Провадження номер 2/522/1865/18
01 березня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого - судді Шенцевої О.П.,
при секретарі Соболевій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про надання дозволу на виїзд за межі України, -
Позивачка звернулась до суду з позовом, уточнивши позовні вимоги просила, надати дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди за межі України неповнолітній дитині - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Держави Ізраїль, з 01 березня 2018 року по 01 вересня 2019 року у її супроводі, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, а також надати дозвіл, на оформлення та виготовлення проїзних документів на багаторазові тимчасові виїзди за межі України неповнолітньої дитини.
У судовому засіданні позивачка просила задовольнити уточнені вимоги та слухати справу без фіксації судового процесу.
Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надано.
Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до позову документів, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний. Від даного шлюбу є неповнолітній дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
З відповідачем позивачка разом не проживає, малолітня дитина проживає разом з позивачкою.
Підставою для звернення до суду з даним позовом стало те, що позивачка бажає відвідати родичів та друзів, які проживають в Державі Ізраїль в період з 01 березня 2018 року по 01 вересня 2019 року. Позивачка вважає, що така подорож піде на користь дитині, розширивши її світогляд та можливості.
Відповідно до 2 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитині законом та іншим засобам повинні бути забезпечені спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б йому розвиватися фізично, розумово, морально та духовно.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці.
Пунктом 2 ст. 154 СК України передбачено, що батьки мають право звертатися за захистом прав та інтересів дітей.
На думку суду, тимчасове перебування дитини в Державі Ізраїль ознайомлення її з іншою культурою, спілкування з рідними, огляд архітектурних та інших визначних пам'яток, буде сприяти освітньому вихованню та культурному розвитку дитини.
Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» для виготовлення проїзного документу дитини необхідно нотаріально посвідчене клопотання обох батьків, а за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року проїзний документи дитини (дитячий паспорт) може бути виготовлений на підставі рішення суду.
Батьківські права, відповідно до ч.2, ч. 1 ст.155 СК України, не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Таким чином, враховуючи виключно інтереси дитини, суд вважає вимоги позивачки законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
На підставі викладеного, керуючись, ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 133, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про надання дозволу на виїзд за межі України - задовольнити.
Надати дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди за межі України неповнолітній дитині - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Держави Ізраїль, з 01 березня 2018 року по 01 вересня 2019 року у супроводі матері - ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса, АДРЕСА_1), без згоди та супроводу батька ОСОБА_2.
Надати дозвіл ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса, АДРЕСА_1), на оформлення та виготовлення проїзних документів на багаторазові тимчасові виїзди за межі України неповнолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя