САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/187/18
Провадження №4-с/726/1/18
УХВАЛА

09.02.2018 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Асташев С. А. при секретарі Голик В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці скаргу Дочірньої компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України» на дії посадової особи державної виконавчої служби, -

ВСТАНОВИВ :

Скаржник звернувся до суду із скаргою на дії посадової особи державної виконавчої служби в якій вказує, що 23.06.2011 року Садгірським районним судом м. Чернівці було видано судовий наказ по справі № 2-н-198/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Дочірньої компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України» заборгованості за споживання природного газу в розмірі 132,26 гривень та судового збору в розмірі 22,50 гривень, який було предявлено до виконання до Садгірського відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції.

У звязку із невиконанням рішення суду стягувач звернувся до Садгірського ВДВС Чернівецького МУЮ із заявою від 10.02.2016 року про надання інформації про хід виконавчого провадження, однак відповіді на цю заяву не отримав. Аналогічне звернення було надіслано 12.05.2017 року, відповіді на, яке також не отримано.

19.12.2017 року звернувшись до Управління ДВС Головного ТУЮ в Чернівецькій області із заявою про надання інформації щодо виконавчого провадження, 16.01.2018 року стягувачем було отримано лист в якому вказано, що 15.02.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку із повним фактичним виконанням рішення суду. Однак вказана інформація про виконання боржником судового рішення не відповідає дійсності, оскільки згідно з даними бухгалтерського обліку ДК «Газ України» станом на теперішній час рахується дебіторська заборгованість.

Вказує також, що державним виконавцем не було повідомлено стягувача про закінчення виконавчого провадження.

На підставі викладеного, просить суд визнати неправомірною постанову про закінчення виконавчого провадження та зобовязати державного виконавця Садгірського відділу ДВС Чернівецького МУЮ ОСОБА_2 поновити виконавче провадження.

Представник заявника в судове засідання не зявивсяь, однак надіслав до суду заяву про підтримання вимог викладених у скарзі. Скаргу просив розглянути у його відсутності.

Представник виконавчої служби в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку про її необґрунтованість та необхідність відмовити в її задоволенні в повному обсязі з наступних підстав.

23.06.2011 року Садгірський районним судом м. Чернівці було видано судовий наказ по справі № 2-н-198/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Дочірньої компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України» заборгованості за споживання природного газу в розмірі 132,26 гривень та судового збору в розмірі 55,50 гривень. Виконавче провадження було відкрито за заявою стягувача 22.03.2012 року.

Заявник зазначає, що ДК «Газ України» двічі, а саме 10.02.2016 року та 12.05.2017 року звертався до Управління ДВС Головного ТУЮ в Чернівецькій області із заявою про надання інформації щодо вказаного виконавчого провадження про надання інформації про хід виконавчого провадження, що підтверджується листами № 31/13/2009 та 31/13-518, однак відповіді на ці заяву не отримав.

19.12.2017 року на звернення до Управління ДВС Головного ТУЮ в Чернівецькій області із заявою про надання інформації щодо вказаного виконавчого провадження, 16.01.2018 року стягувачем було отримано лист в якому зазначено, що 15.02.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку із повним фактичним виконанням рішення суду.

Відомості про відкриття та закінчення виконавчого провадження встановлені судом на підставі витягу із виконавчого провадження 31758898 сформованого 29.12.2017 року. Інші матеріали виконавчого провадження знищено, у звязку із закінченням строків зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень.

Заявник вказує, що надана інформація щодо повного фактичного виконання рішення суду не відповідає дійсності, оскільки згідно з даними бухгалтерського обліку ДК «Газ України» станом на теперішній час рахується дебіторська заборгованість, що підтверджує актом звірки розрахунків.

Згідно ч. 1 ст. 477 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 79, ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

05.10.16 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.16 № 1404-VIII. Згідно п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.16 № 1404 виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», «1. Виконавче провадження підлягає закінченню у разі: … 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; …».

Відповідно до ч.ч. 3, 7 ст. 45 ЗУ «Про виконавче провадження», «3. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються державним виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем належні йому рахунки. …

У разі якщо стягнуті з боржника грошові суми не витребувані стягувачем протягом одного року з дня їх зарахування на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, ці суми зараховуються до Державного бюджету України в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики».

З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на нібито неповне дослідження державним виконавцем підстав для закінчення виконавчого провадження (п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження»), з наведених вище підстав.

Враховуючи те, що матеріали виконачого провадження станом на момент розгляду справи знищені, суд позбавлений можливості перевірити якими первинними платіжними документами підтверджується факт сплати боржниками суми вказаної заборгованості та на який особовий рахунок стягувача вони перераховані, неможливо перевірити законність оскаржуваної постанови. Однак сам факт відсутності на визначених стягувачем належних йому рахунках стягнутих грошових коштів не може свідчити про незаконність дій державного виконавця, щодо виконання рішення суду. Натомість вчинені ним виконавчі дії сприяли виконанню боржником рішення суду у добровільному порядку на етапі його виконавчого провадження.

За таких умов, коли у межах розгляду судом вказаної скарги не виявляється можливим встановити обставини, які можуть вплинути на права та обовязки боржника та інших сторін виконавчого провадження, суд виходить із загальноправових принципів, зокрема принципів справедливості та розумності. Принцип розумності являє собою зважене вирішення питання регулювання правових відносин з урахуванням усіх учасників, а також інтересів громадян з метою забезпечення справедливості, балансу інтересів в суспільстві. Принцип справедливості є застосовним до оцінки балансу інтере¬сів осіб у цивільних відносинах з метою усунення випадків здійснення цивільних прав та інтересів, зміст та спосіб здійснення яких призводить до порушен¬ня прав та інтересів інших осіб.

Таким чином, враховуючи недоведеність тих обставини, на які стягувач посилається, як на підставу своїх вимог, з метою недопущення порушення прав ОСОБА_1 та уникнення випадку необґрунтовано-безпідставного, повторного стягнення з останньої грошових коштів, суд приходить до висновку про необхідність відмовити стягувачу у задоволенні його скарги.

Враховуючи викладене та відповідно до ст. ст. 45, 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (який діяв на момент виникнення правовідносин), ст.ст. 76, 77, 79, 80, 81, 447, 451, 260 ЦПК України,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні скарги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на дії посадової особи державної виконавчої служби - відмовити.

Ухвала може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи ухвала може бути оскаржено протягом пятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів х дня вручення йому ухвали суду.

Суддя ОСОБА_3