АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/4552/17 Номер провадження 22-ц/786/1705/18Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Панченка О.О.,

суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4, який дії в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 січня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Андрієць Д.Д. в м. Кременчуці Полтавської області зі складанням повного тексту рішення дата не встановлена

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення,-

В С Т А Н О В И В :

В червні 2018 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона та відповідачі є співвласниками житлового будинку А№ 40 по вул. Бетонній в м. Кременчуці Полтавської області. На даний час ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не дають їй можливості в повній мірі користуватись її власністю, не допускають її до будинку і вона не має можливості проживати у ньому разом із донькою-інвалідом, вимушена постійно шукати інше місце для проживання.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд, зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні житлом, шляхом вселення її разом із донькою, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 до будинку № 40 по вул. Бетонній в м. Кременчуці Полтавської області та зобов'язати відповідачів передати ключі від житлового будинку.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 січня 2018 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 не чинити ОСОБА_7, рнокпп НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, перешкоди в користуванні нею будинком 40 по вул. Бетонній в м. Кременчуці.

Вселено ОСОБА_7 разом із донькою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в будинок 40 по вул. Бетонній в м. Кременчуці.

Зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 надати ОСОБА_5 ключі від житлового будинку 40 по вул. Бетонній в м. Кременчуці.

Вирішено питання стягнення судових витрат.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване доведеністю позовних вимог.

В лютому 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука із заявою про перегляд заочного рішення, вказуючи, що в судове засідання вони не зявились, оскільки направили до суду заяву про відкладення розгляду справи, в якій повідомлялось що справа між тими ж сторонами та тим же предметом спору розглядається в касаційній інстанції, що слугувало доказом і причиною відкладення справи. Також їм не було відомо про необхідність подання відзиву на позов. Необхідність у перегляді заочного рішення також обумовлена тим, що 02.12.2013 року судом була затверджена мирова угода, укладена між ними і ОСОБА_5, за якою вони сплатили їй кошти за частку у спільному майні.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 травня 2018 року заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 10 січня 2018 року по справі №524/4552/17 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення залишено без задоволення.

В червні 2018 року відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їхній адвокат ОСОБА_4 звернулися з окремими апеляційними скаргами на заочне рішення суду першої інстанції від 10 січня 2018 року, в яких посилаючись на неповне та неправильне встановлення судом першої інстанції обставин справи, які мають значення для справи, неправильне та неповне дослідження доказів та їх оцінку, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильне визначення правовідносин сторін, а також невірне застосування норм матеріального права, просять його скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх доводів, апелянти вказують на те, що судом не враховано ту обставину, що згідно мирової угоди, затвердженої 02.02.2013 року Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області, відповідачі виплатили ОСОБА_5 100 000 грн. за 1/3 частку домоволодіння ОСОБА_5 від якої вона відмовилася, що підтверджується розпискою, яка знаходиться в матеріалах справи та витягами з банку.

Крім того зазначають, що з моменту виникнення спору ОСОБА_5 взагалі не проживає у спірному будинку 40 по вул. Бетонній в м. Кременчуці, не сплачує комунальні послуги, не утримує будинок і фактично втратила право користування житловим приміщенням та має у власності інше нерухоме майно.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3, позивач посилається на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, а відповідно відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі ч. 13 ст. 7 та ст. 369 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Як передбачено ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_5 на праві власності належить 1/3 частка будинку 40 по вул. Бетонній вм. Кременчуці Полтавської області.

У вказаному будинку зареєстровані та проживають відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується довідками Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Полтавської області.

В порядку ст.20 ЗУ «Про адвокатуру» представником позивача був опитаний ОСОБА_8, який підтвердив те, що зі слів його колишньої дружини ОСОБА_5 йому стало відомо про те, що її батьки, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, починаючи з 2013 року не надають їй можливості проживати у належному їй будинку за адресою: м. Кременчук, вул. Бетонна, 40. ОСОБА_5 попросила його бути присутнім при спробі потрапити до вказаного будинку, оскільки вона побоювалась того, що батьки знову її не впустять і можуть натравити собаку. В серпні та вересні 2017 року, коли вони разом із ОСОБА_5 прийшли до буд. 40 по вул. Бетонній в м. Кременчуці, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не пускали ОСОБА_5 до будинку. Вона просила впустити її, повідомляючи про те, що їй не має де проживати, однак останні відмовились це зробити і сказали, щоб вона зверталась до суду.

При врегулюванні спірних правовідносин, суд першої інстанції правомірно виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 2 ст. 321 ЦК України передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

В ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд першої інстанції встановивши, що відповідачі чинять ОСОБА_5 перешкоди у здійсненні права власності, прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення позову та зобовязання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути їй перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення ОСОБА_9 разом із донькою ОСОБА_6 до будинку 40 по вул. Бетонній у м. Кременчуці Полтавської області та зобов'язання відповідачів передати позивачу ключі від вказаного житлового будинку.

При цьому, доводи апеляційних скарг висновку суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо їх оцінки.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 0212.2013 року, було затверджено мирову угоду між ОСОБА_5 та ОСОБА_3. ОСОБА_2, згідно якої право власності ОСОБА_5 на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями переходить у власність ОСОБА_3. ОСОБА_10, а останні зобовязувались виплатити грошову компенсацію за 1/3 частку ОСОБА_5в. у розмірі 120 000 грн.

04.03.2014 року ухвалою апеляційного суду Полтавської області, залишеною 29.05.2014 року без змін судом касаційної інстанції, ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.12.2013 року, про затвердження мирової угоди та закриття провадження по справі, - скасовано і справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Після повернення справи до Автозаводського районного суду, справа була закрита у звязку з поданими сторонами заявами. На даний час жодних судових проваджень між сторонами не має.

Отже вбачається, що мирова угода, якою право власності ОСОБА_5 на 1/3 частину житлового будинку та земельну ділянку було припинено та визнано за ОСОБА_3, ОСОБА_2 скасована та не має жодної юридичної сили.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 року, яка набрала чинності, скасовано рішення Реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №10106219 від 21.01.2014 року щодо реєстрації права власності на житловий будинок та відновлено право власності на 1/3 частину будинку.

Таким чином посилання апелянтів на те, що судом не взято до уваги ухвалу Автозаводського райсуду від 02.12.2013 року про затвердження мирової угоди, є безпідставним, оскільки затвердження мирової угоди, яка на сьогоднішній день скасована не має жодного правового значення по суті даного спору.

Також колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянтів як підставу відмови в позові, що на виконання мирової угоди відповідачами були виплачені кошти у розмірі 100 000 грн. за 1/3 частку домоволодіння, від якої ОСОБА_5 відмовилася, оскільки відповідачі не позбавлені права повернення таких коштів, з підстав скасування мирової угоди.

Посилання апелянтів на те, що ОСОБА_11 має інше житло, жодним чином не впливає на права власника щодо спірного майна.

Безпідставними також є доводи апеляційних скарг щодо відсутності доказів чинення перешкод у користуванні житловим будинком, оскільки такі позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції зясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення оскаржуваного рішення судовою колегією не встановлено.

Таким чином, апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 374, ч.1 ст.375, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4, який дії в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_12 /підпис/ ОСОБА_13

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ______________ ОСОБА_1

Повний текст судового рішення виготовлено 03 серпня 2018 року.