Справа № 185/8188/18
Провадження № 2/185/4123/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Врони А.О., за участю секретаря судового засідання Чернишової К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу ЄУ № 185/8188/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на свою користь на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.01.2014 року по справі №185/12902/13-ц, з твердої грошової суми в розмірі 450 грн. щомісячно на 1/4 частину усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Позовна заява мотивована тим, що з відповідачем позивач перебувала у шлюбі, від якого мають спільну дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.08.2014 року по справі №185/6849/14-ц, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.01.2014 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти в розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з 11.12.2013 року і до повноліття дитини. На момент винесення рішення по стягненню аліментів у твердій грошовій сумі, відповідач не працював, мав мінливий дохід. На теперішній час відповідач працездатна людина, працює офіційно на Павлоградському Енергоуправлінні, яке є філіалом ДТЕК «Павлоградвугілля». Тверда грошова сума в розмірі 450 грн. менша за мінімальний розмір аліментів встановлений статтею 182 СК України ( 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку).

Сторони у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, позивач надала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, відповідач надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги не визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 136918, виданого 20 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, свідоцтвом про зміну імені серії І-КИ № 019344, виданого 14 червня 2018 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.6,7). Дитина перебуває на утриманні у позивача, що не заперечувалось сторонами у справі.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2014 року у справі № 185/12902/13-ц позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено, стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі 450 (чотириста п'ятдесят) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 11 грудня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Згідно довідки № 4939 від 15.11.2018 року, виданої Павлоградським міськрайонним центром зайнятості, ОСОБА_1 отримала у дохід за період з 20 вересня 2018 року по 31 жовтня 2018 року 616 грн. 53 коп.

Згідно довідки про доходи № 261, виданої філією Павлоградське енергопідприємство приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля 15.11.2018 року, ОСОБА_2 працює у ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля філія Павлоградське енергопідприємство з 17 червня 2015 року на посаді вогнетривника, його нарахований дохід склав за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року 60153 грн. 42 коп., що в середньому на місяць складає 10000 грн.

08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» за № 102 від 08 червня 2017 року, яким внесено зміни до ч. 2 ст.182 СК України, відповідно до якого розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до вищезазначеного мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач позов не визнав, однак належних та допустимих доказів в обґрунтування своєї позиції суду не надав. Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з вищенаведеного та враховуючи зміну матеріального становища ОСОБА_2, зважаючи на матеріальний стан ОСОБА_1, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, змінити спосіб присудження аліментів на утримання дитини та визначити розмір аліментів в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів з дати подання до суду позовної заяви, проте відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Тобто законодавчо врегульовано саме присудження аліментів від дня пред'явлення позову, а не зміна їх розміру, способу присудження, тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили.

У відповідності до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 89,133,141,258-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН: НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з твердої грошової суми в розмірі 450 (чотириста п'ятдесят) грн. 00 коп. щомісячно на 1/4 частку від заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, судовий збір на користь держави (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, р/р6001, код класифікації доходів бюджету 22030106) в розмірі - 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. О. Врона