"23" листопада 2018 р.
Ленінський районний суд м.Харкова
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 листопада 2018р. Справа №642/6120/18 Провадження №2/642/1932/18
Суд у складі: Головуючого судді Секретаря ОСОБА_1; ОСОБА_2;

За відсутності позивачки ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4;

розглянув у відкритому судовому засіданні, справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про визнання право власності, -

В С Т А Н О В И В:

Звертаючись до суду позивач на підставі вимог ст. ст.328, 344 ЦК України заявляє позовні вимоги, а саме:

- визнати за ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) право власності за набувальною давністю на 1/2 житлового будинку разом з надвірними будівлями, що розташовані за адресою м. Харків, вулиця Погранична, 32.

В обґрунтування заявленого змісту позовних вимог, позивачка вказала:

Позивачка - ОСОБА_3, перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу І-ВЛ № 013223 від 04.04.1995 року та копією рішення Ленінського районного народного суду м. Харкова від 14.10.1992 року. Під час шлюбу позивачем та ОСОБА_4 було придбано житловий будинок за адресою м. Харків, вул. Погранична, 32, згідно договору купівлі-продажу від 30.09.1981 р.

Рішенням Ленінського районного народного суду м. Харкова від 14.10.1992 року, було встановлено, що позивач та відповідач під час сумісного проживання у шлюбі, за спільні кошти, придбали житловий будинок за адресою м. Харків, вул. Погранична, б. 32, що після придбання був зареєстрований за ОСОБА_3

Вищевказаним судовим рішенням було визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини придбаного подружжям будинку з надвірними будівлями, замість цілого будинку. Проте, з моменту розірвання шлюбу та на момент звернення позивача до суду, відповідач не оформлював своє право власності на частину будинку, не утримував будинок, не проживав в будинку.

На даний час, заявник звернулася до нотаріуса для початку оформлення спадщини, проте нотаріус повідомила, що 1/2 частини вищезазначеного будинку позивачка не може віднести до складу спадщини у звязку із відсутністю реєстрації відповідної частини будинку на імя позивачки.

Відповідно до п.4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У звязку з тим, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, було встановлено факт придбання вказаного будинку за час спільного проживання в шлюбі та за спільні кошти подружжя, на підставі п. 4 статті 82 ЦПК України даний факт не потребує повторного доказування.

На протязі всього часу, з моменту придбання будинку, виключно позивач постійно проживає в будинку, утримує будинок, одноосібно сплачує отримані комунальні послуги, жодних майнових претензій на ? частину зазначеного будинку від третіх осіб та конкретно від відповідача, позивач не отримувала.

Придбаним з відповідачем будинком ОСОБА_3 фактично володіє з моменту придбання, тобто з 1981 року, понад 10 років.

Відповідач заперечень стосовно позовних вимог суду не надав.

Позивачка на позові наполягала, який визнав відповідач повністю, що вказали в заявах наданих суду.

У разі визнання позову ухвалення рішення відбувається у порядку, визначеному ст.206 ч.4 ЦПК України.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд..

Оцінивши в сукупності докази матеріалів справи якими обґрунтовані позовні вимоги, суд дійшов наступному:

Вимогами статті 12 ч.3 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України зазначено, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом статті 368 ч.1 ЦК України визначено:

1. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

За змістом вимог статті 369 ч.1 ЦК України визначено:1. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Стаття 344 ЦК України визначено: Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно до п.8 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила статті 344 ЦК України, про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Керуючись ст.11, 15, 62, 81, 169, 203, 213, 215, 223. 226, 263, 265, 282-284, 289, ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про визнання право власності, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) право власності за набувальною давністю на 1/2 житлового будинку разом з надвірними будівлями, що розташовані за адресою м. Харків, вулиця Погранична, 32.

Стягнути, ОСОБА_4, на користь ОСОБА_3 судові витрати 5287.68грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення або виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільно-процессуального кодексу України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського Апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.М.Євтіфієв