ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 638/7023/16-ц

провадження № 22-ц/818/1426/18

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої залиттям квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 травня 2018 року, постановлене під головуванням судді Хайкіна В.М., в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 18 травня 2018 року), -

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої залиттям квартири.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 травня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість збитків, спричинених залиттям квартири у розмірі 8552 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн., а також судові витрати у розмірі 4603,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що її вини у залитті квартири та заподіянні матеріальної шкоди позивачу не доведено. Актом обстеження квартири встановлено лише припущення того, що залиття квартири АДРЕСА_1 відбулося через халатне користування водою в нижчерозташованій квартирі АДРЕСА_2, власником якої вона є. Відповідачка зазначає, що 23.12.2015 року в будинку № АДРЕСА_2 взагалі було відсутнє холодне водопостачання, оскільки КП «Харківводоканал» проводило ремонтні роботи. Залиття квартири позивача відбулося до першої водозапірної арматури, тобто не в зоні відповідальності власника квартира та після відновлення водопостачання у будинку. ОСОБА_2 вважає, що наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

Позивачем ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що залиття квартири позивача сталося з вини відповідачки, яка має відшкодовувати матеріальну та моральну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 15).

23 грудня 2015 року відбулося залиття квартири № 36, розташованої на першому поверсі будинку № АДРЕСА_2.

Згідно акту про залиття від 25 грудня 2015 року, який склали жителі залитих квартир - ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, причиною залиття є самовільне втручання в систему холодного водопостачання в ході проведення власником квартири № 42 капітального ремонту та халатне відношення до необхідних мір при користуванні холодною водою, а саме: залишення відкритим кран на гнучкому шлангу (а. с. 13-14).

05 січня 2016 року КП «Жилкомсервіс» було проведено комісійне обстеження квартири позивача, на підставі якого складено акт обстеження від 11 січня 2016 року №7/16, де зазначено, що 24 грудня 2015 року відбулося залиття квартири № 36 із вище розташованої квартири №42; у квартирі №42 у санвузлі мешканцями від корінного крану, для користування водою виведений гнучкий шланг; ймовірно залиття нижче розташованої квартири №36 відбулося через халатне використання води через гнучкий шланг. У санвузлі відсутня гідроізоляція підлоги. На момент обстеження квартира № 42 знаходилася у стадії ремонту (а.с. 7-12).

Сторони не заперечують, що власником квартири АДРЕСА_3 є відповідачка ОСОБА_2.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 11814 від 08 лютого 2017 року, яка проведена Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, вартість відновлювального ремонту, пов'язаного з залиттям квартири АДРЕСА_4, склала 8552 грн. (а.с. 65-75).

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що залиття його квартири сталося з вини ОСОБА_2, яка є власницею квартири АДРЕСА_5. Відповідачка відмовляється відшкодувати шкоду у добровільному порядку. Позивач зазначає, що залиттям квартири йому спричинено як матеріальну, так і моральну шкоду, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2.

Відповідно до статей 319, 322 ЦК України власність зобов'язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

Статтею 179 ЖК України встановлено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.7, 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. № 45, власник, наймач (орендар) квартири зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян.

Власники квартир зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч. 1 ст. 1166 ЦК України.

Так відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Обов'язок доказування щодо відсутності вини залиття квартири покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріали справи свідчать про те, що актом обстеження від 11 січня 2016 року №7/16, встановлено, що залиття нижче розташованої квартири АДРЕСА_4 відбулося через халатне використання води через гнучкий шланг у квартирі №42 за вищевканаою адресою, на момент обстеження квартира № 42 знаходилася у стадії ремонту (а.с. 7-12).

Вказаний акт обстеження складений у відповідності до вимог пункту 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 N 76.

Відповідачем ОСОБА_2 не надано жодного доказу на спростування встановлених під час обстеження обставин та доказів відсутності її вини у залитті квартири позивача.

Посилання апелянта на неналежне виконання робіт з обслуговування систем трубопроводу КП «Харківводоканал», внаслідок чого на думку відповідачки відбулось залиття квартири позивача, - не приймається до уваги колегією суддів, оскільки ОСОБА_2 не надано доказів звернення до КП «Жилкомсервіс», як балансоутримувача будинку, або до КП «Харківводоканал» з приводу спростування висновків про залиття квартири АДРЕСА_2 з вини відповідачки.

При визначенні розміру моральної шкоди суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що через залиття квартири позивач тривалий час знаходився у стані стресу. Розмір суми відшкодування моральної шкоди визначений судом з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно дост. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.367,368,369,375,381,382,383,384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 травня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук