Постанова

Іменем України

17 травня 2018 року

м. Київ

справа № 592/6199/17-ц

провадження № 61-13205св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С. (суддя-доповідач), ПророкаВ. В.

Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

третя особа - приватна фірма «Сумська нерухомість»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 жовтня 2017 року, у складі судді Косолап М. М., та постанову апеляційного суду Сумської області від 11 січня 2018 року, у складі колегії суддів: Ткачук С. С., Собини О. І., Кононенко О. Ю.,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа приватна фірма «Сумська нерухомість» (далі - ПФ «Сумська нерухомість»), про стягнення коштів.

Позов обґрунтовано тим, що за умовами договору укладеного у листопаді

2013 року між позивачем та відповідачем, ОСОБА_6, як продавець, в забезпечення виконання взятого на себе зобов'язання щодо майбутнього (до 17 години 31 січня 2014 року) продажу ОСОБА_4 за 258 874 грн належної йому на праві власності трикімнатної квартири АДРЕСА_1, отримав від ОСОБА_4 завдаток в розмірі 6 000 грн. Постійне підвищення ОСОБА_6 ціни продажу вказаної квартири та вселення до неї його родичів унеможливило виконання ПФ «Сумська нерухомість» умов укладеного між нею та позивачем договору про надання послуг з продажу належної позивачу на праві власності двокімнатної квартири АДРЕСА_2. У зв'язку із тим, що відповідач відмовляється добровільно повернути отриману ним суму завдатку, ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про її стягнення з відповідача у примусовому порядку.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 жовтня 2017 року позов залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив із обґрунтованості позовних вимог та безпідставності отримання відповідачем оспорюваної суми авансу. Водночас, позов надійшов до суду з пропуском строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, що є підставою для відмови у позові.

Постановою апеляційного суду Сумської області від 11 січня 2018 року рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 жовтня 2017 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що місцевим судом повно встановлені обставини справи, юридична природа спірних правовідносин та закон, який їх регулює, визначено правильно. Оскільки позивач звернулась до суду про повернення сплаченої нею суми авансу, у зв'язку з неукладенням договору купівлі-продажу квартири з відповідачем, вже після спливу позовної давності, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову відповідає вимогам закону.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення в частині застосування строку позовної давності та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована невірним визначенням судами попередніх інстанцій дати початку перебігу строку позовної давності. На переконання позивача, у зв'язку із неукладенням між сторонами договору купівлі-продажу квартири у день, що був попередньо визначений ними, з наступного дня розпочинається перебіг строку для обговорення змін домовленостей, які, виходячи із загальних положень законодавства, могли проводитись протягом загальних строків позовної давності. А тому перебіг строку позовної давності почався з моменту закінчення строку, протягом якого сторони договору могли провести такі переговори.

Касаційна скарга також містить посилання на ту обставину, що судом залишено поза увагою факт численних звернень позивача до правоохоронних органів зі скаргами на поведінку ОСОБА_6, які, на думку позивача, вказують на її намір вирішити зміну домовленостей. А тому висновок суду щодо відсутності таких переговорів між позивачем та відповідачем не відповідає дійсності.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач вказує на обґрунтованість висновку судів попередніх інстанцій стосовно того, що строк позовної давності має обчислюватись з моменту закінчення дії договору завдатку. У зв'язку із цим просить залишити оскаржувані позивачем судові рішення без змін.

Касаційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

У справі, яка переглядається, відповідачем було заявлено про застосування позовної давності (а. с. 46)

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до приписів частини першої статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що позовна давність пов'язується із судовим захистом суб'єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Сплив позовної давності позбавляє цивільне суб'єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов'язаної особи.

Установлено, що сторонами договору завдатку від 24 листопада 2013 року було досягнуто згоди що укладення договору купівлі-продажу квартири у строк до 17:00 години 31 січня 2014 року. Пунктом 9 вказаного договору закріплено, що у випадку неможливості продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_3, сторони будуть оговорювати зміну домовленостей.

Наявна у матеріалах справи та досліджена судом заява ОСОБА_6 від 01 лютого 2014 року на ім'я фізичної особи-підриємця ОСОБА_7, підтверджує відмову позивача від ведення переговорів після 31 січня 2014 року.

Доказів проведення переговорів щодо зміни домовленостей за договором завдатку позивачем не надано.

Виходячи з цього, аргументи касаційної скарги щодо залишення судами поза увагою звернень позивача до правоохоронних органів зі скаргами на поведінку ОСОБА_6, як доказів наявності у позивача наміру здійснювати переговори, є безпідставними та зводяться до переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень Верховного Суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у зв'язку із пропуском позивачем встановленого законодавством строку звернення до суду з позовом, місцевим судом, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно встановлено, що перебіг строку позовної починається з наступного дня після 31 січня 2014 року - дати, коли повинен був бути укладеним договір купівлі-продажу квартири. Оскільки саме з цього моменту порушилось право позивача, пов'язане із правомірним очікуванням належного виконання відповідачем взятих на себе обов'язків.

Зазначеним спростовуються доводи касаційної скарги щодо невірного визначення судами попередніх інстанцій дати початку перебігу строку позовної давності.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Сумської області від 11 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В.Пророк

І. М.Фаловська