УХВАЛА

14 травня 2018 року

м. Київ

справа № 642/268/17

провадження № 61-16862св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя - доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Будинок Тканин»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Колтунової А. І., Кругової С. С., Пилипчук Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Тканин» (далі - ТОВ «»Будинок Тканин ), у якому просила стягнути заборгованості за договором позики.

Позовна заява мотивована тим, що 11 вересня 2007 року між нею та ТОВ «Будинок Тканин» укладено договір поруки, за умовами якого ТОВ «Будинок тканин» є поручителем за договором позики від 11 вересня 2007 року, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до умов договору позики та додаткової угоди до неї від 11 вересня 2007 року ОСОБА_5 отримано від ОСОБА_4 грошову суму в розмірі 8 212 000 грн.

Договором позики передбачено, що повернення коштів має бути здійснено за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 обов'язки за договором позики належним чином виконані не були, утворилася заборгованість. На адресу ТОВ «Будинок Тканин» направлено вимогу про виконання зобов'язань за основним договором, яку ним отримано 11 вересня 2016 року, проте кошти не повернуто.

Надалі сума боргу перерахована та 24 лютого 2017 року направлено на адресу відповідача відповідну вимогу № 2, а 25 березня 2017 року лист-розрахунок штрафних санкцій.

ТОВ «Будинок тканин» зобов'язання за основним договором у встановлені строки виконані не були, позивачем нараховано суму боргу відповідно до договору позики з урахуванням встановленого штрафу у розмірі 100 відсотків, а також пені в розмірі 1 відсотку за кожен день прострочення.

Станом на 25 березня 2017 року розмір заборгованість становив 275 483 562 грн 36 коп. яка складається з боргу за договором позики у розмірі 222 164 163 грн 20 коп. та пені за період з 01 березня 2017 року по 24 березня 2017 року у розмірі 53 319 399 грн 16 коп.

25 березня 2017 року позивачем складено акт звірки суми боргу у розмірі 275 483 562 грн 36 коп., яку ТОВ «Будинок Тканин» та ОСОБА_5 визнано.

Просила стягнути з ТОВ «Будинок Тканин» на її користь указану вище суму заборгованості та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ТОВ «Будинок Тканин» на її користь суму основного боргу в розмірі 222 164 163 грн 20 коп., пеню за прострочення зобов'язання в розмірі 53 319 399 грн 16 коп., а всього 275 483 562 грн 36 коп., та судовий збір в розмірі 6 890 грн.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила рішення апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року скасувати, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2017 року залишити в силі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 260, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу № 642/268/17 за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Будинок Тканин» про стягнення заборгованості за договором позики призначити до судового розгляду упорядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О.Антоненко

В. І.Крат