Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 318/1533/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Петрова В. В.
Провадження №22-ц/778/932/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

Головуючого Кочеткової І.В.,

суддів: Гончар М.С.,

ОСОБА_2,

секретар Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 07 листопада 2016 року,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2016 року ОСОБА_3, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання дитини.

В позові зазначала, що сторони перебували у шлюбі, мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Заочним рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду від 28.04.2016 року визначено постійне місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 з позивачем, неповнолітня донька ОСОБА_5 залишилась проживати з відповідачем. Позивач сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки від її заробітку. Відповідач працевлаштований, має постійний дохід, але добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки ОСОБА_6 не надає. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову до суду та до повноліття дитини.

Рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 07 листопада 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30. 06. 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4, зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідача до досягнення повноліття дитиною, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 180, 182,183 СК України та виходив з обовязку батька утримувати своїх дітей.

З таким висновком можна погодитись.

Відповідно до ч.ч.1,2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язку щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі(ч.3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Судом встановлено, що з 04 вересня 1999 року сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року, і є батьками неповнолітніх доньок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 6-7) .

Заочним рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 10.11.2015 року з позивача ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання двох дітей, у тому числі і доньки ОСОБА_6, у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( а.с. 11).

28 квітня 2016 року заочним рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду було визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6, 11.11. ІНФОРМАЦІЯ_3, з позивачем ОСОБА_3, за місцем її проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. корпус1АДРЕСА_1 ( а.с. 12-13).

Старша донька ОСОБА_5 мешкає з батьком ОСОБА_4

31 травня 2016 року заочним рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 були задоволені, зменшено розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей з 1/3 на 1/4 частку від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, судом першої інстанції встановлено, що на час ухвалення оскаржуваного судового рішення неповнолітня донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає з матірю ОСОБА_3, а розмір аліментів, які були стягнуті з останньої на двох дітей було зменшено рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду від 31 травня 2016 року з 1/3 до 1/4 частки саме з тих підстав, що неповнолітня донька ОСОБА_6 проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Відповідач у справі не заперечував, що участі в утриманні молодшої дочки ОСОБА_7 він не приймає. Аліменти, які стягуються з позивачки на користь відповідача останній фактично витрачає на утриманні дочки ОСОБА_8, яка залишилася проживати з ним.

Рішення суду першої інстанції забезпечує права дітей на належне утримання від батьків, що гарантовано нормами СК України, відповідає принципам справедливості та розумності.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявність заочного рішення Камянско-Дніпровського районного суду від 31 травня 2016 року, яким було зменшено розмір аліментів на утримання дітей з 1/3 на 1/4 частки заробітку (доходів), не дає підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає з ОСОБА_3, не заслуговує на увагу.

Батьки несуть відповідальність за забезпечення дітей в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Суд при визначені розміру аліментів в повному обсязі врахував обставини, передбачені ст. 182 СК України і визнав, що стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно відповідає його доходам. Обов'язок утримувати неповнолітніх дітей поширюється на обох батьків.

Некоректне викладення судом першої інстанції резолютивної частини заочного рішення про зменшення розміру аліментів з 1/3 до ? частки, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5, у звязку із зміною місця проживання молодшої дочки не є підставою для відмови у позові про стягнення аліментів з батька на утримання доньки ОСОБА_6, яка проживає з матірю і яку батько не утримує.

На час перегляду справи судом апеляційної інстанції в провадженні суду першої інстанції перебуває справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення стягнення аліментів на утримання ОСОБА_6. Несвоєчасне звернення ОСОБА_3 до суду з таким позов не є підставою для відмови їй у позові у цій справі і для позбавлення дитини утримання від батька.

Наведене свідчить, що суд з'ясував усі обставини справи та надав їм належну правову оцінку, дотримався встановлених ст. 212 ЦПК України( в редакції Закону на час ухвалення судового рішення) правил оцінки доказів, відповідно до яких суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б свідчили про порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення суду відповідає вимогам ст.ст.263,264 ЦПК України, підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1.п.1, 375, 381,381 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 07 листопада 2016 року у цій справі залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: