ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/8272/17 Головуючий суддя І інстанції Хайкін В.М.
Провадження № 22-ц/818/1067/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: В порядку ЦПК України
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Кіся П.В.,

за участю секретаря : Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Скай Банк» - адвоката Рички Сергія Анатолійовича на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2018 року в складі головуючого судді Хайкіна В.М. по цивільній справі за позовом за позовом Публічного акціонерного товариства «Скай Банк» до ОСОБА_5 про відшкодування збитків за нецільове використання коштів, виділених для службового відрядження,

встановив:

30 травня 2017 року позивач в особі Публічного акціонерного товариства «Регіон-Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування збитків за нецільове використання коштів, виділених для службового відрядження.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач з 2005 року займав посаду Голови Спостережної Ради Банку та здійснював свої повноваження відповідно до Положення про Спостережну Раду ПАТ «Регіон-Банк» до 2017 року. 03.03.2016 року відповідача відповідно до наказу №16 «Про службове відрядження» було направлено у службове відрядження до США штат Джорджія місто Атланта для вирішення питань інвестиційного співробітництва з Focus Financial Payment Processing Solutions, строком на 21 день та виплачено аванс 3800 доларів США та 1000 грн. 26.04.2016 року відповідача відповідно до наказу №32 «Про службове відрядження» було направлено у службове відрядження до США, місто Атланта (штат Джорджія) для вирішення питань інвестиційного співробітництва з Focus Financial Payment Processing Solutions, строком на 10 днів та виплачено аванс 2000,00 доларів США та 1000,00 грн., в межах, необхідних для виконання службового завдання. 20.10.2016 року відповідача відповідно до наказу №79 «Про службове відрядження» було направлено у службове відрядження до США, місто Атланта (штат Джорджія) для вирішення питань інвестиційного співробітництва з Focus Financial Payment Processing Solutions та Shandong Shangshi Ecological Agriculture Technology Co.,LTD, строком на 11 днів та виплачено аванс 2000 доларів США та 1000,00 грн., в межах, необхідних для виконання службового завдання. Відрядження, в які відправлявся відповідач, не були службовими відрядженнями, а приватними поїздками за кордон в особистих інтересах, адже на сайті Focus Financial Payment Processing Solutions відсутня будь-яка інформація щодо проведення Конференцій за періоди: 03.03.2016-по 23.03.2016 р; 26.04.2016 - по 05.05.2016 р; 20.10.2016 - по 30.10.2016 р. Відповідачем не підтверджено участь в конференціях доказами, а саме оплатою внесків про участь у конференціях, відмітками у відряджувальному листі про участь у конференціях, програмою конференцій, сертифікатом про участь у прослуховуванні програми. Керівництво банку вважає, що ОСОБА_5 використовував службові відрядження з метою візиту до своєї дружини, яка на даний час проживає в США. Доказом даного факту є копія паспорту Споулдінг - ОСОБА_7, виданого 10.06.2003 р., який підтверджує її належність до громадянства США. Також у відповідача відсутні документи щодо оплати витрат на проживання в готелі в місті Атланта під час свого службового відрядження. Просить суд стягнути з відповідача грошову суму збитків за нецільове використання коштів, виділених для службового відрядження в розмірі 443495 грн. 72 коп.

У липні 2017 року позивач надав до суду заяву про збільшення позовних вимог на суму 2000000 грн.

У серпні 2017 року позивач надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, вказавши, що голову Спостережної Ради ОСОБА_5, 02.09.2015 р. наказом №47 «Про службове відрядження» було направлено у службове відрядження до США штат Джорджія місто Атланта для вирішення питань інвестиційного співробітництва з Focus Financial Payment Processing Solutions, строком на 15 днів (з 02.09.2015- по 16.09.2015) та виплачено аванс 2266, 00 доларів США та 1000,00 грн. в межах, необхідних для виконання службового завдання, а тому з врахуванням витрат на відрядження в період з 02.09.2015 - по 16.09.2015 року загальний розмір позовних вимог збільшено до 542012 грн. 71 коп.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.10.2017 року замінено позивача - Публічне акціонерне товариство «Регіон-Банк» його правонаступником - Публічним акціонерним товариством «Скай Банк».

На підставі викладеного, 29 травня 2018 року зменшивши розмір позовних вимог, згідно яких у зв'язку з помилковим розрахунком розміру суми використаних коштів за час службового відрядження, вказаної в позові, а також задоволенням клопотання представника про залучення до матеріалів справи нових доказів та подання ним письмових пояснень зменшив розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача суму збитків за нецільове використання коштів, виділених для службового відрядження, остаточно банк просив стягнути кошти у загальному розмірі 414682, 22 грн.

В судовому засіданні представник позивача Публічного акціонерного товариства «Скай Банк» - ОСОБА_8 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_9 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, просив суд відмовити у його задоволенні, посилаючи на наступне.

Вказав, що ОСОБА_5 було здійснено службові відрядження за наказом №47 «Про службове відрядження» від 02.09.2015 року, за наказом №16 «Про службове відрядження» від 03.03.2016 року, за наказом №32 «Про службове відрядження» від 26.04.2016 року, за наказом №79 «Про службове відрядження» від 20.10.2016 року. Вказані вище накази видані відповідно до п. 1.3 Положення, є законними, містять всі необхідні реквізити та відомості щодо направлення відповідача у службові відрядження, видані на підставі офіційних запрошень компанії «Фокус Файненшнл». Твердження позивача щодо сумнівів щодо непов'язаної діяльності компанії «Фокус Файненшнл» та банку спростовується самим позивачем у позовній заяві, де останній зазначає, що мета участі є у дискусіях щодо розвитку та можливостей інвестицій в сектор і також обговорення концепції пайових інвестиційних фондів, як один з сучасних ринкових банківських продуктів. Тобто в запрошеннях компанії «Фокус Файненшнл» чітко визначено мету заходів, на які запрошувався відповідач, яка є пов'язана з основною метою діяльності Банку. Таким чином, ОСОБА_5 було здійснено службові відрядження на підставі відповідних наказів керівника банку, які видавалися на підставі запрошень компанії «Фокус Файненшнл», тобто у спосіб та в порядку передбаченому чинним законодавством та положенням банку. Отже всі твердження позивача про те, що «поїздки» відповідача за кордон не були службовими відрядженнями, а були «приватними» поїздками, є надуманими, не підкріплені жодними належними та допустимими доказами та спростовуються доказами наявними в матеріалах справи. Також не відповідає дійсності посилання банку на ту обставину, що відповідач після повернення зі службових відряджень не надавав звіти про використання коштів. Крім того, актом Державної фіскальної служби України від 02.02.2017 року «Про результати виїзної планової перевірки ПАТ «Регіон Банк» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства», встановлено, що при здійсненні закордонних відряджень АТ «Регіон Банк» порушень не встановлено.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Ричка С.А. просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення винесено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням та недоведеністю обставини, що мають вирішальне значення для справи, неправильною та не повною оцінкою доказів, що містяться в матеріалах справи. Рішення не відповідає нормам Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Вказав, що в оскаржуваному рішенні, безпідставно та передчасно зроблено висновки про те, що всі відрядження, спір про які розглядався в межах даної справи, здійснені відповідачем і службових цілях. При цьому суд за основу доказів вказує на ряд запрошень, не даючи їм детального аналізу, та звітів про відрядження, що начебто свідчать про дотримання пункту 17 Розділу III Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон №59 від 13.03.1998 року. Проте сприйняття судом даних документів за абсолютну достовірність свідчить про неправильність висновків суду.

Зазначив, що окремої уваги заслуговують документи під найменуванням звіт про відрядження складений в довільній формі за підписом Відповідача. Якщо детально вчитатися в зміст так званого звіту, що становить виключно одне речення, то він містить лише інформацію про те, що Відповідач певний період перебував за межами території України для начебто вирішення певних питань. Проте даний документ не містить взагалі жодної інформації (навіть стислої) яка б висвітлювала дійсність проведеного заходу, його результату та подальші шляхи його втілення через призму статутної та господарської діяльності Банку. Зазначене в котре свідчить про приватний характер таких поїздок відповідача. З урахуванням, що відповідач обіймав на час таких відряджень найвищу посаду в банку, тобто був Головою спостережної Ради Банку та його акціонером то по суті він сам себе одноособово відряджав у відрядження за власноручними розпорядженням (рішенням). Суд при розгляді справи упустив дані обставини справи, не дав їм належної правової оцінки чим допустив ще й порушення ряд наступних норм матеріального права.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про банки і банківську діяльність». В редакції чинній на момент відряджень, «рада банку» або «наглядова рада банку», або «спостережна рада банку» не бере участі в поточному управлінні банком та здійснює виключно контроль задіяльністю виконавчого органу,захист прав вкладників, інших кредиторів та учасників банку.

Вказав, що суд безпідставно дійшов висновку в оскаржуваному рішенні, що такі відрядження підтверджують зв'язок цих відряджень з основною діяльністю підприємства адже члени спостережної ради банку, в тому числі і голова спостережної ради в силу ст. 37 Закону України «Про банки і банківську діяльність» не бере участі в поточному управлінні банку і здійснює виключно контроль за діяльністю виконавчого органу. В свою чергу виконавчий орган банку (Правління Банку на чолі з його Головою) не вирішували питання про відрядження Голови Спостережної Ради Банку. З наказів, на які суд в своєму рішенні спирається чітко видно, що Голова Правління Банку своїми наказами лише надавав вказівку Головному бухгалтеру забезпечити ОСОБА_5 на підставі його власного розпорядження як Голови Спостережної Ради Банку про вибуття у службові відрядження, видачу грошових коштів під звіт. Суд безпідставно не врахував ту обставину, що мета та ціль відряджень явно виходять за повноваження Голови Спостережної Ради Банку та свідчать про не притаманні функції і не відповідність меті відрядження посадовим обов'язкам відповідача на той час.

Зазначив, що відповідно до ч. 7 ст. 37 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, члени ради та правління банку зобов'язані відмовитися від участі у прийнятті рішень, якщо конфлікт інтересів не дає їм змоги повною мірою виконувати свої обов'язки в інтересах банку, його вкладників та учасників. Тобто зважаючи на приватний характер запрошень на «дискусії» відповідач, усвідомлюючи, що такі «дискусії» не корелюються з його прямими функціональними обов'язками як члена та Голови Спостережної Ради Банку зобов'язаний був в силу даної норми відмовитися від таких відряджень адже вони створювали конфлікт приватним інтересам з комерційними інтересами банку і, в кінцевому результаті, привели лише до безпідставної розтрати в банку та заподіяння йому прямих збитків. В свою чергу частина 6 ст. 37 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлює пряму відповідальність члена ради та правління за діяльність банку в межах своїх повноважень. Відповідач, вийшовши за межі своїх повноважень та спричинивши розтрату грошових коштів банку, а відтак несе персональну відповідальність.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явилися у судове засідання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач на виконання свого процесуального обов'язку не надав належні і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог, та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову спростовані у судовому засіданні стороною відповідача та наданими доказами самого ж позивача, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю.

Публічним акціонерним товариством «Скай Банк» не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування своєї позиції.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.

Діяльність Публічного акціонерного товариства «Скай Банк» щодо службових відряджень в межах України та за кордон регулюється Законом України «Про банки та банківську діяльність», Податковим кодексом України, Кодексом законів про працю України, Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, Положенням Публічного акціонерного товариства «Скай Банк» про службові відрядження в межах України та за кордон.

Відповідно до п. 1.3 Положенням Публічного акціонерного товариства «Скай Банк» про службові відрядження в межах України та за кордон, службовим відрядженням вважається поїздка працівника за наказом керівника банку на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи (за наявності документів, що підтверджують зв'язок службового відрядження з основною діяльністю підприємства). Наказ повинен містити інформацію щодо місця, строку та мети відрядження, виду транспорту необхідного для виконання відрядження.

Згідно до абз. 2 п.1.4 Положення, працівники банку, що належать до керівних органів (члени Спостережної ради, Правління, тощо) направляються у відрядження на підставі наказу, який видається згідно наданих запрошень, тощо.

Судовим розглядом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5, як голову Спостережної Ради, згідно наказу № 47 «Про службове відрядження» від 02.09.2015 року у встановленому порядку направлено у службове відрядження до Сполучених Штатів Америки, штат Джорджія місто Атланта для вирішення питань інвестиційного співробітництва з «Focus Financial» строком на 15 днів з 02 по 16 вересня 2015 року з використанням авіаційного та залізничного транспорту для поїздки у службове відрядження; видано під звіт аванс в іноземній валюті - 2266, 00 доларів США та в національній валюті - 1000,00 грн. в межах, необхідних для виконання службового завдання (а. с. 113).

Згідно наказу №16 «Про службове відрядження» від 03.03.2016 року ОСОБА_5, як голову Спостережної Ради направлено у службове відрядження до Сполучених Штатів Америки місто Нью-Йорк (штат Нью-Йорк) та місто Атланта (штат Джорджія) для вирішення питань інвестиційного співробітництва з «Focus Financial» строком на 21 день з 03 по 23 березня 2016 року з використанням залізничного та авіаційного транспорту для поїздки у службове відрядження, видано під звіт аванс в іноземній валюті - 3800 доларів США та в національній валюті 1000 грн. в межах, необхідних для виконання службового завдання (а. с. 32).

ОСОБА_5, як голову Спостережної Ради, згідно наказу №32 «Про службове відрядження» від 26.04.2016 року направлено у службове відрядження до Сполучених Штатів Америки місто Атланта (штат Джорджія) для вирішення питань інвестиційного співробітництва з «Focus Financial» строком на 10 днів з 26.04.2016 року по 05.05.2016 року з використанням залізничного та авіаційного транспорту для поїздки у службове відрядження, видано під звіт аванс в іноземній валюті - 2000 доларів США та в національній валюті 1000 грн. в межах, необхідних для виконання службового завдання (а. с. 33).

Так, ОСОБА_5, як голову Спостережної Ради, згідно наказу №79 «Про службове відрядження» від 20.10.2016 року направлено у службове відрядження до Сполучених Штатів Америки місто Атланта (штат Джорджія) для вирішення питань інвестиційного співробітництва з «Focus Financial» та Shandong Shangshi Ecological Agriculture Technology Co.,LTD строком на 11 днів - з 20.10.2016 року по 30.10.2016 року з використанням авіаційного транспорту для поїздки у службове відрядження, видано під звіт аванс в іноземній валюті - 2000 доларів США та в національній валюті 1000 грн. в межах, необхідних для виконання службового завдання (а. с. 34).

Відповідно до п.1.5 Положення документами, що підтверджують зв'язок відрядження з основною діяльністю банку, є, зокрема (але не виключено): запрошення сторони, що приймає і діяльність якої збігається з діяльністю банку; укладений договір чи контракт; порядок денний, плани; інші документи, які встановлюють або засвідчують участь відрядженої особи в переговорах, конференціях або симпозіумах, інших заходах, які проводяться за тематикою, що збігається з діяльністю банку, його розвитком, тощо.

Згідно офіційних запрошень компанії «Focus Financial», які містяться у матеріалах справи, метою конференцій є дискусії та діалог щодо перспектив інвестування в Україну та, зокрема, в Харківський регіон, тема дискусій - розвиток та можливості інвестицій в банківський сектор України, концепції пайових інвестиційних фондів (а. с. 35-40, 114-115).

Метою діяльності як первісного позивача - Публічного акціонерного товариства «Регіон-Банк», так і його правонаступника - Публічного акціонерного товариства «Скай Банк» згідно статутних документів є надання клієнтам широкого спектру банківських та інших фінансових послуг (крім послуг у сфері страхування), а також здійснення іншої діяльності, визначеної діючим законодавством України, активне сприяння зміцненню і розвитку економіки України, забезпечення прибутків для акціонерів банку (п. 3.1 Статуту, а. с. 17-31, 125-147).

Отже, твердження позивача про відсутність причинного зв'язку між метою конференцій та діяльністю банку, є необґрунтованим та безпідставним.

Відповідно до пункту 17 Розділу III Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон №59 від 13.03.98 року та пункту 3.14 Положення, після повернення з відрядження працівник зобов'язаний до закінчення п'ятого банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи, подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження.

Згідно звіту про відрядження (02.09.2015 р. - 16.09.2015 р.), ОСОБА_5, згідно наказу по АТ «Регіон-Банк» №47 від 02.09.2015 року перебував у відрядженні в США у місті Атланта для вирішення питань співробітництва з «Focus Financial» (а. с. 222).

Звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 18.09.2015 року відображають інформацію про витрачені кошти під час відрядження, яке відбулось з 02.09.2015 р. по 16.09.2015 р., дата подання звіту відповідає вимогам Інструкції та Положення (а. с. 236-238).

Відповідно до звіту про відрядження (03.03.2016 р. - 23.03.2016 р.), ОСОБА_5, згідно наказу по АТ «Регіон-Банк» №16 від 03.03.2016 року перебував у відрядженні в США у місті Нью-Йорк для вирішення питань інвестиційного співробітництва з «Focus Financial» (а. с. 223).

Звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 25.03.2016 року відображають інформацію про витрачені кошти під час відрядження, яке відбулось з 03.03.2016 р. по 23.03.2016 р., дата подання звіту відповідає вимогам Інструкції та Положення (а. с. 236-238).

Як вбачається із звіту про відрядження (26.04.2016 р. - 05.05.2016 р.), ОСОБА_5, згідно наказу по АТ «Регіон-Банк» №32 від 26.04.2016 року перебував у відрядженні в США у місті Атланта для вирішення питань інвестиційного співробітництва з «Focus Financial» (а. с. 220).

Звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 06.05.2016 року відображають інформацію про витрачені кошти під час відрядження, яке відбулось з 26.04.2016 р. по 05.05.2016 р., дата подання звіту відповідає вимогам Інструкції та Положення (а. с. 224-227).

Відповідно до звіту про відрядження (20.10.2016 р. - 30.10.2016 р.), ОСОБА_5, згідно наказу по АТ «Регіон-Банк» №79 від 20.10.2016 року перебував у відрядженні в США у місті Атланта для вирішення питань інвестиційного співробітництва з «Focus Financial» та Shandong Shangshi Ecological Agriculture Technology Co.LTD (а. с. 221).

Звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт від 02.11.2016 року відображають інформацію про витрачені кошти під час відрядження, яке відбулось з 20.10.2016 р. по 30.10.2016 р., дата подання звіту відповідає вимогам Інструкції та Положення (а. с. 232-235).

Також у матеріалах справи міститься акт Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України від 02.02.2017 року №173/28-10-43-01/09620081 «Про результати виїзної планової перевірки Публічного акціонерного товариства «Регіон-Банк» (код за , МФО 351254) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2009 по 30.09.2016 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.09.2016 року, згідно якого перевіркою, проведеною за період з 01.07.2009 року по 30.09.2016 року при здійсненні закордонних відряджень АТ «Регіон-Банк» порушень не встановлено (а. с. 203-207).

Так, дійсно наведений доказ ухвалою суду не витребовувався з огляду на відсутність клопотань про таке, проте вважати його недопустимим доказом, як стверджує представник позивача, немає підстав. Інформація, відображена податковим органом у акті №173/28-10-43-01/09620081 від 02.02.2017 року, представником позивача не спростована.

Натомість, не заслуговують увагу доводи про те, що звіти про використання коштів на відрядженні від 11.01.2017 року у даній справі не є належними доказами, оскільки вони дійсно стосуються службового відрядження, у яке відповідача ОСОБА_5 було направлено згідно наказу №106 «Про службове відрядження» від 16.12.2016 року (а. с. 200-202).

Саме ці документи підтверджують, що ОСОБА_5 виконав перед банком свої зобов'язання щодо подання звіту про витрачені кошти в попередньому відрядженні, адже в протилежному випадку відповідно до положень пункту 20 Розділу III Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, дозвіл на відрядження та видачу авансу йому наданий би не був.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Матеріали справи не містять даних на підтвердження позиції позивача, зокрема щодо використання службових відряджень у приватних цілях, як-то відвідування дружини, у якої є американське громадянство, дані твердження суд вважає сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року.

Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов'язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов'язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов'язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Згідно із частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 Цивільного кодексу необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи (неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії); наявність шкоди (втрата або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; а також вину завдавача шкоди.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

За змістом статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 13 вересня 2017 року у справі за № 6-1388цс17.

Крім того, відповідно до п.4Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 13.03.1998 року № 59 -підприємство, що відряджає працівника, забезпечує його коштами для здійснення поточних витрат під час службового відрядження (авансом). Аванс відрядженому працівникові може видаватися готівкою або перераховуватися у безготівковій формі на відповідний рахунок для використання із застосуванням платіжних карток.

Пунктом 17зазначеної Інструкції передбачено, після повернення з відрядження працівник зобов'язаний до закінчення п'ятого банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи, подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження. Сума надміру витрачених коштів (залишку коштів понад суму, витрачену згідно із звітом про використання коштів, наданих на відрядження) підлягає поверненню працівником до каси або зарахуванню на відповідний рахунок підприємства, що їх надало, у грошових одиницях, в яких було надано аванс, у встановленому законодавством порядку.

Пунктом 20Інструкції не дозволяється направляти у відрядження та видавати аванс працівнику, який не відзвітував про витрачені кошти в попередньому відрядженні.

Відповідачем звіти надавались, окрім цього матеріали справи не містять даних на підтвердження позиції позивача щодо заподіяння шкоди юридичній особі - Публічному акціонерному товариству «Скай Банк», протиправності дій відповідача ОСОБА_5, причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями відповідача, та вини останнього в її заподіянні, а тому позов є необґрунтованим та безпідставним.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов'язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У ч.ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги та наявні в матеріалах справи документи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням вимог закону.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції з передбачених ст. 375 ЦПК України підстав залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи наведене, у суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 268, 367,368, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Скай Банк» - адвоката Рички Сергія Анатолійовича - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 22 листопада 2018 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

П.В.Кісь.