АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/365/18 Справа № 201/731/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ткаченко Н. В. Доповідач - Єлізаренко І.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2017 року у справі за позовом Комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року МКП «ДМТМ» звернулися з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог МКП «ДМТМ» посилалися на те, що МКП «ДМТМ» надає відповідачам за адресою: м.Дніпропетровськ, пров.Штабний буд.5 кв.№196, послуги з теплопостачання, але відповідачі з 15 жовтня 2002 року не здійснюють їх оплату, у зв'язку з чим станом на 01 вересня 2013 року мають заборгованість у розмірі 12 032 грн. 10 коп., яку просили стягнути з відповідачів на користь МКП «ДМТМ».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2017 року частково задоволені позовні вимоги КП «ДМТМ» Дніпропетровської міської ради. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь КП «ДМТМ» Дніпропетровської міської ради заборгованість за надані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 21 січня 2012 року по 01 вересня 2013 року у розмірі 5 018 грн. 52 коп. В задоволені позовних вимог КП «ДМТМ» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовлено. В задоволені іншої частини позовних вимог КП «ДМТМ» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 16 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог КП «ДМТМ» Дніпропетровської міської ради, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом

Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, на момент виникнення спірної заборгованості, були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, кв.№ 196 (а.с.4, 15, 17, 19, 21, 23, 108).

Нарахування плати за надані послуги з теплопостачання позивачем проводилось відповідно до тарифів, які були затверджені рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради, оскільки квартира АДРЕСА_1 (колишня назва - м. Дніпропетровськ), де зареєстровані відповідачі та будинок у цілому не обладнані засобами обліку води та теплової енергії.

Відповідачі свої зобов'язання перед позивачем у частині сплати за надані послуги з теплопостачання не виконують у повному обсязі, у зв'язку з чим у них виникла заборгованість, яка відповідно до наданого представником позивача розрахунку за період з 15 жовтня 2002 року по 01 вересня 2013 року становила 12 032 грн. 10 коп. (а.с.157-160).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 померла (а.с.63).

17 жовтня 2014 року ОСОБА_3 була знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 (колишня назва - м. Дніпропетровськ) (а.с.108).

Таким чином, на час звернення позивача із зазначеними позовними вимогами до суду - ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла.

01 лютого 2017 року представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_12 подав до суду заяву про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин (а.с.109).

Станом на 21 січня 2012 року розмір заборгованості за надані послуги з теплопостачання складав 8 013 грн. 58 коп. (а.с.157-160)

У березні 2012 року відповідачами було здійснено останню оплату в розмірі 1000 грн., оскільки у позивача були відсутні відомості щодо призначення платежу, то непозначену суму оплати позивачем було віднесено на оплату заборгованості минулих років.

Тобто, заборгованість відповідачів станом на 21 січня 2012 року складає - 7 013 грн. 58 коп.

Таким чином, суд першої інстанції, застосовуючи строки позовної давності по стягненню заборгованості за надані послуги централізованого опалення дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості за вказані послуги в розмірі 5018 грн. 52 коп. з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь КП «ДМТМ» Дніпропетровської міської ради лише за період з 21 січня 2012 року по 01 вересня 2013 року включно в межах строків позовної давності та, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, - в межах заявлених позовних вимог, оскільки позивачем такі вимоги заявлені за період з 15 жовтня 2002 року по 01 вересня 2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог КП «ДМТМ» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_3, суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 прийняли у спадок борг ОСОБА_3, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм процесуального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування в цій частині судового рішення із закриття провадження у справі в цій частині.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до п.22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Тобто, споживання послуг є особистою справою кожного і у випадках, коли матеріальне правовідношення тісно пов'язане з особою суб'єкта, правонаступництва матеріального не може бути.

Відповідно до ч. 2 ст. 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживача.

Таким чином, за своїм цивільно-правовим змістом споживання послуг є особистим немайновим правом, а тому права та обов'язки споживача житлово-комунальних послуг не можуть переходити до інших осіб у порядку правонаступництва.

У договорі про надання житлово-комунальних послуг споживач є кредитором у частині споживання комунальних послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 608 ЦК зобов'язання припиняється зі смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора.

Зобов'язання позивача за Договором є нерозривно пов'язаними з особою споживача за цим договором.

Згідно до пунктів 1 і 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема, особисті немайнові права, а також права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Тобто вимоги, які випливають із правовідносин за договором надання будь-яких послуг, матеріального правонаступництва не допускають.

Таким чином дані правовідносини щодо надання послуг з теплопостачання є такими, що не допускають правонаступництва, а тому ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_13, ОСОБА_6 не є правонаступниками після померлої ОСОБА_3 у даних правовідносинах.

Отже, суд першої інстанції помилково прийняв до розгляду позовні вимоги КП «ДМТМ» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення заборгованостіза теплопостачання, як такі що допускають правонаступництво, рішення суду в цій частині на підставі ст. ст. 255, 377 ЦПК України підлягає скасуванню, а провадження у справі в цій частині слід закрити.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду частковому скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог КП «ДМТМ» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості із закриттям провадження у справі в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 255, 367, 374, 377, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2017 року у справі за позовом Комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості - скасувати частково в частині відмови у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Провадження у справі в частині позовних вимог Комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - закрити.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді