Провадження № 2/263/511/2018
16 березня 2018 року Жовтневий районний суд м. Марiуполя Донецької областi у складi: судді Соловйова О.Л., при секретарі Корольовій Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,
ОСОБА_2 звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 із позовом до Маріупольської міської ради (далі за текстом ММР), який в процесі розгляду уточнювала, відповідно до останньої редакції просила визнати право власності ОСОБА_1 на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, який помер 15.03.2017 року, що складається з 1/3 частки квартири №25 будинку №32«а» по вул. Троїцькій у м. Маріуполі.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.03.1995 ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належала квартира №25 в будинку №32«а» по вул. 50 років СРСР (Троїцька) у м.Маріуполі. 15.03.2017 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної померлому 1/3 частки квартири №25 в будинку №32«а» по вул. Троїцькій у м.Маріуполі. У встановлені законом строк ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через відсутність належного підтвердження реєстрації права власності на 1/3 частку наведеної квартири за спадкодавцем - відсутність оригіналу свідоцтва про право на спадщину, яке було видано Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою 02.02.1999, після смерті ОСОБА_6 (ОСОБА_5О.). Враховуючи наведене та відсутність можливості у нотаріусу витребувати цю інформацію з державного нотаріального архіву, позивач вимушений звернутись до суду з метою захисту його спадкових прав.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7, яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала із зазначених у позові підстав, наполягала на задоволені позовних вимог та визнані за ОСОБА_1 права власності на 1/3 частку квартири № 25 будинку № 32 «а» по вул. Троїцькій в м. Маріуполі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, як спадкоємця ОСОБА_6 (ОСОБА_5О.)
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_8, заперечував проти задоволення позовних вимог через відсутність інформації про спадкування саме спадкодавцем ОСОБА_3 прав власності на частку квартири. За результатами судового розгляду, представник ММР - ОСОБА_9, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши про відсутність між сторонами спору про право.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослiдивши матерiали справи та надані сторонами доказами, вважає, що позов пiдлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.
Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 ст.368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 06.03.1995 квартира № 25 в будинку №32«а» по вул.50 років СРСР в м. Маріуполі на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 /а.с.23/ Відповідно до інформації МКП «Маріупольське БТІ» від 20.10.2017 назва вулиці 50 років СРСР перейменована на Троїцьку на підставі рішення ММР від 03.03.2016 № 7/5-02 /а.с.24/
Згідно із ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Враховуючи положення ч.2 ст.379 ЦК України, суд приходить до висновку, що розмір часток кожного із співвласників квартири №25 будинку №32«а» по вул.Троїцькій у м.Маріуполі становить по 1/3 частки.
Відповідно до технічного паспорту на квартиру №25 в будинку №32«а» по вул.50 років СРСР у м.Маріуполі від 30.08.2017, квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 38,3 кв.м, загальною площею 57,7кв.м /а.с.17-18/
Згідно із свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 983217 від 16.03.2017 року, 15.03.2017 року помер ОСОБА_3 /а.с.15/
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_3, відповідно до свідоцтва про народження серії І-АВ № 193869 /а.с.20/.
Згідно із ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.
Враховуючи викладені положення діючого законодавства ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3
У встановлені законом строки ОСОБА_1 звернувся до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3
Відповідно до заповіту від 28.07.2009 року, складеного ОСОБА_3, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_10 та зареєстрованому у реєстрі за № 9-1006, спадкодавець заповідає все належне йому майно, де б воно не знаходилось, з чого б не складалось та взагалі все, на що ОСОБА_3 за законом матиме право, у тому числі на належну йому частину квартири №25 в будинку №32«а» по вул. 50 років СРСР в м. Маріуполі, своєму синові ОСОБА_1 /а.с.64/.
Отже позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом та, одночасно, спадкоємцем першої черги за законом, після смерті ОСОБА_3
Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 10.11.2017, посвідченого державним нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_11, зареєстрованому в реєстрі за №9-1012, ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_3 1/3 частку квартири №25 в будинку №32«а» по вул.Троїцькій у м.Маріуполі /а.с.28/.
За свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 10.02.2017, виданому державним нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_11, за реєстровим №9-1011, ОСОБА_1 успадкував 1/3 частку наведеної вище квартири після смерті іншого співвласника ОСОБА_4 /а.с.31/
Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 10.11.2017, між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 28.10.1986 зареєстровано шлюб, після реєстрації якого нареченій присвоєно прізвище «Павлик» /а.с.35-36/.
Щодо 1/3 частки квартири № 25 в будинку № 32 «а» по вул. Троїцькій в м. Маріуполі, яка належала ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою 02.02.1999 за реєстровим № 5-227, 1/3 частку спірної квартири після смерті ОСОБА_12 успадкував ОСОБА_3
Тобто фактично померлому ОСОБА_3 на момент смерті належало 2/3 частки квартири №25 в будинку № 32 «а» по вул. Троїцькій в м. Маріуполі 1/3 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло та успадкована 1/3 частка після смерті ОСОБА_12 на підставі свідоцтва про право на спадщину.
Проте, право власності ОСОБА_3 на 1/3 частку спірної квартири, яке останній успадкував після смерті ОСОБА_12, не було внесено до Реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки, відповідно до відповіді МКП «Маріупольське БТІ» від 23.01.2018 на запит суду, станом на 2003 рік за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 1/3 частку квартири №25 в будинку №32 «а» по вул. 50 років СРСР (Троїцькій) в м. Маріуполі на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.03.1995 року, також по 1/3 частці спірної квартири зареєстровано за ОСОБА_3 та ОСОБА_5, на підставі того ж правовстановлюючого документу.
Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.11.2017 року № 3752/02-31 державного нотаріусу Першої Маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 /а.с.21-22/ - ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на майно, яке складається з 1/3 частки трикімнатної квартири №25 у будинку №32«а» по вул.Троїцькій у м.Маріуполі. В обґрунтування відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус зауважує, що у наданому представником ОСОБА_1 свідоцтві про право власності на житло на спірну квартиру від 06.03.1995 міститься відмітка Першої Маріупольської державної нотаріальної контори від 02.02.1999 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстровим № 5-227 на 1/3 частку квартири, належну ОСОБА_12, оригінал якого не було надано нотаріусу. За інформацією МКП «Маріупольське БТІ» за ОСОБА_3 зареєстровано право власності лише на 1/3 частку спірної квартири. За даними Спадкового Реєстру є інформація про заведення спадкової справи № 51/1999 до майна померлої 01.08.1998 ОСОБА_12, 04.02.1999 Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину. При цьому відсутня інформація про те, на яке саме майно видано це свідоцтво та на ім'я кого зі спадкоємців, проте міститься інформація про видачу свідоцтва про право на спадщину 01.04.2013 за реєстровим № 1-867 на ім'я спадкоємця ОСОБА_3 на земельну частку-пай. Нотаріус зазначає, що всі спадкові справи, що закінчені Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою в період 1943 2001 років були передані для подальшого їх зберігання до Донецького обласного нотаріального архіву, проте у зв'язку з тим, що вказані справи на теперішній час знаходяться у м. Донецьку, на території, непідконтрольній Україні, відповідальні особи позбавлені можливості здійснити дії, пов'язані з видачею спадкової справи зі справ фонду державного нотаріального архіву та/або видачі дублікатів документів, що зберігаються у державному нотаріальному архіві.
Аналізуючи вимоги діючого законодавства у їх сукупності та конкретні обставини даної справи, суд приходить до висновку, що відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно у органах БТІ на 1/3 частку спірної квартири, яку за життя ОСОБА_3 було успадковане після смерті ОСОБА_12, не позбавляє особу охоронюваного законом права власності.
У суду не викликає сумнівів той факт, що спадкодавцем ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посилання на яке міститься у постанові нотаріусу про відмову у вчиненні нотаріальної дії, було успадковане 1/3 частку спірної квартири після смерті ОСОБА_12, оскільки вказані особи є близькими родичами, співвласниками квартири № 25 в будинку № 32 «а» по вул.Троїцькій в м. Маріуполі, інформації про наявність заповіту, складеного від імені ОСОБА_12 на користь іншої особи, Спадковий Реєстр не містить.
Так, при розгляді судом даної справи встановлено, що на теперішній час позивач ОСОБА_1, який є спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом, а крім того, враховуючи, що спадкодавець був його батьком в розумінні ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом на 1/3 частку спірної квартири після смерті ОСОБА_3 (в свою чергу успадковану спадкодавцем ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_12О.), не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальному органі, про що свідчить наведена вище постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Даний факт породжує право позивача на звернення до суду за захистом охоронюваних діючим законодавством прав.
Суд не бере до уваги заперечення представників відповідача про відсутність у даному випадку спору, як підставу для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, оскільки такі висновки спростовуються наявністю у матеріалах справи постанови нотаріусу про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з огляду на що при розгляді судом даної справи встановлено, що позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права у позасудовому порядку, з огляду на що суд визнає за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на 1/3 частку квартири № 25 в будинку № 32 «а» по вул. Троїцькій в м. Маріуполі.
Керуючись ст.ст. 12,3,81,141,263-265,268 ЦПК, ст. 328, ст. 1216-1232 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, громадянином ОСОБА_13 Федерації, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 15.03.2017 року, на 1/3 частку квартири, яка знаходиться за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вулиця Троїцька (50 років СРСР), будинок 32 «а», квартира 25, загальною площею (квартири) 57,7 кв. метрів, житловою площею (квартири) 38,8 кв. метрів.
Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя О. Соловйов