вищевказане рішення апеляційного суду Житомирської області набрало законної сили. Різниця між середньою заробітною платою, яку позивачу належало б виплатити за затримку у видачі трудової книжки, та тією сумою, яку суд вирішив стягнути на користь позивача, становить 4 414 грн 57 коп. (7 002 грн 07 коп. - 2 587 грн 50 коп.), що підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 02 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що частиною першою статті 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. ОСОБА_1 про своє звільнення з роботи та порушення трудових прав дізналася 20 червня 2013 року, коли підприємство направило їй трудову книжку. З цього моменту відраховується тримісячний строк звернення до суду, передбачений частиною першою статті 233 ЦПК України. Із вказаним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду 28 липня 2015 року, поважних причин пропуску строку не вказала. Кошти, які просить стягнути позивач, не є заробітною платою, а тому положення частини другої статті 233 КЗпП України на дані правовідносини не поширюються. За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Підставою скасування оскаржуваного судового рішення заявник вказує те, що строк давності нею не порушено, оскільки рішенням апеляційного суду Житомирської області від 15 липня 2015 року задоволено частину її вимог про стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки. 28 липня 2015 року вона звернулася до суду із даним позовом у межах строку позовної давності, який переривався пред'явленням позову, який розглянуто апеляційним судом Житомирської області 15 липня 2015 року. Крім того, відповідач не заявляв про застосування позовної давності, а без заяви сторони у спорі позовна давність застосовуватись не може.

У запереченні на касаційну скаргу ППФ «Олфарм» зазначає, що можливість переривання позовної давності за статтею 264 ЦК України передбачається за умови, що між пред'явленням часткових вимог не сплив строк позовної давності. Про порушення своїх прав позивач дізналася 20 червня 2013 року, у період із 20 червня 2013 року по 15 липня 2015 року іншої частини вимог про виплату середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки не заявляла. За таких обставин, позивачем пропущено строк звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016 року справу призначено до розгляду. 31 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судами встановлено, що із 03 вересня 2012 року ОСОБА_1 працювала комірником на складі ППФ «Олфарм», згідно наказу № 18 від 03 вересня 2012 року. Наказом № 23 від 30 листопада 2012 року її звільнено з роботи за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України.

Згідно табеля обліку робочого часу за листопад 2012 року, позивач працювала в день звільнення 30 листопада 2012 року. Трудову книжку їй направлено поштовим зв'язком 20 червня 2013 року, що свідчить про порушення ППФ «Олфарм» строків видачі працівнику трудової книжки.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 24 вересня 2014 року визнано незаконним та скасовано наказ № 23 від 30 листопада 2012 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України. Зобов'язано ППФ «Олфарм» внести зміни до трудової книжки, вказавши дату звільнення 30 листопада 2012 року за частиною третьою статті 38 КЗпП України. Стягнуто з ППФ «Олфарм» на користь ОСОБА_1 1 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні іншої частини вимог та зустрічного позову ППФ «Олфарм» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 15 липня 2015 року вищевказане рішення скасовано в частині визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та вихідної допомоги, ухвалено нове рішення, яким змінено наказ № 23 від 30 листопада 2012 року в частині формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України на частину третю статті 38 КЗпП України. Стягнуто з ППФ «Олфарм» на користь ОСОБА_1 2 587 грн 50 коп. за час затримки видачі трудової книжки та 3 450 грн вихідної допомоги. В іншій частині рішення залишено без змін.

Вказаним рішенням суду встановлено, що кількість робочих днів за час затримки видачи трудової книжки становить 137 (період з 30 листопада 2012 року по 20 червня 2013 року), розмір середньоденної зарплати - 51 грн 11 коп., а тому середній заробіток за цей період складає 7 002 грн 07 коп. Разом з тим, виходячи з принципу диспозитивності, апеляційним судом стягнуто на користь ОСОБА_1 2 587 грн 50 коп. з урахуванням заявлених нею вимог.

Відповідно до статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Встановлені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-409цс16 від 06 квітня 2016 року, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині.

Згідно зі статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається із цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Оскільки трудовим законодавством не врегульовано питання щодо переривання перебігу позовної давності, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на такі відносини.

Відповідно до частини другої статі 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Предметом позову, який розглянуто апеляційним судом Житомирської області 15 липня 2015 року, є лише частина (2 587 грн 50 коп.) вимоги про виплату середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки, право на яку має позивач (7 002 грн 07 коп.).

Позов про стягнення різниці вказаних сум у розмірі 4 414 грн 57 коп. ОСОБА_1 заявила 28 липня 2015 року, тобто у межах тримісячного строку позовної давності.

Внаслідок неправильного застосування норм матеріального права про позовну давність апеляційний суд помилково скасував ухвалене згідно закону рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційний суд скасував судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує рішення апеляційного суду та залишає в силі рішення суду першої інстанції на підставі статті 413 ЦПК України.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 02 лютого 2016 року скасувати, залишити в силі рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2015 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик