Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3524/17

номер провадження 2/695/369/18

14 березня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернуся до суду з позовною заявою про визнання виконавчих написів нотаріусів такими, що не підлягають виконанню.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 02.11.2017 та 03.11.2017 року ОСОБА_2 міськрайонним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було відкрито виконавчі провадження №55049935 та №55054446 щодо стягнення із ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 31699,96 грн. та 21114,23 грн.. Вказані виконавчі провадження відкриті на підставі виконавчих написів приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 №2851 від 03.04.2017 року про стягнення із позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошової заборгованості та витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису, за кредитним договором від 28.08.2007 року №CSA0RM03370084 в сумі 21114,23 грн., а також виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, №5235 від 29.06.2017 року про стягнення із позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошової заборгованості та витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису, за кредитним договором від 28.08.2007 року №CSA0RM03370084 в сумі 21114,23 грн.

Позивач наполягає, що на момент укладення вказаного кредитного договору ні законом, ні самим договором не встановлювалося можливості застосування позасудового стягнення заборгованості в безспірному порядку, а тому позивач ніяким чином не міг знати про такі заходи впливу на нього. Також позивач наполягав, що банк звернувся до нотаріусів з порушенням строків давності, які встановлені як умовами договору так і вимогами чинного законодавства. Також посвідчуючи дані виконавчі написи нотаріуси здійснили поверхневий підхід при вирішенні питання про можливість вчинення виконавчого напису, не перевіривши ані строки давності виникнення заборгованості, а ні наявність безспірності такої заборгованості. Більше того, рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.08.2014 року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 08.10.2014 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення із ОСОБА_5 кредитної заборгованості за договором споживчого кредиту від 28.08.2007 року, який наведено у виконавчих написах нотаріусів, відмовлено повністю, що взагалі виключає можливість стягнення вказаної заборгованості по цьому договору. На підставі вказаного позивач вважає, що виконавчі написи вчинено з порушенням норм чинного законодавства, а тому звернувся до суду із вказаним позовом про їх скасування.

Вказана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 15.01.2018 року.

Відповідач по справі приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 направила до суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач вважає себе неналежною стороною по справі та заперечила проти задоволення позовної заяви зазначивши, що нотаріусом під час вчинення виконавчого напису не встановлюються права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряється наявність необхідних документів для вчинення виконавчого напису. Окрім того зазначила, що розмір заборгованості боржника періодично змінюється з кожним випадком донарахування платежів до суми заборгованості, внаслідок чого відбувається відповідне оновлення права вимоги кредитора, а тому нотаріальна дія була виконана в межах строку встановленого законом.

Відповідач по справі приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 відзиву до суду не направив та просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував повністю, відзиву на позовну заяву до суду не направив.

Відповідач ОСОБА_2 міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області до суду відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, чи клопотанням про розгляд справи за участю сторін до суду не направив.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами справи.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII "Про нотаріат").

Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.

За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Як вбачається із виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 №2851 від 03.04.2017 року, зареєстрованого в реєстрі №2851, із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» належить стягнути 21114 грн. 23 коп., як борг за кредитним договором від 28.08.2007 року №CSA0RM03370084.

Відповідно до виконавчого напису від 29.06.2017 року приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, який зареєстрований в реєстрі за №3235, із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» належить стягнути 31699 грн. 96 коп., як борг за кредитним договором від 28.08.2007 року.

Судом встановлено, що на підставі вказаних виконавчих написів нотаріусів ОСОБА_2 міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області виконавчі провадження №55049935 та №55054446 щодо стягнення із ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 31699,96 грн. та 21114,23 грн., що стверджується відповідними копіями постанов про відкриття виконавчого провадження №55049935 та №55054446 від 02.11.2017 року та 03.11.2017 року.

Разом з тим, суд враховує, що ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 08.10.2014 року рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.048.2014 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту від 28.08.2017 року, яким у задоволенні позовних вимог позивачу було відмовлено, залишено без змін. Тобто фактично судовим рішенням, яке набрало законної сили встановлено безпідставність вимог ПАТ КБ «ПриватБанку» про стягнення із ОСОБА_1 кредитної заборгованості за договором споживчого кредитування від 28.08.25007 року, який наведено у виконавчих написах вказаних вище нотаріусів.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом

Окрім того суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду України у справі №6-27цс15 від 04.03.2015 року та №6-141цс14 від 11.03.2015 року, визначено, що та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором, спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника.

Таким чином такі зобовязання позивача не можуть вважатися безспірними.

Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок).

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 3 Глави 16 Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Суд зважає, що у виконавчих написах нотаріуси здійснили розрахунок заборгованості визначивши тіло кредиту, проценти комісії та штрафи, однак вказані розрахунки у виконавчих написах різняться, хоча як вбачається із самих виконавчих написів, заборгованість виникла на підставі одного й того ж кредитного договору від 28.08.2007 року.

Згідно із ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. Вчинення виконавчого напису за договором позики здійснюється з урахуванням вимог статті 1050 Цивільного кодексу України. Отже, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Ознакою безспірності є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути надані документи, що свідчать про визнання боржником вимог стягувача. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх. Згідно п. 2.3 Глави 16 Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення умов кредитного договору, здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих боржнику повідомлень. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в кредитному договорі адресу.

Про наявність такого повідомлення позивача, жоден із нотаріусів не зазначив. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умови що: 1) нотаріусу надані всі необхідні документі, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; та 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.

Таким чином судом встановлено, що нотаріусами не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулює вчинення нотаріальних написів. Так, нотаріусом не було з'ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу, штрафу, порядку нарахування пені та відсотків за користування кредитом, не було з'ясовано даного питання з боржником, нотаріуси не переконалися щодо належного повідомлення боржника про суму заборгованості, а останній був позбавлений можливості вказати свої заперечення стосовно суми нарахованого боргу, яку він не визнає.

Більше того, безпідставність вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості із позивача за вказаним договором встановлена судовому рішенням, яке набрало законної сили.

Як вже зазначалося вище, ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Як вбачається виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу стягнення здійснюється за період з 28 серпня 2007 року по 30 квітня 2017, а згідно виконавчого напису нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 стягнення здійснюється за період з 28.08.2007 року по 10.03.2017 року.

Строки, протягом яких можуть бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Така ж позиція висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.09.2017 року, №162/115/16-ц.

Таким чином вбачається, що нотаріуси належним чином не перевірили наявність умов для визнання вказаної заборгованості безспірною, не врахували строків виникнення права вимоги у стягувача, чим порушили вимоги чинного законодавства стосовно умов вчинення виконавчого напису.

Враховуючи вказане вище, а також те, що відповідачами не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, наявності судового рішення, яким у стягненні заборгованості із ОСОБА_1 відмовлено суд приходить до висновку, що оспорювані виконавчі написи нотаріусів вчинено з порушенням вищенаведених положень законодавства, а тому суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що вони підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню.

Суд також вважає, що судові витрати відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України необхідно стягти на користь позивача з відповідача ПАТ КБ "ПриватБанк" .

На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 81, 263 - 265, 268, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовною заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню задовольнити у повному обсязі.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровсьткого міського нотаріального округу ОСОБА_3 №2851 від 03.04.2017 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошової заборгованості та витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису за кредитним договором від 28.08.2007 р. № CSA0RM03370084 в сумі 21114,23 грн.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 №5235 від 29.06.2017 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошової заборгованості та витрат, повязаних із вчиненням виконавчого напису за кредитним договором від 28.08.2007 р. в сумі 31699,96 грн.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 640,0 (шістсот сорок ) грн. в порядку відшкодування коштів по сплаті судового збору

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя : Середа Л.В.