УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року

місто Дніпро

єдиний унікальний номер судової справи 201/4569/18

номер провадження 6/201/98/2018

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі судді Ходаківського М.П.,

секретаря судового засідання Пісчанської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника, -

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 02 травня 2018 року надійшло подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 (49000, м. Дніпро, вул. Виконкомівська, 7/18) з метою проведення опису та арешту виявленого рухомого та зазначеного нерухомого майна вказаного боржника.

Свої вимоги державний виконавець обґрунтував тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №643/5574/16-ц, виданого Московським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 90 169, 53 грн., 108 564, 38 доларів США та 465 198, 38 євро, що еквівалентно 15 993 974 грн. Виконавче провадження відкрито 23 грудня 2016 року, боржник обізнана про наявність судового рішення та виконавчого провадження, але його не виконує. В звязку з тим, що виконати рішення суду без примусового проникнення до житла боржника не надається можливим, державний виконавець звернувся з даним поданням до суду.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості даного подання з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Згідно із ст.ст. 12, 29 Загальної декларації прав людини, ст. ст.8, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Між тим, виходячи зі змісту зазначеної статті, примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), можливе лише у разі, якщо боржник чи інша особа ухиляється або перешкоджає державному виконавцю у його вільному доступі до житла чи іншого володіння особи з метою провести виконавчі дії.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №643/5574/16-ц, виданого Московським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 90 169, 53 грн., 108 564, 38 доларів США та 465 198, 38 євро, що еквівалентно 15 993 974 грн.

Так, фіксування державним виконавцем у актах того факту, що боржник відсутній вдома, не дають підстав вважати, що йому чинились перешкоди для проникнення в приміщення. Дані обставини у своїй сукупності не можуть бути безумовними доказами ухилення боржника від виконання рішення суду.

Окрім того, суду не надано доказів про те, що боржник вчиняв дії спрямовані на перешкоджання держаному виконавцю у проведенні виконавчих дій.

До того ж, суд вважає за необхідне відзначити, що у матеріалах справи містяться вимоги державного виконавця про призначення на 06 квітня 2018 року проведення виконавчих дій, спрямованих на забезпечення виконання вимог указаного виконавчого листа, але доказів їх отримання боржником немає, як і не долучено доказів направлення таких вимог, оскільки фіскальний чек та список згрупованих поштових відправлень взагалі датовані 02 травня 2017 року, а тому акт державного виконавця від 06 квітня 2018 року суд не бере до уваги як належний доказ ухилення від проведення виконавчих дій.

При вирішенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до володіння боржника суд має переконатися, що боржник перешкоджає виконанню рішення суду, що унеможливлює його примусове виконання, чим порушує права стягувача.

Ураховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що вказане подання є необґрунтованим та подано до суду передчасно, без здійснення всіх необхідних дій, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а тому у його задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 30, 124 Конституції України, ст. 439 ЦПК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд

П О С Т А Н О В И В:

Подання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 (49000, м. Дніпро, вул. Виконкомівська, 7/18) залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.П. Ходаківський