Єдиний унікальний номер 219/5502/17 Номер провадження 22-ц/775/54/2018
Єдиний унікальний номер 219/5502/17
Номер провадження 22-ц/775/54/2018
Головуючий у 1 інстанції Давидовська Т.В.
Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 березня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Дундар І.О., Мірути О.А.

за участі секретаря Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Донецької області в м. Бахмуті цивільну справу №219/5502/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання права на отримання депозиту та зобовязання сплатити грошові кошти за банківським вкладом

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2017 року, ухвалене в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області,

встановив:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право на отримання депозиту за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобовязати відповідача сплатити на її користь грошові кошти за банківським вкладом (депозитом) в розмірі 30000 гривень та проценти відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту) №1665358.

Позов мотивовано тим, що 05 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) №1665358 із сумою поповнення 30000 гривень зі сплатою вкладнику суми вкладу та відсотків.

Позивач вказала, що станом на дату подання позовної заяви закінчились строки залучення вкладу за договором банківського вкладу.

У вересні 2016 року позивачу стало відомо про запровадження у банку тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 08 вересня 2016 року вона подала відповідну заяву про здійснення виплати суми відшкодування за вкладом, розміщеним у ПАТ «Комерційний банк «Надра». До теперішнього часу суму вкладу та відсотки їй не виплачено.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення та ухвалите нове, яким задовольнити її позовні вимоги, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права: суд застосував до виниклих правовідносин закон, який не підлягав застосуванню, що призвело до невірного вирішення спору.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та представник відповідача не зявились, повідомлялись належним чином про час та місце розгляду справи. Від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява з проханням розглянути справу без її та позивача участі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 виходячи з наступного.

Згідно ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі за наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшов правильного висновку про те, що позивач, як вкладник, може вимагати задоволення своїх майнових вимог щодо повернення грошових коштів з банківського рахунку виключно в межах процедури ліквідації банку.

Судом встановлено, що 05 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) №1665358 із сумою поповнення 30000 гривень зі сплатою вкладнику суми вкладу та відсотків.

Станом на дату подання позовної заяви закінчився строк залучення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту), що укладений між позивачем та відповідачем.

Постановою правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року №83 «Про віднесення ПАТ «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 лютого 2015 року №26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра», відповідно до якого з 06 лютого 2015 року у банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації строком на три місяці. Рішенням Фонду продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» до 04 червня 2018 року включно.

Постановою Національного банку України від 04 червня 2015 року №356 постановлено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «КБ «Надра».

Згідно із положеннями частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частин першої та другої статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Положеннями статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Разом із тим, частина перша статті 1074 ЦК України визначає, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені у спеціальному законі.

Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (даліЗакон), який є спеціальним законом, що унормовує дані правовідносини.

У пункті 8 Прикінцевих і перехідних положень Закону передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з пунктом 16 частини першої статті 2 Закону тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини пятої статті 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

У пункті 1 частини шостої статті 36 Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Згідно з частиною пятою статі 45 Закону протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Суди, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, правильно застосував норми Закону, враховуючи, що з 06 лютого 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку.

На момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію та розпочату процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра», що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 20 січня 2015 року № 6-2001 цс 15, від 13 червня 2016 року № 6-1123 цс 16, від 12 квітня 2017 року № 6-350 цс 17.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.

При вирішенні даної справи судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

У відповідності до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді: