Постанова

Іменем України

15 травня 2018 року

м. Київ

справа № 756/10179/16-ц

провадження № 61-50св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Кузнєцова В. О.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Київенерго»,

відповідач - ОСОБА_4,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на рішення Апеляційного суду міста Києва від 15 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Українець Л. Д., Оніщука М. І., Шебуєвої В. А.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиту не обліковану електричну енергію. На обґрунтування позовних вимог ПАТ «Київенерго» посилалося на те, що ОСОБА_4, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_2, є споживачем електроенергії, на його ім'я відкрито особовий рахунок НОМЕР_1. 07 жовтня 2014 року в ході обстеження розрахункового приладу обліку електроенергії за адресою відповідача працівниками ПАТ «Київенерго» було виявлено факт грубого порушення Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (далі - ПКЕЕН), а саме: пошкодження пломби електропередавальної організації, втручання в параметри розрахункового засобу обліку. На підставі виявленого порушення було складено акт порушень № 36499 і зроблено розрахунок обсягу та вартості не облікованої електроенергії, за яким заподіяні збитки склали 4 867 грн 38 коп. Враховуючи викладене, ПАТ «Київенерго» просило стягнути з відповідача на заборгованість за спожиту не обліковану електричну енергію у вищевказаній сумі та понесені судові витрати.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 15 вересня 2016 року у складі судді Камбулова Д. Г. позов ПАТ «Київенерго» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Київенерго» заборгованість за спожиту не обліковану електричну енергію у розмірі 4 867 грн 38 коп. та судовий збір у розмірі 1378 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем доведено факт порушення відповідачем ПКЕЕН, яке полягає в не облікованому споживанні електричної енергії внаслідок втручання в роботу електролічильника, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 15 листопада 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задоволено. Заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 15 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позовних вимог ПАТ «Київенерго» відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що оскільки лічильник електричної енергії споживача ОСОБА_4 розташований на сходовій клітці, то зняття, опломбування та експертиза електричного приладу були проведені позивачем з порушенням вимог законодавства. Зокрема, при знятті та опломбуванні лічильника не був присутній представник житлової організації (балансоутримувача будинку). ПАТ «Київенерго» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вини відповідача у пошкодженні пломб приладу лічильника електричної енергії та втручання у його роботу з метою заниження показників спожитої електричної енергії.

08 грудня 2017 року ПАТ «Київенерго» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просило рішення Апеляційного суду міста Києва від 15 листопада 2017 року скасувати, а рішення місцевого суду залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд безпідставно не відклав розгляд справи на інший день, оскільки ПАТ «Київенерго» просило проводити судове засідання, призначене на 15 листопада 2017 року, за відсутності його представника лише у разі неявки у це засідання відповідача та відсутності необхідності надання додаткових доказів. Власник будинку або організація, у віданні якої перебуває будинок, несе відповідальність за збереження цілісності поквартирних приладів обліку, встановлених на сходових клітках та пломб на них, а відповідальність за самовільне втручання в роботу електролічильника несе споживач електричної енергії. Висновок суду першої інстанції про доведеність факту порушення відповідачем ПКЕЕН, що полягало в не облікованому споживанні електричної енергії внаслідок втручання в роботу електролічильника, у результаті якого лічильник споживача недораховував електричну енергію на 54,62 %, є правильним та ґрунтується на зібраних у справі доказах.

23 березня 2018 року ОСОБА_4 подав до суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення та просив відмовити у задоволенні скарги, зазначаючи про те, що ПАТ «Київенерго» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження його вини у пошкодженні пломб приладу обліку електричної енергії, який був встановлений на сходовій клітці, та втручання у його роботу з метою заниження показників спожитої електричної енергії. Посилання позивача на відсутність його представника при розгляді справи в суді апеляційної інстанції не може слугувати підставою для скасування оскаржуваного рішення.

12 квітня 2018 року ПАТ «Київенерго» подало до суду відповідь на відзив на касаційну скаргу, в якому просило відхилити цей відзив у зв'язку з його необґрунтованістю, зазначаючи про те, що акт про порушення № 36499 є дійсним, оскільки його підписали три представники енергопостачальника. Розмір не облікованої електричної енергії був розрахований на підставі Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частиною першою статті 213 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень (далі - ЦПК України 2004 року) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (частина перша статті 214 ЦПК України 2004 року).

Рішення суду апеляційної інстанції відповідає наведеним нормам процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Статтею 1 ЦПК України 2004 року установлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України 2004 року).

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 57 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною першою статті 58 ЦПК України 2004 року передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 59 ЦПК України 2004 року обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є споживачем електричної енергії на відплатній основі, яку постачає ПАТ «Київенерго», за адресою: АДРЕСА_1, на його ім'я відкрито особовий рахунок НОМЕР_1.

Лічильник електричної енергії споживача ОСОБА_4 розташований на сходовій клітці багатоквартирного будинку.

07 жовтня 2014 року контролерами ПАТ «Київенерго» складено акт про порушення № 36499, в якому зазначено, що проведеною перевіркою виявлено порушення споживачем статей 26, 27 Закону України «Про електроенергетику», пунктів 10, 14, 42 ПКЕЕН, а саме: пошкоджені пломби електропередавальної організації, виявлені ознаки втручання в параметри розрахункового засобу обліку. Лічильник та пломби потребують проведення експертизи.

07 жовтня 2014 року представниками постачальника електричної енергії ПАТ «Київенерго» складено акт про усунення порушення ПКЕЕН, в якому зазначено, що лічильник типу СОЕА-09М2 № 436098 з показниками 008922 замінений на лічильник типу СОЕА-09 № 794327 з показниками 002840. Знятий лічильник упакований в сейф-пакет № А00039/97 та відправлений на експертизу.

Актом про порушення від 07 жовтня 2014 року № 36499 ПАТ «Київенерго» було проведено розрахунок обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН. Згідно з цим актом вартість не облікованої електричної енергії склала 4 867 грн 38 коп.

Актом проведення експертизи лічильників електроенергії від 19 листопада 2014 року та актом технічного огляду приладу обліку електричної енергії установлено, що пломби електролічильника споживача ОСОБА_4 пошкоджені (перетиснуті); внаслідок пошкодження пломб держповірки та виробника отримано несанкціонований доступ до конструкції лічильника; метрологічні параметри не відповідають класу точності. Зазначені акти були складені за відсутності споживача.

19 травня 2015 року ОСОБА_4 направлено лист про необхідність сплати вартості не облікованої енергії.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктами 10, 11 ПКЕЕН відповідальність за збереження приладів обліку, встановлених у квартирі або на інших об'єктах споживача, та пломб на них покладена на споживача електроенергії. У разі встановлення лічильника в квартирі (будинку) або іншому об'єкті споживача енергопостачальником складається акт про збереження пломб у двох примірниках, один з яких залишається у споживача.

При цьому споживач електроенергії зобов'язаний забезпечувати збереження цих приладів обліку та пломб на них (пункт 42 ПКЕЕН).

Відповідальність за збереження поквартирних приладів обліку, встановлених на сходових клітках, та пломб на них несе власник будинку або організації, у віданні якої перебуває будинок (пункт 11 ПКЕЕН).

Разом із цим порядок проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів визначається Положенням про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів, затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики України від 21 червня 2003 року № 322 (далі - Положення), та Інструкцією про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії споживачів, затвердженої директором СВП «Київські електричні мережі» ПАТ «Київенерго» (далі - Інструкція), на підставі зазначеного Положення та інших нормативних актів, якими регулюються питання користування електричною енергією.

Відповідно до пункту 1.3.2 Положення експертиза лічильників проводиться у разі наявності ознак порушення пломб чи підробки відтиску тавра територіального органу Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики або енергопостачальника, втручання в лічильний механізм.

Згідно з пунктом 2.2 Положення зняття та опломбування лічильника, що підлягає експертизі, проводиться у присутності споживача або представника організації, у віданні якої перебуває будинок (у разі встановлення лічильника на сходовій клітці). Аналогічне положення міститься у пункті 2.9 Інструкції.

