21 листопада 2018 року , м.Сватове
Сватівський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Осіпенко Л.М.
за участю секретаря судового засідання Тиріної В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 в обґрунтування якого зазначила, що з 29 серпня 1997 року, перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований В-Герасимівською сільською радою Краснодонського району Луганської області, актовий запис № 14. Також, позивач в своїй заяві зазначила те, що їх сімейне життя з відповідачем не склалося в звязку з відсутністю взаємопорозуміння, між ними стали виникати сварки, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечить її інтересам. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені починаючи з 2009 року, спір про поділ майна відсутній, спільне господарство не ведуть. Не повнолітніх дітей від шлюбу не мають. Вважає, що примирення між ними неможливе, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем.
Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву у якій просить суд розглянути справу без її участі, а також зазначила про те, що проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с. 47).
Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Сватівського районного суду Луганської області (а.с. 44, 50).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серії І-ЕД № 314730 від 29 серпня 1997 року, між позивачем та відповідачем, В-Герасимівською сільською радою Краснодонського району Луганської області, зареєстровано шлюб, актовий запис №14 (а.с.4).
Як вбачається із позовної заяви, сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося в звязку з відсутністю взаємопорозуміння, між сторонами стали виникати сварки, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечить інтересам позивача. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені починаючи з 2009 року, спір про поділ майна відсутній, спільне господарство не ведуть. Не повнолітніх дітей від шлюбу не мають. Також позивач вважає, що примирення з відповідачем не можливе.
Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України.
Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.
У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Позивач надала до суду заяву в якій зазначила про те, що прохає суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу, залишити їй прізвище «Захльостова», яке було набуте у звязку із реєстрацією шлюбу.
У чинність п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України, та керуючись ст.ст. 12, 80, 263-265, 352, 354 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Юруть) ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 29 серпня 1997 р., В-Герасимівською сільською радою Краснодонського району Луганської області, актовий запис №14.
Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище набуте у зв'язку із реєстрацією шлюбу - «Захльостова».
Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому ст.272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя: Л.М. Осіпенко