Справа № 308/445/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді - Бедьо В.І.

при секретарі - Пазяк С.М.

за участі представника позивача - Бланар Я.М.

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, що виникла через невиконанням зобов'язань за кредитним договором № 203Є/V-U від 11.07.2007 року, згідно з яким відповідач ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 5000.00 дол. США .

В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки.

В позовній заяві вказує на те, що в порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач не погашав суму кредиту, у зв'язку з чим станом на 02.12.2015 року у неї виникла заборгованість у розмірі 9774, 30 дол. США.

Позивач зазначає у позовній заяві, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 19.11. 2013 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто суму боргу в розмірі 6666, 85 дол. США, отже різниця, яка підлягає до сплати становить 3107, 45 дол. США, а також штрафи.

З огляду на зазначене позивач просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 3273, 31 дол. США ( що за курсом 23, 84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.12. 2015 року складає 78035, 69 грн.) та сплачений позивачем судовий збір.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у змісті позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що вона договір не підписувала та оскаржила його в судовому порядку.

Заслухваши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

В судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено, що відповідно до договору № 203Є/V-U від 11.07.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, остання отримала кредит в розмірі 5000.00 дол. США зі сплатою відсотків , з терміном остаточного погашення суми кредиту до 09.07.2009 року, що стверджується кредитним договором № 203Є/V-U від 11.07.2007 р., копія якого приєднана до матеріалів справи.

Грошові зобов'язання між сторонами виникли в іноземній валюті, що узгоджується з нормами Декрету КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (ч. 2 ст. 2, ч. 2 ст. 5),Закону України «Про банки і банківську діяльність» (ст. 19, ч. 1, 2 ст. 47, ст.ст. 49, 55), ч. 2 ст.192, ч. 3 ст.533 ЦК України.

У зв'язку з невиконанням зобов'язань відповідачем ОСОБА_2 по погашенню кредиту, відсотків, утворилась заборгованість, яка станом на 02.12.2015 рік становила 9774, 30 дол. США.

З доданих до матеріалів справи письмових доказів вбачається, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 19.11. 2013 року вже стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № 203Є/V-U від 11.07.2007 р. в сумі 6666,85 доларів США, що згідно курсу НБУ складає - 53 268,12 (п'ятдесят три тисячі двісті шістдесят вісім гривень, 12 коп.).

Відтак із вказаного слідує, що різниця, яка залишилась до сплати становить 3107, 45 дол. США та штраф(фіксована частина) - 10, 49 дол. США, штраф (процентна складова).

В забезпечення виконання ОСОБА_2зобов'язань за кредитним договором № 203Є/V-U від 11.07.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 203 від 11.07.2007 року, відповідно до мов якого останній поручився перед кредитором відповідати по зобов'язаннях ОСОБА_2 що виходять з кредитного договору № 203Є/V-U від 11.07.2007 року. Поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Разом з тим в судовому засіданні встановлено, що поручитель ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2.

Правовідносини між сторонами виникають з норм ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.2.2.3. вказаного кредитного договору відповідач зобов'язалась здійснювати погашення кредиту, сплату процентів та винагороди в порядку і терміни згідно графіка погашення кредиту ,відсотків і винагороди.

У відповідності до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до умов кредитного договору № 203Є/V-U від 11.07.2007 року сторони погодили строки та розміри погашення кредиту та виплати відсотків.

Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредит і сплачувати нараховані проценти згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід'ємною частиною договору .

Оскільки судом встановлено, що відповідач не виконала зобов'язання, передбачені вищезазначеним кредитним договором у строк, встановлений цим договором, суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 612, ст. 610 ЦК України її слід вважати такою, що прострочила виконання зобов'язання.

З огляду на те, що ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором. не виконувала належним чином, то у позивача виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів.

Статтею 1048 ЦК України встановлено право позикодавця (Банку) на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 598, ст. ст. 599, 600, 604- 609 ЦК України саме по собі судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Так з матеріалів справи вбачається, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 19.11. 2013 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто суму боргу в розмірі 6666, 85 дол. США, отже різниця, яка підлягає до сплати становить 3107, 45 дол. США, а також штрафи.

Відповідачка в судовому засіданні аргументує свої заперечення тим, що вона не підписувала кредитний договір, що стало підставою для звернення до суду з позовом про визнання кредитного позову недійсним.

Разом з тим ОСОБА_2 не надала суду рішення щодо визнання вказаного кредитного договору недійсним.

Також суд розцінює критично доводи відповідача з тих підстав, що попереднє рішення Ужгородського міськрайонного суду від 19.11. 2013 року, яким з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто суму боргу в розмірі 6666, 85 дол. США набрало законної сили, таке не оскаржувалось ОСОБА_2

Відтак, оскільки своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 не виконує належним чином то у позивача виникло право вимагати від боржника повернення кредитних коштів.

З урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ "Приватбанк" суми заборгованості по кредитному договору № 203Є/V-U від 11.07.2007 року є обґрунтованими, відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували наведені у позові обставини, тому задовольняє вимоги позивача.

Відповідно до вимог ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючисьст.ст. 525, 526, 530, 543, 551, 553, 554, 610, 612, 623, 624, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. ст.12, 13, 81, 141, 209, 259, 263 - 265 ЦПК України , суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2( ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1; іпн: НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 12.08.1997 року) на користь ПАТ КБ "Приватбанк" ( 49094, м. Дніпропетровськ, вул.. Набережна Перемоги, буд. 50; КОД ; МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором № 203Є/V-U від 11.07.2007 р. в сумі 3273, 31 дол. США ( три тисячі двісті сімдесят три дол. 31 центи) ( що за курсом 23, 84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.12. 2015 року складає 78035, 69 грн.).

Стягнути з ОСОБА_2( ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1; іпн: НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 12.08.1997 року) на користь ПАТ КБ "Приватбанк" ( 49094, м. Дніпропетровськ, вул.. Набережна Перемоги, буд. 50; КОД ; МФО № 305299) суму судового збору в розмірі 1378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.І.Бедьо