Справа № 647/3126/18
№ провадження 4-с/647/2/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2018 року м. Берислав

Суддя Бериславського районного суду Херсонської області Миргород В.С., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії органів виконавчої служби, -

В С Т А Н О В И В:

20.11.2018 року скаржник ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії Бериславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області в особі начальника ОСОБА_3, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу він є власником автомобіля «HUNDAI TUCSON» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. З листа регіонального сервісного центру в Херсонській області Територіального сервісного центру №6545 від 08.09.2018 року №31/21/45-1093 йому стало відомо, що з0азначений вище автомобіль за зверненням ВДВС Бериславського РУЮ, вих..1651/06-50 від 20.02.2012 року знаходиться у розшуку. Листом начальника Бериславського районного ВДВС ГТУЮ у Херсонській області ОСОБА_3 № 13.2-13/11749 від 13.11.2018 року йому повідомлено, що в порядку виконання виконавчого листа №2-658/11 від 07.11.2011 року виданого Бериславським районним судом Херсонської області, про витребування у ОСОБА_4, автомобіля марки «HUNDAI TUCSON» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВТС 042585, Бериславським районним ВДВС арешт відносно даного автомобіля не застосовувався та рекомендовано звернутися до суду для зняття арешту, що не узгоджується з листом регіонального сервісного центру в Херсонській області Територіального сервісного центру №6545 від 08.09.2018 року №31/21/45-1093.

Вважає дії Бериславського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області неправомірними.

Вивчивши матеріали скарги, суд вважає скаргу такою, що підлягає поверненню заявнику з наступних підстав:

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб'єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

У відповідності до вимог ст.ст.1,7 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", ч. 1ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження"випадках - на приватних виконавців. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Статтею 7 Закону України "Про державну виконавчу службу" встановлено, що державний виконавець зобовязаний сумлінно виконувати службові обовязки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України.

З метою захисту прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні сторони та інші учасники виконавчого провадження мають право знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні і письмові пояснення в процесі виконавчих дій, висловлювати свої доводи, міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі при проведенні експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати дії (бездіяльність) державного виконавця з питань виконавчого провадження та користуватися іншими правами.

Частиною 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі Закону про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Суди мають ураховувати, що до учасників виконавчого провадження, які мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, належать також представники сторін за законом чи договором, які діють від їх імені.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п.12 Постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» із змінами, внесеними згідно з Постановою ВССУ №4 від 03.06.2016 року, скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ незалежно від місця виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

З наданих суду матеріалів скарги неможливо встановити чи є скаржник стороною виконавчого провадження, чи саме Бериславським районним судом Херсонської області було розглянуто справу стороною якої є скаржник та видано виконавчий лист, чи була винесена державним виконавцем постанова про розшук майна, що фактично перешкоджає суду встановити чи належна особа звернулась до суду з зазначеною скаргою, якщо так , то чи дотримано скаржником правил підсудності.

Керуючись ст.121, ст.384, 293 ЦПК України, суддя- ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії органів виконавчої служби - повернути скаржнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В. С. Миргород