Провадження № 2/522/3719/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Чернявської Л.М.

При секретарі судового засідання Ткаченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до філії «Інфоксводоканал», за участі третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору по справі на боці позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок неправильних розрахунків за воду, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась 04 липня 2017 року до Приморського районного суду м. Одеси з позовом філії «Інфоксводоканал», в якому просила зобов?язати ТОВ «Інфоксводоканал» при нарахування розрахунків за воду дотримуватися нормативних актів, діяючих в Україні та в Одесі; стягнути на її користь з відповідача 1138.27 грн. матеріальних збитків та 5000 грн. моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що згідно договору №1255д від 06.07.2004 року позивач отримує воду з «Інфоксводоканалу». Боргів не має. В травні 2017 року позивач отримала розрахунок за квітень 2017 року в якому окрім звичайної суми оплати, додатково нараховано 702,18 грн. за полив, що позивач вважає порушенням п. 3.2.1 правил благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 року № 1631-IV (із змінами), де вказано, що полив проводиться щоденно з 05.00 до 08.00 години за винятком опадів, що обов?язково підтверджується гідромедцентром та порушенням ДБН В.2.5.-64:2012 Додаток А, за якими розрахункові витрати води на зелені насадження газонів, квітників дорівнюють 3-6 л/м.кв, а нам удосконалених покриттях, тротуарах 0,5 л/м.кв. Однак, рахунок коштів за позив, який виставлений відповідачем не враховує дні коли йшов дощ та обрахований виходячи з 5 л/м.кв.

Провадження по справі відкрито 25 липня 2017 року.

14 вересня 2017 року відповідачем подані заперечення на позов ОСОБА_1, де представник відповідача зазначає, що відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх незаконними, необгрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, водопостачання та водовідведення будинку за адресою АДРЕСА_1, що належить позивачу на праві власності здійснюється на підставі та за умовами договору від 08.09.2006 р. №20401/1 (далі за текстом - Договір). Прилад обліку води за вказаною адресою не встановлений. Відповідно до умов п.3.1 Договору сторони повинні керуватись, зокрема, діючими «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630 (далі - Правила №630).

Згідно п. 21 Правил №630 у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, зокрема, з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Вказана норма знайшла відображення у п. 2.1 Договору, який зазначає, що у випадку відсутності приладу обліку води, розрахунок послуг водокористування здійснюється по нормативам, затвердженим місцевими органами виконавчої влади. Виходячи зі змісту позовної заяви позивач виражає незгоду з нарахуваннями лише за полив присадибної ділянки.

Посилання позивача на Державні будівельні норми України спростовуються наступним. У м. Одесі норми водокористування на полив встановлені рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.11.2003 р. №675 «Про впорядкування розрахунків за спожиті послуги водопостачання та затвердження експлуатаційних норм водоспоживання» (далі Рішення №675) та становлять для садів та присадибних ділянок 5 літрів на 1 м2 у добу. Вказане підтверджується і умовами Договору, а саме п.2.2 передбачає, що норма поливу на 1 м складає 5 літрів на добу. Пунктом 4 Рішення №675 передбачено, що поливний сезон, в тому числі полив вулиць, прибудинкових територій та зелених насаджень у місті, починається 1 квітня та закінчується ЗО вересня кожного року. Виражаючи свою незгоду з обємом нарахування за послуги по поливу присадибної ділянки позивач хибно посилається на Правила благоустрою території міста Одеси, що затвердженні рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 р. (із змінами та доповненнями), а саме п.п.3.2.1. Так, позивачем не враховано, що пункт Правил 3.2 затверджує порядок здійснення благоустрою та утримання територій загального користування. Прибудинкова територія є власністю позивача і жодним чином не належить до територій загального користування, якими у розумінні вказаного пункту є парки (гідропарки, парки культури та відпочинку, парки-пам'яток садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сквери, зони зелених насаджень, сквери і майданчики для дозвілля та відпочинку. В звязку з цим, отримання позивачем довідки у підтвердження кількості опадів та середньодобової температури повітря за квітень 2017 р. є необгрутнованим, а вимога відшкодувати вартість цієї довідки безпідставна.

Таким чином, відповідач проводив нарахування плати за полив прибудинкової території у розмірах, що відповідають договору, діючому законодавству та наданим позивачем документам. Звертаємо увагу, що відповідно до наданого позивачем технічного паспорту на житловий будинок по вул. Тінистій, 6/7, площа прибудинкової території (двору) складає 314 м .

Що стосується стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне. За змістом ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Згідно до п.п. 7, 8 зазначеної постанови, заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Однак, позивачем не доведена ані наявність моральної шкоди, ані інші складові, що є необхідною умовою для її відшкодування, отже, заявлена позивачем моральна шкода є безпідставною та не підлягає відшкодуванню.

Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

21 березня 2018 року представником позивача подано відзив на заперечення проти позову, в якому ОСОБА_1, посилаючись на те, що вона отримує воду з «Інфоксводоканалу» за Договором від 06.07.2004 р., а також посилаючись на обставини та доводи, які викладені в позовній заяві, зазначає наступне. Рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.11.2003 р. №675 «Про впорядкування розрахунків за спожиті послуги водопостачання та затвердження експлуатаційних норм водоспоживання», на яке посилається відповідач, є нелегітимним, так як ним були затверджені тимчасові експлуатаційні норми водоспоживання з 01 грудня 2003 року по 01 березня 2004 року. А пунктом 2 цього рішення, КП «Одесаводоканал» зобов?язано до 01.03.2004 року надати пропозиції щодо встановлення норм водопостачання на рівні розрахункових НВП «Центра проблем екології», однак відповідач вказані пропозиції не надав та продовжує користуватися недостовірними нормами споживання води. Крім того, позивач посилається на те, що відповідач протизаконно вважає, що територія земельної ділянки позивача, яка входить до ЖБК «Чорноморець-Аркадія» не має відношення до Правил благоустрою території м. Одеси, якими заборонено полив під час дощу, що відповідач не враховує при нарахування коштів позивачеві за полив. При цьому, представник позивача у відзиві на заперечення проти позову просить суд заборонити відповідачеві при розрахунках за полив, використовувати рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.11.2003 р. №675; зробити перерахунок за полив за квітень-жовтень 2017 року, враховуючи погодні умови; повернути гроші за полив в вересні 2016 року; виплатити моральну шкоду в розмірі 20000 грн.; оголосити відповідачеві окрему ухвалу про кримінальну відповідальність підприємства.

13 липня 2018 року представником відповідача подано заперечення на відзив на заперечення проти позову, в яких зазначено, що водопостачання та водовідведення будинку за адресою АДРЕСА_2, що належить позивачу на праві власності здійснюється на підставі та за умовами договору від 08.09.2006 р. №20401/1. Договір від 06.07.2004 р. на який посилається позивач припинив свою дію у звязку з укладенням нового договору у 2006 р. Позивач посилаючись на норми ДБН 2.5-64:2012 стверджує про необхідність використання саме показників розрахункових витрат на полив удосконалених покриттів та тротуарів, які містяться у відповідному додатку. Разом з тим, п.3.8 вказаних ДБН 2.5-64:2012 визначає поняття терміну розрахункові витрати води при цьому зазначаючи, що такі витрати не є нормами водоспоживання і не можуть бути використанні для розрахунків за воду. Крім того, у м. Одесі норми водокористування на полив встановлені рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.11.2003 р. №675 «Про впорядкування розрахунків за спожиті послуги водопостачання та затвердження експлуатаційних норм водоспоживання. Вказане рішення є чинним, в судовому порядку не оскаржувалось та не було визнано незаконним у визначений законом спосіб. Думка позивача щодо нелегітимності вказаного рішення є помилковою та не підтвердженою жодним належним доказом. Разом з тим, дії відповідача по нарахуванню плати за полив присадибної ділянки повністю ґрунтується на нормах діючого законодавства та умов договору на послуги водопостачання та водовідведення. Так, відповідно до умов п.3.1 Договору сторони повинні керуватись, зокрема, діючими «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630 (далі - Правила №630). Згідно п. 21 Правил №630 у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, зокрема, з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. Вказана норма знайшла відображення у п. 2.1 Договору, який зазначає, що у випадку відсутності приладу обліку води, розрахунок послуг водокористування здійснюється по нормативам, затвердженим місцевими органами виконавчої влади. Таким чином, відповідно до рішення №675 норма водоспоживання для поливу садів та присадибних ділянок становить 5 літрів на 1 м2 у добу. Вказане підтверджується і умовами Договору, а саме п.2.2 також передбачає, що норма поливу на 1 м2 складає 5 літрів на добу. Строки поливного сезону, в тому числі на полив вулиць, прибудинкових територій та зелених насаджень, також визначені рішенням №675, а саме встановлені у проміжок часу з 1 квітня по 30 вересня кожного року. Відповідач проводить нарахування за полив саме у вказаний термін. Посилання позивача на Правила благоустрою території міста Одеси також є надуманими. Дійсно, позивач як громадянин, що мешкає у м. Одесі може бути субєктом у сфері благоустрою міста (відповідно з терміном визначеним у П.1.2 Правил). Проте п.п. 3.2.1, що затверджую порядок здійснення благоустрою та утримання територій загального користування, не може стосуватись його прибудинкової території. Тобто доводи позивача це вирвані з контексту Правил благоустрою території м. Одеси норми, які не можуть бути та не застосовуються до його приватної власності.

Ухвалою суду від 17 серпня 2018 року залучено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у якості третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору по справі на боці позивача по даній справі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні.

Треті особи, які були викликані належним чином, в судове засідання не з?явилися.

Суд, заслухавши думки представників сторін, розглянув справі за відсутності третіх осіб.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 179 ЦПК України, у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення. Відповідь на відзив підписується позивачем або його представником. До відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою - пятою статті 178 цього Кодексу. Відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

З огляду на це, суд не приймає до розгляду уточнення вимог представника позивача, які викладені у відзиві на заперечення проти позову від 21.03.2018 року, та розглядає первісні вимоги позивача.

Судом встановлено, що водопостачання та водовідведення будинку за адресою АДРЕСА_1, що належить позивачу на праві власності здійснюється на підставі та за умовами договору від 08.09.2006 р. №20401/1. Прилад обліку води за вказаною адресою не встановлений. Договір від 06.07.2004 р. на який посилається позивач припинив свою дію у звязку з укладенням нового договору у 2006 р.

У м. Одесі норми водокористування на полив встановлені рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.11.2003 р. №675 «Про впорядкування розрахунків за спожиті послуги водопостачання та затвердження експлуатаційних норм водоспоживання. Вказане рішення є чинним, в судовому порядку не оскаржувалось та не було визнано незаконним у визначений законом спосіб, а думка позивача щодо нелегітимності вказаного рішення є помилковою.

Відповідно до умов п.3.1 Договору сторони повинні керуватись, зокрема, діючими «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630 (далі - Правила №630).

Згідно п. 21 Правил №630 у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, зокрема, з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Вказана норма знайшла відображення у п. 2.1 Договору, який зазначає, що у випадку відсутності приладу обліку води, розрахунок послуг водокористування здійснюється по нормативам, затвердженим місцевими органами виконавчої влади.

Таким чином, відповідно до рішення №675 норма водоспоживання для поливу садів та присадибних ділянок становить 5 літрів на 1 м2 у добу. Вказане підтверджується і умовами Договору, а саме п.2.2 також передбачає, що норма поливу на 1 м2 складає 5 літрів на добу.

Строки поливного сезону, в тому числі на полив вулиць, прибудинкових територій та зелених насаджень, також визначені рішенням №675, а саме встановлені у проміжок часу з 1 квітня по 30 вересня кожного року. Відповідач проводить нарахування за полив саме у вказаний термін.

Позивач посилаючись на норми ДБН 2.5-64:2012 стверджує про необхідність використання саме показників розрахункових витрат на полив удосконалених покриттів та тротуарів, які містяться у відповідному додатку. Разом з тим, п.3.8 вказаних ДБН 2.5-64:2012 визначає поняття терміну розрахункові витрати води при цьому зазначаючи, що такі витрати не є нормами водоспоживання і не можуть бути використанні для розрахунків за воду.

Посилання позивача на Правила благоустрою території міста Одеси також є необгрунтованими. Дійсно, позивач як громадянин, що мешкає у м. Одесі може бути субєктом у сфері благоустрою міста (відповідно з терміном визначеним у П.1.2 Правил). Проте п.п. 3.2.1, що затверджую порядок здійснення благоустрою та утримання територій загального користування, не може стосуватись його прибудинкової території. Тобто доводи позивача це вирвані з контексту Правил благоустрою території м. Одеси норми, які не можуть бути та не застосовуються до його приватної власності.

Щодо стягнення моральної шкоди то судом встановлено наступне.

За змістом ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно до п.п. 7, 8 зазначеної постанови, заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Однак, суд встановив, що позивачем не доведена ані наявність моральної шкоди, ані інші складові, що є необхідною умовою для її відшкодування, а тому, заявлений позивачем розмір моральної шкоди є безпідставним та не підлягає відшкодуванню.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість вимог ОСОБА_1 та відмовляє в їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 178, 179, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до філії «Інфоксводоканал», за участі третіх осіб які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору по справі на боці позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок неправильних розрахунків за воду, відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22 листопада 2018 року.

Суддя Л.М. Чернявська

14.11.2018