Справа № 594/1463/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Губіш О.А.

при секретарі - Окулянко У.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2, до Мельнице - Подільської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2, звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, входить будинковолодіння АДРЕСА_1. Поряд з тим, зазначила, що ще за життя, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3, померла, на випадок своєї смерті, належне їй майно, заповіла їй.

Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може. А тому, просила суд визнати за нею право власності на будинковолодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3.

В судове засідання сторони не з»явилися. Представник позивача ОСОБА_2 в поданій до суду заяві, просив справу слухати у його відсутності, при цьому, зазначив, що позовні вимоги позивача підтримує та просить такий задоволити.

Від селищного голови Мельнице - Подільської селищної ради ОСОБА_4 до суду надійшла заява, в якій такий просив розгляд справи провести у відсутності їх представника. Відзиву на позов не подав.

Третя особа ОСОБА_5 подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Дзвинячка Борщівського району Тернопільської області померла ОСОБА_3, що стверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2, виданого 19 березня 2012 року Дзвиняцькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Поряд з тим, встановлено, що за життя померла ОСОБА_3 зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все, що буде належати їй на день смерті, і на що за законом матиме право, заповіла позивачу ОСОБА_6, яка 12 вересня 2013 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7, після чого їй було присвоєно прізвище ОСОБА_7.

Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 27.10.2003 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Дзвиняцької сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за № 34, копією свідоцтва про шлюб НОМЕР_3, виданого 12.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції.

Після смерті ОСОБА_3, позивач прийняла спадщину, подавши заяву до Борщівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу до майна померлої №497/2012 від 17.08.2012 року. Крім того, 21.11.2017 року позивач звернулася із заявою щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірне будинковолодіння, однак їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Наведене підтверджується інформацією Борщівської державної нотаріальної контори від 21.11.2017 року № 1391/02-14, довідкою Мельнице - Подільської селищної ради №715 від 08.12.2017 року.

Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння АДРЕСА_1 відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України "Про власність") померла ОСОБА_3 була єдиним його членом, що стверджено копіями особового рахунку №70 з погосподарських книг Дзвиняцької сільської ради за 1991 - 1995 рр. на ім»я ОСОБА_3, довідкою Мельнице - Подільської селищної № 716 від 08.12.2017 року.

Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору.

Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

А отже, померла ОСОБА_3, на відповідній правовій основі набула право на ціле будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 однак, у визначеному законом порядку, за життя, не оформила своє право власності на будинковолодіння.

Рішенням Дзвиняцької сільської ради № 46 15 - ї сесії 21 - го скликання від 12.11.1993 року, ОСОБА_3 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0, 29 га., з них 0, 12 га. для обслуговування житлового будинку та 0, 17 га. для ведення особистого підсобного господарства, що вбачається з архівного витягу з даного рішення, наданого Мельнице - Подільською селищною радою Борщівського району Тернопільської області. Крім того рішенням №37 Дзвиняцької сільської ради 7 сесії 4 скликання від 25.09.2003 року та рішенням №100 Дзвиняцької сільської ради 19 сесії 3 скликання від 06.06.2001 року, ОСОБА_3 передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки відповідно площею 0, 20 га та 0, 42 га для ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що окрім позивача ОСОБА_1, як спадкоємця за заповітом, інші особи щодо своїх прав на майно померлої не заявляли, а її мати ОСОБА_5 від прийняття спадщини відмовилась, про що подала до нотаріальної контори відповідну заяву. Наведене підтверджується інформацією Борщівської державної нотаріальної контори №1391/02-14 від 21.11.2017 року, крім того вбачається з матеріалів спадкової справи №497/2012 від 17.08.2012 року, відкритої щодо майна померлої ОСОБА_3.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 28.10.2015 року, виготовленого Борщівським РБТІ, інвентаризаційна вартість будинковолодіння АДРЕСА_1 становить 16602 грн.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному об"ємі.

На підставі ст.ст.328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителькою АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Дзвинячка Борщівського району Тернопільської області.

Судові витрати по справі покласти на сторони, в межах, в яких вони їх понесли.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуюча: