Ухвала

16 травня 2018 року

м. Київ

справа № 752/12728/15-ц

провадження № 61-4215 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С., Лесько А. О., Пророка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач-ОСОБА_6,
відповідач-публічне акціонерне товариство «Банк Золоті Ворота»,
представник позивача-ОСОБА_8,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6на рішення Голосіївського районногосуду міста Києва в складі судді Калініченко С. В. від 14 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва в складі суддів: Галацевич О. М., Широкової Л. В., Борисюка Р. М., від 26 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» про захист прав споживача, визнання кредитором та внесення до реєстру кредиторів,

Встановив:

У серпні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» (далі - «ПАТ «Банк Золоті Ворота») про захист прав споживача, визнання кредитором та внесення до реєстру кредиторів.

Рішенням Голосіївського районногосуду міста Києва від 14 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

У грудні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до Апеляційного суду міста Києва з апеляційною скаргою на рішення Голосіївського районногосуду міста Києва від 14 грудня 2015 року з вимогами про скасування відповідного рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення судом апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_6

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 грудня 2015 року апеляційна скарга ОСОБА_6 на рішення Голосіївського районногосуду міста Києва від 14 грудня 2015 року задоволена частково - рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у відповідній справі закрито.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, тому спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Заявлений по справі спір виник на підставі договору банківського вкладу й Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи, що виконує спеціальні функції, здійснює повноваження ПАТ «БанкЗолоті ворота» в період його ліквідації. Отже, вказаний публічно-правовий спір, не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_6просить скасувати рішення Голосіївського районногосуду міста Києва від 14 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 березня 2016 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - «ЦПК України») у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Особи, які беруть участь у справі, не скористалися правом на подання заперечень на касаційну скаргу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

29 січня 2018 року справу передано на розгляд до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність передання справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з таких підстав.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Європейський суд з прав людини вказав, що термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом». У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Суд повторює, що у деяких випадках він визнавав, що найвищий судовий орган, уповноважений тлумачити закон, міг ухвалювати рішення, яке не було чітко визначено законом. Таке застосування закону, однак, мало винятковий характер, і зазначений суд надав чіткі й вірогідні підстави для такого виняткового відступу від застосування своїх визначених повноважень (SOKURENKO AND STRYGUN v. UKRAINE, № 29458/04 та № 29465/04, § 23, 24, 27, ЄСПЛ, від 20 липня 2006 року).

У касаційній скарзі позивач зазначає, що апеляційний суд висловив хибну позицію, закривши своєю ухвалою провадження у справі та зазначивши, що вказані правовідносини відносяться до адміністративних. З урахуванням того, що ОСОБА_6 оскаржує ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 березня 2016 року, якою закрито провадження у справі, з підстав порушення правил предметної юрисдикції, справу слід передати на розгляд до Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись частиною шостої статті 403, частиною четвертою статті 404 ЦПК України,

Ухвалив:

Передати на розгляд до Великої Палати Верховного Суду справу

№ 752/12728/15-ц за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» про захист прав споживача, визнання кредитором та внесення до реєстру кредиторів, за касаційною скаргою ОСОБА_6на рішення Голосіївського районногосуду міста Києва від 14 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 26 березня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

А.О. Лесько

В.В. Пророк

І.М. Фаловська

С.П. Штелик