Справа №295/202/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Полонця С.М.,

секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач звернувся в суд з даним позовом, який у подальшому уточнив та в остаточному варіанті просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 12033,43 грн. з обрахунку на 09.03.2018 року, в тому числі: інфляційні втрати: 9704,96 грн., три відсотки річних: 1608,57 грн., витратні збитки 719,90 грн., посилаючись на те, що між сторонами було укладено договір безпроцентної позики, за яким відповідач не виконав свої вимоги та не повернув позивачу борг на підставі рішення суду, внаслідок чого позивач зазнав втрат від знецінення грошових коштів наданих в позику відповідачу.

07.02.2018 року та 23.02.2018 року від позивача до суду надійшли уточнення позовних вимог.

Відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 16 червня 2015 року між ОСОБА_2 /позикодавець/ та ОСОБА_3 /позичальник/ укладено договір безпроцентної позики грошей №16-06-2015/ДСА-ФОВ.

Згідно п.1 договору позики позикодавець передав у власність, а позичальник прийняв 30000грн. із зобовязанням повернути таку ж суму до 16 серпня 2015 року. Водночас пунктом 5 договору передбачено, що сума позики має бути сплачена повністю до 21 серпня 2015 року.

Відповідно до п.10 договору за прострочення виконання зобов'язань нараховується неустойка з 17 серпня 2015 року.

Того ж дня 16.06.2015 року ОСОБА_3 написав розписку про те, що він отримав від ОСОБА_2 суму - 1000 євро та 100 дол. США та зобов'язався повернути згідно договору №16-06-2015/ДСА-ФОВ 1100 євро та 110 доларів США до 18.08.2015 року (еквівалент 31000 грн.).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 13.06.2016 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість в сумі 34325,22 грн., яка складається: 30778,33 грн. сума отриманої позики відповідно до боргової розписки від 16.06.2015 року, яка еквівалентна 1000 Євро та 100 доларам США, станом на день прийняття судового рішення за курсом НБУ, 761,45 грн. три відсотки річних, 2785,44 грн. інфляційні втрати. В решті вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 29.09.2016 року вищезазначене рішення суду першої інстанції в частині стягнення інфляційних втрат скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову. Рішення суду змінено, збільшено загальний розмір стягнутої заборгованості з 34325,22 грн. до 35981,28 грн., розмір заборгованості з 30778,33 грн. до 34824,90 грн., три проценти річних з 761,45 грн. до 1156,38 грн. Вирішено питання судових витрат. В решті рішення залишено без змін.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що після 18 серпня 2015 року, за умови невиконання позичальником свого зобовязання із повернення отриманих коштів та сплати процентів за користування грошима, позичальник несе тягар наслідків, передбачених ст. 1050 ЦК України, у якій зазначено, що у випадку своєчасного неповернення суми позики, позичальник зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. ОСОБА_3 у встановлений термін умов договору не виконав і коштів не повернув.

Враховуючи стягнення судом 3% річних по день ухвалення рішення (29.09.2016 року), позовні вимоги підлягають до задоволення в частині стягнення 3% річних з 30.09.2016 року по день ухвалення рішення включно в сумі 1514,17 грн. (34824,90 грн. х 0,03% х 529 дн. : 365 дн.)

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Аналіз вказаної норми права вказує на те, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом позики, індексації не підлягає. Індекс інфляції це показник, який характеризує динаміку загального рівні цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Ціни в Україні встановлюються у національній валюті, тому вказана норма ЦК України може бути застосована лише у випадку прострочення грошового зобовязання.

На вказані обставини також звернув увагу Апеляційний суд Житомирської області в своєму рішенні від 29.09.2016 року.

Таким чином, інфляційні втрати на іноземну валюту не підлягають нарахуванню, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, зі стягненням, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263, 265, 279 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 три проценти річних за період з 30 вересня 2016 року по 12 березня 2018 року включно в сумі 1514 грн. 17 коп.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: