Справа № 510/1446/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2018 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Фурсовой А.А.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Позивач на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про народження позивача; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер 23.10.2016р.; копія державного акту серії ЯА №274901 (без відмітки про дату) на право власності на земельні ділянки загальною площею 3,02 га, оформленого на імя ОСОБА_3; копія акту передачі та прийому земельної ділянки від 21.12.2004р.; копія ситуаційної схеми від 21.12.2004р.; копія державного акту серії ЯМ №001994 від 30.08.2012р. на право власності на земельну ділянку площею 1,2598 га, оформленого на імя ОСОБА_3; копія державного акту серії ЯА №275348 від 06.05.2005р. на право власності на земельні ділянки загальною площею 3,05 га, оформленого на імя ОСОБА_3; копія ситуаційної схеми від 21.12.2004р.; копія свідоцтва серії ОД-ХХ № 02879 від 28.01.2004р. про право власності на майновий пай члена КСП «Зоря» с.Нагірне Ренійського району, оформленого на імя ОСОБА_3; копії договорів оренди земельних ділянок; копія довідки Нагірненської сільської ради про склад сімї ОСОБА_3; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.09.2017 р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі є сином нині померлого ОСОБА_3, відповідачка його вдовою За життя ОСОБА_3 належали:

на підставі свідоцтва серії ОД-ХХ № 02879 від 28.01.2004р. про право власності на майновий пай члена КСП майновий пай у КСП «Зоря» в с.Нагірне Ренійського району;

на підставі державного акту серії ЯА №274901 (без відмітки про дату) про право власності на земельну ділянку - земельні ділянки загальною площею 3,02 га, розташовані на території Нагірненської сільської ради Ренійського району, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

на підставі державного акту серії ЯМ №001994 від 30.08.2012р. про право власності на земельну ділянку - земельна ділянка площею 1,2598 га, розташована на території Нагірненської сільської ради Ренійського району (за межами населеного пункту), виділена для ведення особистого селянського господарства;

на підставі державного акту серії ЯА №275348 від 06.05.2005р. про право власності на земельну ділянку - земельні ділянки загальною площею 3,05 га, розташовані на території Нагірненської сільської ради Ренійського району, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За життя ОСОБА_3 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, 23.10.2016р. помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно (на майновий пай та земельні ділянки).

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Проте, навіть у випадку своєчасного звернення позивача за прийняттям спадщини, оформити її було б неможливо у звязку із тим, що в нього були відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів.

Останні роки перед смертю ОСОБА_3 позивач мешкав разом із ним, доглядав за батьком, як син. Відповідачка у справі на спадщину не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформив позивач.

У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказані майновий пай та земельні ділянки, про що 16.09.2017р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Після смерті ОСОБА_3 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на майновий пай та земельні ділянки, як на обєкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлого ОСОБА_3 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачка її не прийняла та на неї не претендує.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах, субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України).

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначив позивач, після смерті батька у нього були відсутні правовстановлюючі документи на спадкові майновий пай та земельні ділянки. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач також не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання правовстановлюючих документів на майновий пай та земельні ділянки, розпорядження щодо їх цільового використовування тощо).

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є субєктом набуття права власності на майновий пай та на земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1226, 1258, 1259, 1261, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на:

- майновий пай у КСП «Зоря» в с.Нагірне Ренійського району на підставі свідоцтва серії ОД-ХХ №02879 від 28.01.2004р. про право власності на майновий пай члена КСП;

- земельні ділянки загальною площею 3,02 га, розташовані на території Нагірненської сільської ради Ренійського району, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно державного акту серії ЯА №274901 (без відмітки про дату) про право власності на земельну ділянку, оформленого на імя ОСОБА_3;

- земельну ділянку площею 1,2598 га, розташовану на території Нагірненської сільської ради Ренійського району (за межами населеного пункту), виділену для ведення особистого селянського господарства на підставі державного акту серії ЯМ №001994 від 30.08.2012р. про право власності на земельну ділянку;

- земельні ділянки загальною площею 3,05 га, розташовані на території Нагірненської сільської ради Ренійського району, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії ЯА №275348 від 06.05.2005р. про право власності на земельну ділянку, оформленого на імя ОСОБА_3,

що належали ОСОБА_3, померлому 23.10.2016 року.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя В.І. Дудник