Справа № 199/2663/18
РІШЕННЯ

Іменем України

15.11.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., за участі позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації шляхом визнання недостовірною інформації та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до відповідача про захист честі й гідності та ділової репутації та просив суд визнати недостовірною інформацією висловлені 05.12.2017 року під час судового розгляду Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська адміністративної справи № 200/11365/17 твердження відповідача про те, що позивач є виконавцем злочину, спрямованого на ухилення від сплати податків. Вважає, що відповідач своїми неправдивими висловлюваннями принизив честь, гідність та ділову репутацію позивача, чим завдав моральної шкоди.

Просить суд визнати недостовірною інформацію, висловлену відповідачем,що позивач є виконавцем злочину, спрямованого на ухилення від сплати податків, вираженої у фразах: «...в даній схемі було задіяно декілька осіб, а ОСОБА_4 явився тільки жалом...», «...виконуючи оцю схему, пан ОСОБА_4...», та що дії позивача з декларування товарів мали наслідком звільнення співробітників Дніпропетровської митниці ДФС, виражених у фразі «...він своїми діями приніс біду в сім'ї людей, які на сьогоднішній день осуджені, інспектор, котрий оформив, зрозуміло, що звільнений...». Також просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 61488,00 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, оскільки вважав себе неналежним відповідачем, крім того, вважав, що не підлягають розгляду вимоги позивача, оскільки інформація ним була викладена як представником відповідача при судовому розгляді іншої справи та оцінювалась судом як доказ.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що під час судового розгляду Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська адміністративної справи № 200/11365/17 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС ТА ДФС України у судовому засіданні ОСОБА_3, діючи як представник відповідача у вказаній адміністративній справі, надав свої заперечення проти позову, які, зокрема містили наступні вислови: «...в даній схемі було задіяно декілька осіб, а ОСОБА_4 явився тільки жалом...», «...виконуючи оцю схему, пан ОСОБА_4...», «...він (позивач) своїми діями приніс біду в сім'ї людей, які на сьогоднішній день осуджені, інспектор, котрий оформив, зрозуміло, що звільнений...». Вказані обставини визнаються сторонами, крім того підтверджуються звукозаписом вказаного судового засідання.

Відповідно до ст.ст. 3,28 Конституції України визначено честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, кожен має повагу до його гідності. Разом з тим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 роз`яснено, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто/або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо,телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації є також вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших товарів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать честь, гідність фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Згідно до п.17 вказаної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України не підлягають розгляду судами позови про захист гідності,честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі,

якщо наведена в них інформація була доказом у справі та

оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами

процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження

та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу

повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій

справі.

Таким чином, інформація, викладена відповідачем під час судового розгляду адміністративної справи, як представником сторони, оцінювалась судом при ухваленні судового рішення як доказ, отже вимоги позивача є безпідставними.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Оскільки обставин, з якими закон пов`язує підстави для стягнення моральної шкоди, зокрема, порушення особистих немайнових прав позивача, судом не встановлено, в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України з урахуванням результату розгляду справи, суд вважає за доцільне судові витрати позивача у вигляді судового збору віднести за його рахунок, доказів понесення судових витрат відповідачем по справі суду не надано.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст. 23,277,280, 1167 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації шляхом визнання недостовірною інформації та відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня виготовлення повного рішення.

Суддя