Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2018 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Левчук Д.О.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до ПрАТ «Рівнеазот» (далі відповідач) про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати.

Вимоги обґрунтовує тим, що 14.08.1996 року була прийнята на роботу швачкою цеху спецодягу ВАТ «РІВНЕАЗОТ». Вказує, що у звязку з невиплатою її заробітної плати вона звернувся із заявою про звільнення на підставі ч.3 ст.38 КЗпП. Згідно наказу про припинення трудового договору № 750-ВК від 21.03.2017 року вона була звільнена за власним бажанням у звязку з невиконанням власником законодавства про працю на підставі ст. 38 КЗнП України. Просить суд стягнути з відповідача на її користь нараховану та невиплачену заробітну плату в розмірі та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати

В судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовільнити, суду пояснила, що на час розгляду справи заборгованість по заробітній платі відповідачем не погашена.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений.

Заслухавши пояснення позивача, перевіривши письмові докази, суд приходить до висновку задоволити позов з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 14 серпня 1996 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем.

Наказом №750-ВК від 21.03.2017 року позивач була звільнена за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником законодавства про працю.

Відповідно до довідки ПАТ «РІВНЕАЗОТ» №2166 від 30.10.2017 року ОСОБА_1 звільнена з 24 березня 2017 року до виплати належить заробітна плата 24129,92 грн..

За змістом ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, встановлені ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначені в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 ( Порядок) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно п. 8 Порядку середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як убачається з довідки від 23.01.2018 р. № 122, ОСОБА_2 було нараховано за січень 2017 р. та залютий 2017 р. 10196,09 грн., в даній довідці зазначено, що середньогодинна заробітна плата становить 31,9627 грн.

Отже, за період з 24.03.2017 року по день винесення рішення по суті спору з урахуванням кількості відпрацьованих робочих годин ( 219 робочі дні Х 8 години = 1744 годин Х 31.9627 заробітна плата за годину =55742,95 грн.).

Таким чином розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24.03.2017 р. по 09.02.2018 р. становить 55742,95 грн.

Окрім того, статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (ст.2).

Відповідно п. 2, п. 3, п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року N159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення).

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

З наданого суду позивачем розрахунку компенсації втрати частини доходів, який не оспорений відповідачем, слідує, що сума компенсації становить 1655 грн. 52 коп.. Даний розрахунок суд визнає обґрунтованим.

Таким чином, сукупністю достовірно наведених доказів підтверджується, що позовна заява підлягає до задоволення

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати- задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) нараховану та невиплачену заробітну плату в сумі 24129,92 грн..

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 55998,65 грн..

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) компенсацію втрати частини заробітної плати, нараховану відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків її виплати» в сумі 1655, 52 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на користь держави суму судового збору в розмірі 640, 00 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 09 лютого 2018 року

Суддя: С.П. Харечко