Справа № 161/1651/18
Провадження № 2/161/1374/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., за участю секретаря судового засідання Кубяк О.В., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2С,,розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

02 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Як підставу позову позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, а вони фактично припинили шлюбні відносини. З наведених вище підстав та з посиланням на приписи ст.112 СК України просить суд розірвати шлюб між сторонами, який зареєстрований Чорнижівською сільською радою Маневицького району Волинської області 06 жовтня 2003 року, актовий запис №15.

Крім того, на підставі ст.ст.180-181 СК України позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_4ї Олександрівни, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 300,00 грн. на кожну дитину, з дня предявлення позову та до досягнення дітьми повноліття.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав повністю, в частині стягнення аліментів визнав частково, а саме в частині стягнення аліментів по 1000 грн. на кожну дитину.

Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2003 року Чорнижівською сільською радою Маневицького району Волинської області був зареєстрований шлюб між сторонами, про що зроблений актовий запис №15 (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружини, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими.

Статтею 112 СК України визначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сімї, з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56, 112 СК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу є підставними та підлягають до задоволення.

Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають спільних дітей, а саме:

1)сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4;

2)сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2;

3)доньку ОСОБА_4ю Олександрівну, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як зазначено у статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач, не приймає участі в утриманні дітей, отже він зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка проживає разом з дітьми.

Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Під час судового розгляду не встановлено обставин щодо поганого матеріального становища дітей, або поганий стан їх здоровя. Позивач доказів протилежного суду не надала.

Відповідач інших утриманців не має і доказів протилежного суду не надав.

Інших істотних обставин при визначенні розміру аліментів суд не знаходить.

При цьому, частиною девятою статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

На думку суду, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, а також беручи до уваги рівність прав та обовязків батьків в утриманні дитини, на користь позивача з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі по 1 000,00 грн. на кожну дитину щомісяця. Цих коштів, на думку суду, буде достатньо для покриття витрат на задоволення життєвих потреб дітей, зокрема їх фізичного та духовного розвитку. Заявлений позивачем розмір аліментів у розмірі 1 300,00 грн. на кожну дитину є явно завищеним, не відповідає доведеним доходам, що має відповідач.

Також частиною другою статті 182 СК України (в редакції чинній з 08 липня 2017 року), визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, частиною другою статті 184 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Тому суд вважає за необхідним стягувати аліменти з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У статті 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Оскільки при зверненні до суду позивач не сплачувала судового збору у розмірі 704,80 грн. за позовну вимоги про стягнення аліментів, як особа звільнена від його сплати, тому його слід стягнути з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним вимогам, тобто 542,15 грн. (704,80 * (1000 х 3 х 6 / 1300 х 3х 6)).

Також з відповідача на користь позивача слід стягнути 704,80 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу (а.с.1).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 13, 141, 265, 430 ЦПК України, ст.ст.112, 180, 181 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_4 (прізвище у називному відмінку ОСОБА_4) ОСОБА_7, який народився 24 червня 1983 року, та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище - Кубай) ОСОБА_8, яка народилася 30 липня 1983 року, зареєстрований 06 жовтня 2003 року Чорнижівською сільською радою Маневицького району Волинської області, актовий запис №15 розірвати.

Стягувати щомісяця з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки ОСОБА_4ї Олександрівни, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі по 1 000,00 грн. (одна тисяча гривень) на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», починаючи з 02 лютого 2018 року до досягнення відповідною дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) на відшкодування суми сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 542,15 грн. (пятсот сорок дві гривні п'ятнадцять копійок) судового збору.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідачем у справі є ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5, адреса фактичного проживання ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено та підписано 17 квітня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_9