Постанова

Іменем України

07 листопада2018 року

м. Київ

справа № 335/10982/16-ц

провадження № 61-15343св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: ХоптиС. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

треті особи: Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, товариство з обмеженою відповідальністю «Евіта»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Запорізької області у складі колегії суддів: Полякова О. З., Крилової О. В., Бєлки В. Ю., від 31 січня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - ФОП ОСОБА_4.)звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі - Вознесенівський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області), товариство з обмеженою відповідальністю «Евіта» (далі - ТОВ «Евіта») про зняття арешту з майна.

Позовна заява мотивована тим, що 11 січня 2016 року вона та ТОВ «Евіта» уклали договір суборенди нежитлових приміщень, на підставі якого вона орендує приміщення магазину по АДРЕСА_1 у якому здійснює свою підприємницьку діяльність.

15 вересня 2016 року державним виконавцем Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Святченко Є. В. в межах виконавчого провадження про стягнення з ТОВ «Евіта-Сервіс» на користь ОСОБА_5 47 483, 40 грн було проведено опис та вилучено майно, а саме: монітор LG FLatron Wide L226 WTQ-WFQ ARUGAFN; клавіатура Microsoft KU-0459; мишка комп'ютерна Genius; музичні колонки SPEAKER (nw); факс Panasonic; телефон Panasonic. Вказані дії державним виконавцем були вчинені без її присутності та не було їй надано акту опису від 15 вересня 2016 року, оскільки вона не є стороною виконавчого провадження.

Вилучене державним виконавцем Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області майно не належить ТОВ «Евіта-Сервіс», а було передано їй ТОВ «Евіта», яка не є боржником по виконавчому провадженню.

Під час опису та вилучення майна представником ТОВ «Евіта» було надано державному виконавцю копію договору оренди нежитлового приміщення від 01 березня 2002 року, укладеного між ЗКБУ «Машбуд» та ТОВ «Евіта» та повідомлено про те, що ТОВ « Евіта-Сервіс» у зазначених приміщеннях не веде своєї господарської діяльності та в них відсутнє майно цього боржника. Також державного виконавця було повідомлено, що торгове приміщення передано їй у суборенду.

Незаважаючи на вищевикладені обставини, зазначене майно було описано та вилучено як майно боржника, що перебуває у інших осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2017 року позов задоволено частково.

Знято арешт, накладений державним виконавцем Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Святченко Є. В. 15 вересня 2016 року в межах виконавчого провадження № 51221618 з виконання виконавчого листа № 333/9129/15-ц, виданого 11 травня 2016 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ТОВ «Евіта-Сервіс» на користь ОСОБА_5 нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди, на загальну суму 47 483, 40 грн, на майно, зазначене в акті опису та арешту майна від 15 вересня 2016 року, а саме: монітор LG FLatron Wide L226 WTQ-WFQ ARUGAFN; клавіатура Microsoft KU-0459; музичні колонки SPEAKER (nw); факс Panasonic Model: UF-490-YC; телефон Panasonic, модель NKX-TS2365 RUW. В решті позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит державного виконавця у визначений ним строк відомості на про належне боржнику майно, що перебуває в них. Проте встановлено, що жодних зазначених дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області вчинено не було. На момент складання ним акту опису від 15 вересня 2016 року ФОП ОСОБА_7 на законних підставах здійснювала підприємницьку діяльність по АДРЕСА_1, а офісна техніка належала їй на праві користування. Таким чином, ФОП ОСОБА_7, як особою, яка не є власником майна, але володіє майном на підставі договору, вірно обрано спосіб захисту, а саме подано позов про зняття арешту із зазначеного майна.

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 31 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено. Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2017 року скасовано й прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову ФОП ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Вознесенівський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, ТОВ «Евіта» про зняття арешту з майна відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що вимоги ФОП ОСОБА_4 про зняття арешту з майна, задоволенню не підлягають, оскільки обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам закону.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2018 року, ФОП ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки суду апеляційної інстанції є необґрунтованими, вказане майно було нею отримано від ТОВ «Евіта», яке не є боржником по виконавчому провадженню, що підтверджується актом прийому-передачі від 13 січня 2016 року до договору суборенди нежитлових приміщень від 11 січня 2016 року. Спірне майно хоч і не було предметом зазначеного договору суборенди нежитлових приміщень, але знаходилося в приміщеннях, що надавалися в суборенду, та було їй безоплатно передано в користування разом із цим приміщенням, про що було складено окремий акт прийому-передачі, отже вона володіла майном на законній підставі.

08 травня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

15 травня 2018 року надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_5, в якому він зазначив, що ФОП ОСОБА_4 не надано жодних правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на спірне майно, отже відсутні будь-які правові підстави для задоволення позовних вимог та зняття арешту з майна. Просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Апеляційного суду Запорізької області від 31 січня 2018 року залишити без змін.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що27 травня 2016 року в провадженні Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області на виконанні знаходиться виконавче провадження № 51221618 з примусового виконання виконавчого листа № 333/9129/15-ц, виданого 11 травня 2016 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ТОВ «Евіта-Сервіс» на користь ОСОБА_5 нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в сумі 6 616,87 грн, суми середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 25 145, 22 грн, суми компенсації втрати частини заробітної плати в розмірі 5 317, 61 грн, та моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 грн, а всього 47 483, 40 грн.

27 травня 2016 року державним виконавцем Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику ТОВ «Евіта-Сервіс» строк для самостійного виконання рішення суду до 03 червня 2016 року.

15 вересня 2016 року державним виконавцем було здійснено перевірку майнового стану боржника, за результатами якої складено акт опису та арешту майна, а саме монітор LG FLatron Wide L226 WTQ-WFQ ARUGAFN; клавіатура Microsoft KU-0459; музичні колонки SPEAKER (nw); факс Panasonic Model: UF-490-YC; телефон Panasonic, модель NKX-TS2365 RUW.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

Посилання ФОП ОСОБА_4 на те, що арештоване майно належить на праві власності ТОВ «Евіта», а не боржнику ТОВ «Евіта-Сервіс» за вказаним виконавчим провадженням не знайшли свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтвердили, що спірне майно належить на праві власності саме ТОВ «Евіта», яке з відповідним позовом до суду не зверталось.

Відповідно до договору суборенди від 11 січня 2016 року, ФОП ОСОБА_4 орендувала у ТОВ «Евіта» лише нежиле приміщення, яке знаходиться по АДРЕСА_1. Відомості про передачу їй в суборенду спірного майна в договорі відсутні.

Відповідно до пункту 2 ПостановиПленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред'явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК України 2004 року).

Інші доводи ФОП ОСОБА_4 й посилання на акт прийому-передачі від 13 січня 2016 року до договору суборенди нежилих приміщень, як на підставу обґрунтування позовних вимог, не спростовують висновків суду про те, що перелічене в акті майно, не є предметом договору суборенди нежитловим приміщень від 11 січня 2016 року.

Отже, доводи касаційної скарги вказаних висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення не впливають.

Постанова суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Запорізької області від 31 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

О. В. Білоконь

Є. В. Синельников