Справа № 2-1164/11
Провадження № 6/496/30/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Богдан Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка заяву публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про заміну способу виконання рішення,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з заявою, в якій просить:

-встановити наступний спосіб виконання рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11.07.2011 року по справі № 2-1164/2011: стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 11890,34 дол. США, що за курсом 7,96 відповідно до службового розпорядження НБУ від 06.05.2011 року складає 94647,11 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 5566,39 дол. США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 3369,30 дол. США; заборгованість по комісії за користування кредитом 631,78 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 2322,87 дол. США;

-інші положення рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11.07.2011 року по справі № 2-1164/2011 залишити без змін;

-видати виконавчі листи.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11.07.2011 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ODH0AE00001350 від 23.05.2006 року звернуто стягнення на майно: автомобіль KIA модель SPORTAGE, рік випуску 2000, тип транспортного засобу: легковий універсал, № кузова/шасі KNEJA5535Y5463114, реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом безпосереднього продажу вказаного автомобілю ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобілю з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 1066,47 гривень. На даний момент ПАТ КБ «Приватбанк» позбавлений можливості виконання зазначеного рішення суду. Причиною є: відсутність необхідних документів для реалізації предмета застави та відсутність попиту покупців. Вказані факти роблять неможливим виконання рішення суду з зазначеним способом виконання. Заявник вважає, що обставини, на які він посилається, є суттєвими та такими, що позбавляють його можливості виконати рішення, що набрало законної сили, в передбачений спосіб, у звязку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Сторони в судове засідання не зявились, хоча повідомлялись про день слухання справи належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ПАТ КБ «Приватибанк» задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11.07.2011 року передано в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом вилучення у ОСОБА_1 (Одеська область, Біляївський район, с. Паліївка, вул. Лиманська, 19, ІПН: НОМЕР_2) належне йому на праві приватної власності заставлене майно: автомобіль KIA модель SPORTAGE, рік випуску 2000, тип транспортного засобу: легковий універсал, № кузова/шасі KNEJA5535Y5463114, реєстраційний номер НОМЕР_1; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ODH0AE00001350 від 23.05.2006 року в сумі 11890 доларів США звернуто стягнення на майно: автомобіль KIA модель SPORTAGE, рік випуску 2000, тип транспортного засобу: легковий універсал, № кузова/шасі KNEJA5535Y5463114, реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом безпосереднього продажу вказаного автомобілю ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобілю з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 1066,47 гривень (а.с.36-37).

Згідно положень ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У відповідності до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Заявник вказує, що обставини, які роблять неможливим виконання заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11 липня 2011 року та слугують підставами для зміни способу його виконання, є відсутність необхідних документів для реалізації предмета застави та відсутність попиту покупців. При цьому до заяви не додано жодних доказів на підтвердження зазначених обставин.

Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Верховного суду України від 25.11.2015 року у справі № 6-1829цс15, поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. Задовольняючи заяву про зміну способу виконання судового рішення з повернення майна (відновлення становища, яке існувало до порушення п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України) на стягнення його вартості (відшкодування майнової шкоди п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України) суди фактично змінюють рішення суду по суті та самостійно змінюють спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України.

Зміна способу та порядку виконання рішення це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обовязки субєктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Тобто судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у ст. 16 ЦК України способів захисту цивільних прав. Зокрема, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен зясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Водночас, з заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про заміну способу виконання судового рішення вбачається, що заявник просить змінити спосіб виконання судового рішення з звернення стягнення на предмет застави, що по суті є визнанням права власності на предмет застави та передбачено п. 1 ч. 2 ст.16 ЦК України на стягнення грошових сум, що по суті є відшкодуванням майнової шкоди та передбачено, як спосіб захисту цивільного права п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

З наведеного вбачається, що заявник у заяві про заміну способу виконання судового рішення фактично просить змінити не спосіб виконання судового рішення, а змінити заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11 липня 2011 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави по суті, оскільки буде змінено спосіб захисту цивільного права, передбачений ч. 2 ст. 16 ЦК України.

При цьому, ч. 8 ст. 268 ЦПК України визначено, що після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Оскільки викладені заявником вимоги стосуються в цілому вчинення відповідних дій, які у випадку їх задоволення, можуть істотно змінити зміст резолютивної частини судового рішення, що у відповідності з діючим законодавством є недопустимим, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про зміну способу виконання рішення слід відмовити.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про заміну способу виконання заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11.07.2011 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра