Справа № 739/126/18
Номер провадження 2/739/122/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року м.Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді Іващенка А.І.

секретаря Неживець К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новгород-Сіверський цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ „ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до укладеного з відповідачем договору б/н від 29.12.2009, остання отримала кредит у розмірі 3900.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В обгрунтування вимог зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http.privatbank.ua./terms/pages/70/, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг і що підтверджується підписом відповідача у заяві. Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Посилається, що відповідач не виконує належним чином умови укладеного договору, у звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 01.01.2018 року має заборгованість 77789,64 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 3151.03 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом 66843,84 грн., заборгованість по пені та комісії 3614.31 грн., штраф (фіксована частина) 500.00 грн., штраф (процентна складова) 3680,46 грн., які просить суд стягнути та судові витрати. Ухвалою суду від 29 січня 2018 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачці протягом пятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд спору по суті у відсутності представника, прохаючи позов задовольнити в повному обсязі. Як встановлено з поштового повідомлення, відповідачка відбуває покарання у ДУ «Качанівська виправна колонія №54», судом надсилалась ухвала про відкриття провадження, однак, станом на 13 квітня 2018 року відзиву на позовну заяву суду не надіслала, надіславши заяву, що позов не визнає в частині нарахованих відсотків, сплачувала кошти по своїм фінансовим зобовязанням, та зверталась до банку про реструктуризацію боргу, яке залишилося поза увагою та відмовити в задоволенні позову у звязку з спливом строків позовної давності. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив такі факти. Фактично відповідач позов визнала частково, а саме, повністю, що стосується тіла кредиту та просила відмовити в задоволенні позову в частині нарахованих відсотків , пені та штрафу заначила, що вони не грунтуються на вимогах закону, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що 29.12.2009 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідно до умов якого на імя відповідача було відкрито кредитний картковий рахунок, платіжна картка КРЕДИТКА «Універсальна» про надання кредитного ліміту у розмірі 3900.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до приписів ч.1 ст. 1048 ЦК України (поширюється на кредитні правовідносини) у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач не надав належних та допустимих доказів наявності між сторонами договірних відносин щодо нарахування відсотків за користування кредитом, комісії за користування кредитом, пені та штрафу. Відповідно до вимог ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Обгрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ КБ "Приват Банк" зазначає, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Однак такі доводи позивача не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки відсутність підпису відповідача на умовах надання кредиту, що має місце з огляду на наявні у матеріалах справи копії такого документа, на переконання суду фактично надає можливість банку надавати умови у будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем.

На разі, суд вважає, що зазначення у заяві на видачу кредиту про ознайомлення з умовами надання кредиту, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме надані суду Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22.03.2017 (справа № 6-2320цс16). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч.6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Отже, позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафу. Таким чином суд вважає за необхідне стягнути з відповідчки на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3151.03 грн., оскільки відповідачка фактично не заперечила наявність заборгованості по кредиту у зазначеній сумі і що підтверджується розрахунком позивача та не викликає сумнівів у суду в цій частині вимог, а тому на переконання суду є належним та допустимим доказом такої обставини. Разом з тим, не визнаючи позову, ОСОБА_1 послалася, що банком порушено строк позовної давності звернення до суду з позовом, про те у встановленому законом порядку відповідач не реалізувала своє право відповідно до ст. 178 ЦПК України та не подала у встановлений строк відзив на позовну заяву та відповідні докази щодо визнання чи не визнання позову. Згідно статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у ввипадку, коли він має сумніви у добросовістному здійсненні учасниками справи їх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.). За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 257, 258, 261, 267, 526, 530, 551, 611, 612, 624, 625, 631, 638, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства КБ „ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» (код за , МФО 305299, рахунок для відшкодування судових витрат № - 3111) в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором 3151.03 грн., (три тисячи сто пятьдесят одну) гривню 03 копійок та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 (тисячу сімсот шістдесят дві) гривні. В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.І. Іващенко