26.02.18 Справа № 521/2396/18 Провадження 4-с/521/53/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2018 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Бобуйка І.А.

при секретарі Богуш М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання дій/бездіяльності начальника Відділу примусового виконання

рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області неправомірними та зобовязання виконати дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною вище скаргою, в якій просить Зобов'язати начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» виконати дії для відновлення виконавчого провадження ВП №53011912 в порядку та строки встановлені законом; зобов'язати начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, відповідно до припису ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901 - VI, ст.ст. 1, 2, 74 Закону України «Про виконавче провадження» в порядку та у строки передбачені п.7. Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (затверджений Постановою КМ України №845 від 3 серпня 2011 року, з наступними змінами), виконати дії щодо здійснення виконання за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, по виплаті заборгованості по заробітній платі працівників державних підприємств, а саме подати до Державної казначейської служби України документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу ОСОБА_1 коштів у розмірі 132516,09 гри. у справі №521/15347/16-ц виконавчим документом виданим 29.11.2016 року та повідомити про вчинені в установленому порядку дії стягувана ОСОБА_1.

В судовому засіданні представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.

Також, в судовому засіданні скаржниця ОСОБА_1 підтвердила, що копію постанови отримала 20.11.2017 року і до цього часу її не оскаржувала, тому вона набрала законної сили

Представник заінтересованої особи - ДП «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» в судове засідання не зявився, 15.02.2018 року подав до суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти скарги та просив розглядати зазначену скаргу без його участі.

Вислухавши пояснення скаржниці, дослідивши скаргу та додані до неї письмові докази, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20.11.2017 року ОСОБА_1, отримала поштове повідомлення про направлення їй постанови про повернення виконавчого документу стягувачу ВП №53011912. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 30.11.2016 року ВП №53011912 головного державного виконавця другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (після реорганізації Малиновський відділ Державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області) ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження за Виконавчим листом №521/15347/16-ц виданим 29.11.2016 Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з Державного підприємства «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» (, р/р 3007 у філії АТ «Укрексімбанк) в м. Одесі, МФ0328618, місце знаходження - м. Одеса, вул. Прохорівська, 45) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) суму середньої заробітної плати за весь час затримки виплати за період з 28 листопада 2014 року по 28 серпня 2016 року у розмірі 132516,09 гривень. 14.07.2017 року Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 Постановою про прийняття виконавчого провадження виконавче провадження ВП №53011912 - прийнято до виконання. 31.10.2017 року Постановою про повернення виконавчого документу стягувачу ВП №53011912 - на підставі Ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 28.09.2017 року про відмову у задоволенні подання державного виконавця відділу про надання дозволу на примусову реалізацію арештованого рухомого майна, оскільки Державне підприємство «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» є державним підприємством, із часткою держави 100% та основним видом діяльності підприємства є виробництво зброї та боєприпасів - повернуто Виконавчий лист №521/15347/16-ц - без виконання. Боржник у виконавчому провадженні - Державне підприємство «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» - включене до переліку підприємств, які не підлягають приватизації, а тому його майно не підлягає до реалізації, що встановлено Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.09.2017 року, і на підставі якої державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу без виконання.

Відповідно до п. 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07 лютого 2014 року, враховуючи положення статті 447 ЦПК, суб'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у статті 3 Закону України «Про державну виконавчу службу», оскільки відповідно до частини другої статті 4 цього Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Пунктом 13 вказаного вище Пленуму передбачено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3-5 частини 7 статті 82 Закону «Про виконавче провадження», зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 185 ЦПК.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК.

Положення пункту 17 постанови Пленуму вказують на те, що згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 450 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

Пунктом 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» визначено, що відповідно до статті 449 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також, суди повинні враховувати, що коли в Законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону «Про виконавче провадження»), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 449 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Враховуючи все вищенаведене, суд вказує на те, що постанова про повернення виконавчого документу стягувану ВП №53011912 від 31.10.2017 року та повернення виконавчого листа №521/15347/16-й, виданого 29.11.2016 року Малиновським районним судом м. Одеси скаржницею оскаржена не була та набрала законної сили, з огляду на що, у суду немає підстав для задоволення скарги ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись п.п. 5, 13, 16, 17 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року, ст.ст. 450, 451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволені скарги ОСОБА_1 про визнання дій/бездіяльності начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області неправомірними та зобовязання виконати дії відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

С У Д Д Я: ОСОБА_5