Відповідно до пункту 2.3 Положення лічильники, що підлягають експертизі, повинні пломбуватися з використанням пломби, логотип якої містить індивідуальний номер та назву енергопостачальника. Пломба додатково встановлюється у тому самому місці, де встановлена пломба Держспоживстандарту. У разі неможливості встановити пломбу в цьому місці або виявлення пристосувань для заниження показань лічильника лічильник разом з цими пристосуваннями пакується в поліетиленовий пакет і опломбовується в присутності споживача або представника організації, у віддані якої перебуває будинок (у разі встановлення лічильника на сходовій клітці).

Згідно з пунктом 2.4 Положення після зняття й опломбування лічильника електричної енергії представник енергопостачальника складає акт-повідомлення про направлення на експертизу лічильника електроенергії у двох або, у разі встановлення лічильника на сходовій клітці, трьох примірниках відповідно до форми, наведеної у додатку 1 (по одному для споживача, організації, у віддані якої перебуває будинок, і енергопостачальника). В акті-повідомленні вказуються мета експертизи лічильника та причини, що викликали необхідність її проведення, спосіб пломбування та інше.

Пункт 2.13 Інструкції також передбачає повідомлення споживача про проведення експертизи.

Згідно з пунктом 3.3.6 Інструкції у разі виявлення ознак пошкодження пломб електропостачальної організації проводиться судово-криміналістична експертизи.

Пункт 3.3.7 Інструкції передбачає в описі експертизи визначення способу заниження роботи приладу.

Згідно з пунктом 3.3.11 Інструкції після проведеної експертизи для подальшого зберігання прилад упаковується у присутності споживача.

Відповідно до пункту 2.5 Положення залежно від місця встановлення лічильника, що підлягає експертизі, акт-повідомлення підписується представником енергопостачальника та споживачем або представником організації, у віданні якої перебуває будинок, якщо лічильник установлено на сходовій клітці.

Оскільки лічильник електричної енергії споживача ОСОБА_4 розташований на сходовій клітці, то суд апеляційної інстанції на підставі вищевказаних норм права дійшов обґрунтованого висновку, що зняття, опломбування та експертиза лічильника електричного приладу була проведена позивачем з порушенням Положення та Інструкції.

Зокрема, при знятті та опломбуванні лічильника не був присутній представник житлової організації (балансоутримувача будинку), а при проведенні експертизи -споживач та представник житлової організації (балансоутримувача будинку).

Крім того, апеляційний суд належно оцінив те, що всупереч вимогам пункту 3.3.7 Інструкції акт проведення експертизи лічильника електроенергії від 19 листопада 2014 року не містить опису способу заниження споживачем показань лічильника та вину споживача у цьому.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні у позову, суд апеляційної інстанції правильно виходив з недоведеності вини відповідача у пошкодженні пломб приладу обліку електричної енергії та втручання у його роботу з метою заниження показників спожитої електричної енергії, враховуючи, що згідно з частиною четвертою статті 60 ЦПК України 2004 року доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновок суду першої інстанції про доведеність факту порушення відповідачем ПКЕЕН, що полягає в не облікованому споживанні електричної енергії внаслідок втручання в роботу електролічильника, не підтверджено належними доказами, а навпаки, з матеріалів справи не вбачається факту самовільного втручання відповідача в роботу електролічильника та його вини у виникненні заборгованості за не обліковану електроенергію.

Відповідно до частин другої, третьої статті 212 ЦПК України 2004 року жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 64, 212 ЦПК України 2004 року, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд безпідставно не відклав розгляд справи на інший день, оскільки ПАТ «Київенерго» просило проводити судове засідання, призначене на 15 листопада 2017 року, за відсутності його представника лише у разі неявки у це засідання відповідача та відсутності необхідності надання додаткових доказів, не заслуговують на увагу.

Відповідно до статті 305 ЦПК України 2004 року апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Представником позивача були подані заперечення на апеляційну скаргу, в яких він вправі був зазначити, в чому полягає необґрунтованість скарги, а також нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які, на його думку, необхідно дослідити.

За змістом статті 305 ЦПК України 2004 року апеляційний суд має право розглянути справу за відсутності належним чином повідомленої сторони незалежно від причин її неявки в судове засідання.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Передбачених частиною третьою статті 400 ЦПК України підстав для виходу за межі доводів та вимог касаційної скарги Верховним Судом не встановлено.

Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 15 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов