233 № 233/5404/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлостоцької О.В.

за участю:

секретаря Теліціної О.О.,

позивача -

відповідача -

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

17 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу зі ОСОБА_2, зазначивши, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 листопада 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Костянтинівки Донецької області, актовий запис № 462. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На обґрунтування позову позивач вказав, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння в сімї, у звязку з чим з серпня 2018 року сторони фактично припинили шлюбні відносини та спільне проживання. Позивач вважає, що подальше спільне життя як подружжя і збереження сімї між ними неможливо, спору щодо спільного майна немає. У звязку з наведеним просить шлюб між ним та ОСОБА_2 розірвати.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив про підтримання позовних вимог, наполягав на розірванні шлюбу між ним та відповідачем.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не зявилася, звернулася з заявою, в якій повідомила про визнання позовних вимог, просила розглянути справу за її відсутності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання відповідно до положень ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України.

Зясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували 27 листопада 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Костянтинівки Донецької області, актовий запис № 462(а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5). З серпня 2018 року з причини взаємного непорозуміння сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, його намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем.

За таких обставин, суд вважає, що їх шлюб розпався, існує лише формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, а тому його слід розірвати.

Майнового спору сторонами не заявлено.

Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Підстави стверджувати, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб відсутні; також у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності визнаних відповідачем обставин або добровільності їх визнання.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що сторони не мають наміру підтримувати шлюбні стосунки, наполягають на розірванні шлюбу між ними, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що їх сімя розпалась остаточно і поновлена бути не може, подальше збереження сімї суперечить інтересам сторін, а також інтересам неповнолітньої дитини, які мають істотне значення, тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати.

Керуючись ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 18, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 (ОСОБА_4)АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2) про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 27 листопада 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Костянтинівки Донецької області, актовий запис № 462.

Відповідачеві ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Левченко) ОСОБА_5, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, залишити право після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем ОСОБА_2.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: