ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/1046/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: В порядку ЦПК України
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

судді-доповідача Яцини В.Б.

суддів колегії - Бурлака І.В., Кіся П.В.,

за участю секретаря : Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокуратури Харківської області на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2018 року у складі головуючого Шишкіна О.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України, третя особа слідчий прокуратури Харківської області Горгуль Дмитро Володимирович про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю та прийняття незаконних рішень,

встановив:

16 серпня 2016 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України відшкодування моральної шкоди у розмірі 522000 гривень, спричинені позивачу в порядку ст.1174 ЦК України.

Позовна заява мотивована тим, що 31 серпня 2015 року позивачем ОСОБА_4 подано до Генеральної прокуратури України заяву про кримінальне правопорушення, вчиненого слідчим прокуратури Харківської області ОСОБА_6 і прокурором прокуратури Харківської області ОСОБА_7, що підпадають під дію ст. 364, 365, 366, 367, 382 КК України.

Подана заява про кримінальне правопорушення, в порушення вимог ст. 214 КПК України, було уповноваженою особою ГПУ направлено для перевірки в прокуратуру Харківської області.

Стверджує, що всупереч вимог закону, протягом 24 годин відповідачем не внесено в ЄРДР його заяву про кримінальне правопорушення від 31.08.2015р., чим позбавив його конституційного права на доступ до правосуддя.

Ухвалою Печерського районний суду міста Києва від 02 лютого 2016 року скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокуратури задоволено, зобов'язано прокуратуру внести в ЄРДР його заяву про кримінальне правопорушення від 31.08.2015р.

28 квітня 2016 року відповідачем виконано названу ухвалу суду та внесено заяву від 31.08.2015р. до ЄРДР за №0001162, але тільки по ч.1 ст.364 КК України.

Досудове розслідування по даному провадженню було доручено слідчому Горгуль Д., а нагляд за виконанням законів при досудовому розслідуванні було покладено на процесуального прокурора Дядик Д.

15 липня 2016 року процесуальним прокурором Дядик Д., в порушення вимог ст. 36 і ч.2 ст. 55 КПК України, винесла невмотивовану постанову, якою необґрунтовано відмовила у визнанні позивача потерпілим у кримінальному провадженню. Сама постанова своєчасно не була направлена на його адресу.

22 липня 2016 року позивач по порядку прибув на допит до слідчого Горгуль Д.В. і звернувся до нього з вимогою видати пам'ятку про процесуальні права і обов'язки потерпілого, а також допитати у якості потерпілого, представивши незаперечні докази заподіяння мені матеріального збитку і моральної шкоди незаконними тривалими діями ОСОБА_6 і ОСОБА_7.

Однак слідчий Горгуль Д.В., навмисне не діючи і грубо порушуючи вимоги ч.2 ст.55 КПК України, необґрунтовано відмовився від видачі позивачу пам'ятки про права та обов'язки потерпілого і навмисне не допитав його в якості потерпілого, чим грубо порушив принцип законності, викладений у статті 9 КПК України, а саме: «Під час кримінального провадження слідчий зобов'язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України ... Слідчий зобов'язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження», навмисне продовжує тільки імітувати досудове розслідування за вищевказаною кримінального провадження, не провівши необхідних слідчих дій для встановлення істини.

Слідчий Горгуль Д.В., 30 вересня 2016р. виніс незаконну і невмотивовану постанову про закриття кримінального провадження, внісши в нього завідомо неправдиві відомості, що навмисне не направив на адресу позивача.

14 листопада 2016 року Червонозаводський районний суд м.Харкова своєю ухвалою скасував постанову від 30 вересня 2016р.

Вказав, що своїми навмисне тривалими незаконними діями і неправомірним бездіяльністю, відповідач заподіяв йому моральну шкоду, так як:

-позивач, інвалід 2 групи, з вини відповідача змушений протягом більш ніж 10 місяців звинувачувати відповідача в прийнятті незаконних рішень і неправомірною бездіяльності та переносив глибокі моральні страждання від криміналізації «правоохоронних» органів України, які загрузли в кругову поруку;

-з вини відповідача применшуючи авторитет правоохоронних органів;

-з вини відповідача він позбавлений відчуття безпеки, правової стабільності, верховенства права;

-з вини відповідача порушено його психологічне благополуччя;

-по вини відповідача протягом тривалого часу він змушений витрачати свій особистий час і звертатися за захистом своїх прав, гарантованих мені Конституцією України, навмисне грубо, цинічно і нахабно порушених відповідачем, що призвело до погіршення і позбавлення можливості реалізації своїх звичок і бажань, неможливості продовжувати активну особисту і суспільну життя, і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя;

-прийняттям незаконних рішень і допущеної протиправної бездіяльністю відповідач незаконно позбавив його конституційного права на доступ до правосуддя.

Відповідач має особливий статус, який повинен викликати у громадянина довіру і повагу.

Зазначив, що моральна шкода, завдана і тим, що через незаконні дій і тривалого протиправного бездіяльності відповідача він втратив віру в законність і справедливість влади, в свою соціальну безпеку.

Таким чином, відповідач протягом більш ніж 10 місяців умисно не виконує вимоги чинного кримінального процесуального законодавства України та тривалий час навмисно не діє.

Саме в результаті незаконних дій та необґрунтованого бездіяльності відповідача, що виразилися:

-в навмисному не внесення в ЄРДР його заяви про кримінальне правопорушення:

-в навмисному не визнання його потерпілим;

-в навмисне тривалої імітації досудового розслідування;

-в навмисному невиконання вказівок суду, викладених у визначеннях;

-в навмисному невиконання вимог ст.ст.2, 9,25, 91-93 КПК України;

-в умисному винесенні незаконних і необґрунтованих постанов, скасованих визначеннями суду;

-в навмисне допущеної тривалої неправомірною бездіяльності, йому було завдано моральну шкоду.

Факт тривалої і неправомірною бездіяльності відповідача при імітації розслідування у вказаному кримінальному провадженні незаперечно підтверджений ухвалами суду, що набрали законної сили, якими були скасовані необґрунтовано винесені постанови відповідача.

З вини відповідача він переніс глибокі моральні страждання, був позбавлений почуття безпеки, юридичної стабільності, верховенства права, конституційного права на доступ до правосуддя. Позивачем розмір моральної шкоди визначено у сумі 496080 гривень, яку просить стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 позовну заяву підтримав на викладених вище підставах. Представники відповідачів Прокуратури Харківської області та ГУ ДКСУ у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, зазначили про те, що позовні вимоги не обґрунтовані та не відповідають вимогам законодавства.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2018 року позовна заява ОСОБА_4 - задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 (ІПН № НОМЕР_1, місце проживання 61145, АДРЕСА_1) на відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн. (п'ять тисяч грн. 00 коп.).

В задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 02 жовтня 2018 року судові витрати віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі прокуратура Харківської області просить рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2018 в частині задоволених позовних вимог скасувати, та в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, прокуратури Харківської області про стягнення моральної шкоди. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що районний суд дійшов помилкових висновків про наявність правових підстав, передбачених ст.ст. 23, 1174, 1176 ЦК України для покладання на відповідачів відповідальності за начебто завдану моральну шкоду позивачу, пов'язану виключно із скасуванням за скаргами позивача постанов про закриття кримінального провадження №0001162. В порушення ст. 81 ЦПК України, судом першої інстанції помилково зроблено висновок про наявність незаконних винних дій та бездіяльності прокуратури Харківської області, не зазначено, у чому конкретно полягає завдана моральна шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір, яким чином це пов'язано з порушенням психологічної безпеки позивача та тим, що він інвалід 2 групи, та якими доказами це підтверджується, не взято до уваги доводи та докази прокуратури (зокрема, ухвалу від 19.06.2017 у справі №646/5977/16-к, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_4 та постанова про закриття є законною).

Вважає, що рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2018 рокує необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права (ст.ст. 23, 1167,1174,1176 ЦК України) та порушенням норм процесуального права ст.ст. 76-81, 263-264 ЦПК України, а тому підлягає скасуванню.

Посадовими особами органів прокуратури будь- яких протиправних дій стосовно ОСОБА_4 не вчинено, доказів протиправності їх дій під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001162, що проводиться у відповідності до вимог КПК України, позивачем не надано.

Ухвалою Печерського районний суду міста Києва від 02 лютого 2016 року зобов'язано Генеральну прокуратуру України внести в ЕРДР відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_4 від 31.08.2015р згідно ст. 214 КПК України.

На виконання вказаної ухвали суду Генеральною прокуратурою України розпочато кримінальне провадження № 0001162 від 28.04.2016 за ч. 1 ст. 364 КК України, яке на підстав ч. 7 ст. 214, ч. 1 ст. 218 КПК України направлено до прокуратури Харківської області для проведення досудового розслідування.

На підставі ст.ст. 133, 135 КПК України, з метою з'ясування доводів заявника його викликано до слідчого на 27.05.2016 о 10.00 для участі у допиті в якості свідка, проте останній на виклик слідчого не з'явився.

Разом з цим ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова з заявою про відвід слідчого у вказаному провадження від здійснення досудового розслідування, ухвалою якого від 08.06.2016 вказану заяву залишено без задоволення.

13 липня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до прокурора із заявою про визнання його потерпілим, вручення йому пам'ятки про процесуальні права та обов'язки потерпілого, а також допиту його у якості потерпілого.

Постановою прокурора від 15.07.2016 заявнику відмовлено у визнанні потерпілим та повторно викликано до слідчого на 27.05.2016 о 10.00 для участі у допиті у якості свідка, під час якого останній відмовився давати покази.

Рішення прокурора про відмову у визнанні потерпілим та бездіяльність слідчого Ісмайлов В.Ш. оскаржив до слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова, ухвалою якого від 11.08.2016 у задоволенні скарги відмовлено.

Слідчим з ОВС другого слідчого відділу прокуратури Харківської області 29.11.2016 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001162 на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діях відділу процесуального керівництва прокуратури Харківської області ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.06.2017 у справі №646/5977/16-к відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_4 на зазначену вище постанову слідчого від 29.11.2016.

При цьому судом першої інстанції не надано належної оцінки зазначеному факту та зазначеній ухвалі суду, яка надана прокуратурою разом із вмотивованими запереченнями від 30.08.2018.

Всі зазначені у позові ОСОБА_4 процесуальні порушення в роботі слідчого, не відповідають фактичним обставинам справи, а законність та обгрунтованість прийнятого прокуратурою Харківської області процесуального рішення підтверджено преюдиційним судовим рішенням, яким було відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні скарги на остаточне закриття справи.

Водночас, законодавством встановлено, що для застосування деліктної відповідальності за завдану моральну шкоду необхідною є наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду.

Відшкодування моральної шкоди здійснюється у разі, коли незаконними, винними діями органів, що здійснюють досудове розслідування чи прокуратури. Завдано моральної втрати громадянинові.

До спірних правовідносин не застосовується презумпція моральної шкоди.

З приводу доводів позивача щодо звернень до правоохоронних органів та слідчих суддів, прийнятих процесуальних рішень, що розцінені ним як бездіяльність або незаконність дій правоохоронних органів та інше визначення слідчим обсягу і характеру дії при перевірці заяви про скоєння злочину, з якими погодився суд першої інстанції, є предметом оскарження відповідно до правил ст. 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування.

29 жовтня 2018 року ОСОБА_4 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу прокуратури Харківської області, оскільки доводи скарги є немотивованими, і залишити рішення районного суду без змін.

На обґрунтування вказав, що прокуратура Харківської області 01 лютого 2016 року внесла відомості в ЄРДР №0000119 по ст. 382 КК України по заяві ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення, здійснене слідчим Горгуль Д.В. за навмисне не виконання рішень суду, які вступили в законну силу. Своїми навмисними тривалими незаконними діями і неправомірною бездіяльністю посадових осіб, умисно ігнорує вимоги діючого законодавства. Скаржник проігнорував норми матеріального права викладені в ч.6 ст. 1176 ЦК України, яка регламентує правовідносини даної категорії справ.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явилися у судове засідання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованості судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що факт спричинення позивачу моральної шкоди, яка виявилася у його душевних стражданнях через тривале проведення досудового розслідування за його заявою про вчинення злочину та протиправні невизнання його потерпілим та закриття кримінального провадження.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до правової позиції, яка при встановленні аналогічних обставин викладена Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Згідно ст.ст. 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Судом встановлені наступні обставини.

Уповноваженою особою прокуратури Харківської області 28.04.2016 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001162 за заявою ОСОБА_4 щодо неправомірних дій слідчого Слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 і прокурора прокуратури Харківської області ОСОБА_7 з правовою кваліфікацією ст.ст. 364, 365, 366, 367, 382 КК України.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні проводилося слідчим прокуратури Харківської області Горгуль Д.В., який своєю постановою від 30 вересня 2016 року закрив зазначене кримінальне провадження.

Це процесуальне рішення слідчого скасовано ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2016 року, якою зазначено факт невиконання слідчим вимог кримінально-процесуального закону.

Уповноваженою особою прокуратури Харківської області 01.02.2016 року на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001162 за заявою ОСОБА_4 за фактом не виконання ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова слідчим в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області Горгулем Д.В. під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за правовою кваліфікацією ч.1 ст.364 КК України.

Однак суд першої інстанції не звернув уваги, що ухвалою від 02 лютого 2016 слідчого судді Печерського районного суду м. Києва Фаркош Ю.А. (справа № 757/33450/15-к) скаргу ОСОБА_9 було задоволено. Зобов'язано уповноважену особу Генеральної прокуратури України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_4 від 31.08.2015 у відповідності до ст. 214 КПК України. (а.с. 18-19)

Згідно до повідомлення на виконання ухвали Печеррського районного суду міста Києва від 02.02.2016 № 757/33450/15-к Генеральною прокуратурою України 28.04.2016 розпочато кримінальне провадження № 0001162 (а.с. 11).

Постановою слідчого від 29.11.2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001162 29.04.2016 було закрито, у зв'язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України у діях прокурора відділу процесуального керівництва прокуратури Харківської області ОСОБА_10 Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду міста Харкова Шелест І.М. від 18.06.2018 (справа № 646/5977/16-к) було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на вказану постанову слідчого від 29.11.2016 року (а.с. 120-130).

Вказані обставини свідчать, що після внесення заяви ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР 28.04.2016 року до закриття провадження у справі 29.11.2016 року пройшло сім місяців і при цьому складу злочину слідчий так і не встановив.

Суд також не встановив, і в матеріалах справи з цього приводу відсутні належні і допустимі докази, що Прокуратура Харківської області причетна до затримки у внесенні заяви ОСОБА_4 про скоєння кримінального правопорушення до ЄРДР.

Вказані постанови слідчих суддів свідчать про те, що ОСОБА_4 був забезпечений доступ до суду для оскарження процесуальних рішень слідчого. Про наявність у діях слідчого умисних дій, спрямованих на затримку досудового розслідування, матеріали справи також не свідчать. При таких обставинах, з огляду на те, що у даному випадку досудове розслідування було присвячене розслідуванню службового кримінального правопорушення, для позивача були доступні правові процесуальні механізми для захисту прав, яким він реально скористався, не можна вважати, що розслідування злочину слідчим Прокуратури Харківської області вийшло поза межі розумних строків досудового розслідування.

Тому, в контектсі підстав та предмету заявленого позову, висновок суду про протиправний характер в діях та в бездіяльності слідчих прокуратури не є належним чином обгрунтованим.

З урахуваням цього, колегія суддів не вбачає у даному випадку складу цивільного правопорушення, яке передбачено наведеними нормами ст.ст. 1167, 1174, 1176 ЦК України, що свідчить про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди.

Висновки суду першої інстанції наведених обставин не враховують. Внаслідок цього суд першої інстанції необгрунтовано застосував ст.ст. ст.ст. 1167, 1174, 1176 ЦК України та частково задовольнив позов.

Таким чином, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; неправильно застосував норми матеріального права, - суд апеляційної інстанції відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України скасовує рішення суду повністю та ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 268, 367,368, п. 2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу прокуратури Харківської області- задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2018 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України, третя особа слідчий прокуратури Харківської області Горгуль Дмитро Володимирович про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю та прийняття незаконних рішень - відмовити.

Судові витрати, сплачений прокуратурою Харківської області судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 606,32 грн., компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 22 листопада 2018 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

П.В.Кісь.