ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

23 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 641/5150/18

провадження № 22-ц/818/621/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Піддубного Р.М. (суддя - доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1,

боржник - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2018 року, постановлену в складі судді Фанда О.А.,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання дітей - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини заробітку платника аліментів.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2018 року у видачі судового наказу відмовлено на підставі ст. 165 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати, справу направити до того ж суду для вирішення питання про видачу судового наказу.

В обґрунтування скарги зазначила, що ст.165 ЦПК України, якою керувався суд першої інстанції, містить вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу, та не містить вимог про надання документу, що підтверджує проживання дітей разом з заявником.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що ОСОБА_1 фактично проживає окремо від нього та дітей, ним виконуються передбачені Сімейним кодексом обов'язки щодо виховання дітей, їх утримання, шлюб між ним та заявником не розірвано, а тому відсутні підстави для видачі судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дітей.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано документу на підтвердження проживання дітей разом із заявником, у зв'язку з чим заява ОСОБА_1 подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України, що відповідно до ст.165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 ЦПК України. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 4 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половина заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст. 163 ЦПК України.

Так, п. 4 ч. 2 ст. 163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана в порушення вимог статті 163 цього Кодексу.

Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом (ч. 3 ст. 167 ЦПК).

Згідно з ч. 1 ст.170 ЦПК України боржник має право протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Оскільки звернувшись із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_1 документів, що підтверджують проживання дітей разом з нею, у зв'язку з чим їй належить право вимоги, не надала, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність встановлених законом підстав для відмови у видачі судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 166 ЦПК).

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова