Справа№340/699/17
Провадження № 2/340/69/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2018 року суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинський А.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину та стягнення неустойки (пені), -

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом про зміну розміру аліментів, що стягуються з відповідача за рішенням суду та просить стягувати аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, а також стягнути неустойку в розмірі 5870, 30 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що згідновиконавчого листа №340/645/13-ц від 17.02.2016 виданого Верховинським районним судом Івано-Франківської області з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 470 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. На даний час збільшились потреби дитини, і на його утримання їй не вистачає коштів, оскільки розмір аліментів визначений судом не відповідає мінімуму, який встановлений законом на даний час. Крім того, рішення суду відповідачем не виконується належним чином, у звязку з чим по сплаті аліментів в нього наявна заборгованість, яка станом на 01.12.2017 становила 19080,00 грн. та утворилася пеня за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 5870, 30 грн. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 15.01.2018 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія І-НМ №103132 від 17.05.2001, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що зроблено актовий запис № 33 (а.с. 8).

На підставі виконавчого листа №340/645/13-ц від 17.02.2016 виданого Верховинським районним судом, із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 прис. Безвідне Верховинського району Івано-Франківської області на користь ОСОБА_4 аліменти в твердій грошовій сумі по 470 грн. щомісячно на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і проводити до досягнення ним повноліття, починаючи з 24.07.2013.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

За змістом положень статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Таким чином суд вважає, що встановлений розмір аліментів судом може бути переглянутий та збільшений або зменшений судом у випадку наявності для цього передбачених законом підстав.

Заявляючи позовні вимоги про збільшення розміру аліментів позивач посилається на те, що син виріс, внаслідок чого збільшилися витрати на його утримання.

Дійсно, суд погоджується із доводами позивача про збільшення розміру аліментів на дитину, оскільки визначений рішенням суду розмір є значно низьким і не відповідає інтересам дитини.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, суд враховуючи стан здоров'я, матеріальне становище дитини, її потреби, матеріальне становище платника аліментів та виходячи з визначеного законодавством рівного обовязку батьків щодо утримання неповнолітньої дитини, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, інфляційних процесів, що відбувалися у державі впродовж періоду з 2013 по 2018 роки, приходить до переконання, що встановлений раніше розмір аліментів рішенням суду підлягає збільшенню до 1500 грн., які відповідач зобовязаний сплачувати на утримання дитини щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. При цьому такий розмір аліментів є достатнім, та таким, що здатний забезпечити дитині належні умови для існування, повноцінного розвитку та належних умов проживання.

Що стосується позовної вимоги про стягнення неустойки (пені) внаслідок несплати аліментів суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.

Згідно ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з розрахунку по аліментах з громадянина ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, наданого старшим державним виконавцем Верховинського РВ ДВС ОСОБА_5 станом на 01.12.2017 заборгованість по сплаті аліментів становить 19080,00 грн. (а.с.7).

Також встановлено, що несплата відповідачем аліментів на утримання дитини, стала підставою для звернення позивача до правоохоронних органів з відповідними заявами (а.с.9-10).

Оскільки судом безспірно встановлено факт наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів перед позивачем, і жодних доказів поважності причин несплати такої, відповідачем суду не представлено, а тому суд вважає доведеною вину відповідача у несплаті аліментів та відповідно настання відповідальності за виникнення заборгованості по сплаті такої.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність нарахування пені відповідно до ст.196 СК України на суму заборгованості по аліментам.

Згідно із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 01.07.2015 року по справі №6-94цс15, яка відповідно до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, неустойка (пеня) за один місяць розраховується так: заборгованість по аліментам за місяць помножена на 1% пені та помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума пені визначається шляхом складання нарахованої пені за кожний із прострочених платежів за кожний місяць.

Враховуючи наведене, загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати відповідачем аліментів на утримання дитини за період з 01.08.2014 по 01.12.2017 становить 5870 грн. 30 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. А тому в цій частині позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.11-13, 81, 137, 259, 264-265, 268, 279, 430 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів та стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі, в розмірі 1500 гривень (однієї тисячі пятсот гривень), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 27.12.2017 та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 5839 гривень 30 копійок (пять тисяч вісімсот тридцять девять гривень тридцять копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі, в межах суми платежу за один місяць, в розмірі 1500 гривень (однієї тисячі пятсот гривень).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Верховинський районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.Б. Бучинський