Справа № 341/2131/15-ц
Провадження № 22-ц/779/665/2018
Головуючий у 1 інстанції Мула О. Д.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Девляшевського В.А., Малєєва А.Ю.

секретаря Возняк В.Д.

з участю ОСОБА_1

представника Галицького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Кошкер О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням заступника начальника Галицького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Зельмановича М.П. про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду від 21 липня 2017 року, постановлену суддею Мулою М.Д. в м. Галичі,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 9 розд. XIIІ «Перехідні положення» Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України» справи у судах першої та апеляційної інстанції провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 3 жовтня 2017 року.

16 червня 2017 року заступник начальника Галицького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Зельманович М.П. звернувся з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

Подання мотивовано тим, що на виконанні Галицького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області знаходиться виконавче провадження № 49840274 з виконання наказу №341/2131/15-ц, виданий 10.12.2015 року про стягнення з ТОВ «Карпатський каплун» на користь ОСОБА_4 не виплачену заробітну плату в розмірі 3993,91 грн, середній заробіток на час затримки виплати заробітної плати станом на 08.12.2015 року в розмірі 13330,14 грн, компенсацію втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків виплати в розмірі 754,85 грн, судові витрати на правову допомогу в розмірі 800 грн. За зазначеним виконавчим документом боржником є ТОВ «Карпатський каплун», керівником якого є ОСОБА_1 Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причини невиконання рішення суду, однак керівник ТОВ «Карпатський каплун» ОСОБА_1 від виконання рішення суду відмовляється, посилаючись на те, що він не є керівником даного товариства. Так як звільнення директора ТОВ «Карпатський каплун» ОСОБА_1 проведено із порушенням норм законодавства, просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон керівника ТОВ «Карпатський каплун» ОСОБА_1 до виконання зобов»язань, покладених на нього наказом № 341/2131/15-ц від 10.12.2015 року.

Ухвалою Галицького районного суду від 21 липня 2017 подання заступника начальника Галицького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Зельмановича М.П. про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до часу виконання ним зобов»язань за судовим наказом № 341/2131/15-ц від 10.12.2015 року, виданим Галицьким районним судом про стягнення з ТОВ «Карпатський каплун» на користь ОСОБА_4 невиплаченої заробітної плати в розмірі 3993,91 грн, середнього заробітку за час затримки заробітної плати станом на 08.12.2015 року в розмірі 13330,14 грн, компенсації втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків виплати в розмірі 754,85 грн, судових витрат на правову допомогу в розмірі 800 грн.

Ухвалою Галицького районного суду від 26 жовтня 2017 року виправлено описку в ухвалі Галицького районного суду від 21 липня 2017 року та викладено абзац другий резолютивної частини ухвали у такій редакції: «тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1 до часу виконання ним зобов»язань за судовим наказом № 341/2131/15-ц від 10.12.2015 року, виданим Галицьким районним судом про стягнення з ТОВ «Карпатський каплун» на користь ОСОБА_4 невиплаченої заробітної плати в розмірі 3993,91 грн, середнього заробітку за час затримки заробітної плати станом на 08.12.2015 року в розмірі 13330,14 грн, компенсації втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків виплати в розмірі 754,85 грн, судових витрат на правову допомогу в розмірі 800 грн».

На ухвалу від 21 липня 2017 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що про наявність оскаржуваної ухвали дізнався тільки 19 квітня 2018 року при перетині кордону в пункті пропуску «Рава-Руська-Хребенне», де йому було вручено рішення про відмову в перетинанні державного кордону України. Вказує, що на початку 2017 року Галицький РВ ДВС за тим же виконавчим провадженням звертався до Галицького районного суду з поданням про обмеження у праві виїзду апелянта за межі України. Ухвалою суду від 02 лютого 2017 року в задоволенні подання відмовлено. Через декілька місяців Галицький РВ ДВС звернувся до суду з аналогічним поданням, однак про розгляд справи в цьому випадку апелянт належним чином повідомлений не був, копія оскаржуваної ухвали судом не направлялась. Судом першої інстанції не враховано, що з 05.01.2016 року апелянт звільнений з посади директора ТОВ «Карпатський каплун» і жодного відношення до вказаного субєкта господарювання не має, тому не має можливості виконати рішення суду. На думку апелянта, боржником у виконавчому провадженні є ТОВ «Карпатський каплун». У матеріалах справи відсутні дані про те, що апелянт ухиляється від виконання зобовязання.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити її.

Представник Галицького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Кошкер О.А. апеляційну скаргу не визнав, просить відмовити у задоволенні цієї скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що на виконанні Галицького районного відділу ДВС знаходиться виконавче провадження з виконання судового наказу №341/2131/15-ц від 10.12.2015 року, виданого Галицьким районним судом про стягнення з ТОВ «Карпатський каплун» на користь ОСОБА_4 невиплаченої заробітної плати в розмірі 3 993, 91 грн, середнього заробітку на час затримки виплати заробітньої плати станом на 08.12.2015 року в розмірі 13 330,14 грн, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати в розмірі 754, 85 грн, судових витрат на правову допомогу в розмірі 800,00 грн. Так як не надано доказів повного виконання зобовязання, суд вважав за необхідне тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до часу погашення заборгованості.

Висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст.33 Конституції України. Конституція України передбачає також можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що незаборонені законом.

Згідно ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення ухвали судом першої інстанції) питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України (в редакції від 03 жовтня 2017 року) суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні Галицького районного відділу ДВС знаходиться виконавче провадження з виконання судового наказу №341/2131/15-ц від 10.12.2015 року, виданого Галицьким районним судом про стягнення з ТОВ «Карпатський каплун» на користь ОСОБА_4 невиплаченої заробітної плати в розмірі 3 993, 91 грн, середнього заробітку на час затримки виплати заробітньої плати станом на 08.12.2015 року в розмірі 13 330,14 грн, компенсації втрати частини заробітньої плати у зв'язку з порушенням строків виплати в розмірі 754, 85 грн, судових витрат на правову допомогу в розмірі 800,00 грн.

Постановою Галицького районного відділу ДВС про арешт коштів боржника від 08.02.2016 року на підставі рішення суду накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках в ПАТ КБ «ПриватБанк» та належать боржнику ТОВ «Карпатський каплун» в межах суми 21609,44 грн (а.с.5).

Верховний Суд України узагальнюючи судову практику щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (ст. 377-1 ЦПК України) ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п.18 ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. На думку Верховного Суду України особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, діючим цивільно-процесуальним законодавством України передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконаних зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

При цьому, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Невиконання боржником зобов'язань протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наказом № 1 від 05.01.2016 року ОСОБА_1 звільнений з посади директора ТОВ «Карпатський каплун».

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що ОСОБА_1 не отримував повідомлення про час та місце розгляду справи та копію оскаржуваної ухвали, про що свідчить конверт, який повернувся з відміткою відділення поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання».

Ця обставина жодними доказами не спростована.

Відповідно до розділу ХІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін'юсту України від 2 квітня 2012 року № 512/5 та зареєстрованої Мін'юстом України від 2 квітня 2012 року № 489/20802 в поданні державного виконавця про обмеження виїзду боржника за межі України повинно зазначатись, зокрема, і підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Проте, будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов'язань, та доказів, які б свідчили про те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення - виконавцем суду не надано.

Дані щодо перетину боржником державного кордону України не є доказом його ухилення від виконання рішення суду та про наміри залишити Україну з метою ухилення від виконання рішення суду, оскільки право на вільне пересування гарантоване Конституцією України.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання рішення суду, яка має застосовуватись після здійснення державними виконавцями всіх інших можливих заходів із такого забезпечення.

За таких обставин, не перебуваючи у трудових відносинах ОСОБА_1 із ТОВ «Карпатський каплун» та наявності майна зазначеної юридичної особи не є можливим вважати доведеним факт ухилення апелянта від виконання судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною і обґрунтованою, тому вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду від 21 липня 2017 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання заступника начальника Галицького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Зельмановича М.П. про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 17 травня 2018 року.

Головуючий В.Д.Фединяк

Судді: В.А.Девляшевський

А.Ю.Малєєв