Справа № 453/1620/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ясінський Ю.Є.
Провадження № 22-ц/811/294/18 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року м.Львів

Справа № 453/1620/16

Провадження № 22ц/811/294/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_4

на рішення Сколівського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Сколе 16 березня 2018 року (суддя Ясінський Ю.Є.)

у справі

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, з участю третьої особи: Волосянківської сільської ради Сколівського району Львівської області про визнання права на приватизацію земельної ділянки та проведенн державної реєстрації цього права без погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами,-

встановив:

Позивач ОСОБА_4 звернулась з позовом, в якому просить визнати за нею право на приватизацію земельної ділянки площею 0,4721 га в урочищі «Плосінь» у с. Волосянка Сколівського району Львівської області для ведення особистого селянського господарства відповідно до рішення сесії Волосянківської сільської ради Сколівського району Львівської області № 66 від 4 березня 2016 року та провести державну реєстрацію цього права без погодження меж вказаної земельної ділянки із суміжними землекористувачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Свої вимоги мотивує тим, що рішенням сесії Волосянківської сільської ради Сколівського району Львівської області №66 від 4 березня 2016 року їй було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,4721 га в урочищі «Плосінь» у с. Волосянка Сколівського району Львівської області для ведення особистого селянського господарства. З метою виготовлення проекту землеустрою, вона звернулась до ФОП ОСОБА_7, яким було проведено кадастрову зйомку земельної ділянки. Кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та користувачами, якими є відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Вони відмовляються підписати акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та акт прийому-передачі межових знаків, чим порушують вимоги чинного законодавста. Вказані обставини створюють перешкоди у реалізації її права приватизувати земельну ділянку. Волосянківською сільською радою неодноразово розглядався земельний спір з приводу відмови погодження меж, а саме 21 червня 2016 року сільська рада надала відповідь, що вона не вправі змусити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підписати акт прийому-передачі межових знаків на зберігання та рекомендовано у разі недосягнення згоди звернутись до суду. Вказує, що 11 липня 2016 року відбулось виїзне засідання земельної комісії Волосянківської сільської ради Сколівського району Львівської області, яким вирішено спірну територію залишити у користуванні земель запасу сільської ради та відмовити у її приватизації, що стверджується протоколом №2 від 11 липня 2016 року. Просить позов задоволити.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 16 березня 2018 року відмовлено в задоволенні позову.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4 Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вказує, що рішенням сесії Волосянківської сільської ради Сколівського району Львівської області №66 їй надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Зазначає, що ФОП ОСОБА_7 було проведено кадастрову зйомку земельної ділянки. Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовляються підписати акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та акт прийому-передачі межових знаків, чим порушують вимоги чинного законодавста. Вказані обставини створюють перешкоди у реалізації її права приватизувати земельну ділянку.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України у чинній на даний час редакції суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що рішенням №66 від 4 березня 2016 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» ОСОБА_4 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,421 га в урочищі «Плосінь» в с. Волосянка для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення (сінокіс).

З проекту землеустрою вбачається, що у акті встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки ведення особистого селянського господарства відсутні погодженя таких меж зі сторони голови ради В. Коник та суміжних землекористувачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5, відсутні підписи суміжних землекористувачів і в акті прийому - передачі межових знаків на зберігання.

У відповідності до п «в» ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок врегульовано ст.ст. 118, 186, 186-1 ЗК України та ст. 50 Закону України «Про землеустрій».

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають зокрема, акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

При цьому, акт про відновлення в натурі (на місцевості) та погодження зовнішньої межі земельної ділянки є основним документом в технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, після складання та підписання якого виключається спір між суміжними користувачами.

За вимогами ст. 198 ЗК України кадастрова зйомка - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає, зокрема, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Відсутність погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами позбавляє позивачку завершити виготовлення технічної документації із землеустрою земельної ділянки та погодити технічну документацію з компетентними органами.

Право позивача на завершення процесу оформлення права власності на земельну ділянку без погодження її межі суміжним землекористувачем може бути захищено, шляхом пред'явлення позову про надання дозволу оформити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність без погодження в акті погодження меж земельної ділянки із суміжним землекористувачем та в актах прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Вказаний спосіб захисту прав позивача можливий лише у випадку відсутності спору щодо межі між суміжними земельними ділянками та відсутності правових підстав для відмови суміжного землекористувача у погодженні межі земельної ділянки.

Встановлено, що відповідачі відмовляються погоджувати межі ділянки та підписувати відповідні акти мотивуючи це тим, що внаслідок приватизації землі позивачем в тих межах, які зазначені в технічній документації, частина земельної ділянки буде проходити перед с вікнами будинку ОСОБА_5, обмежуючи проїзд на її подвір»я та проходячи безпосередньо по її криниці.

Таким чином, між сторонами наявний спір саме щодо межі земельної ділянки.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 158 ЗК України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності та користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Згідно ст. 159 ЗК України, земельні спори розглядаються органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви. Земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У рішенні органу місцевого самоврядування, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, визначається порядок його виконання. Рішення передається сторонам у триденний строк з дня його прийняття.

Відповідно до ст. 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Таким чином, оскільки між сторонами існує спір щодо визначення межі земельної ділянки, тому такий спір належить до компетенції суду лише після вирішення питання органом місцевого самоврядування.

Згідно протоколу №2 засідання виїзної комісії Волосянківської сільської ради від 11 липня 2016 року комісія запропонувала пропозиції для вирішення даного питання, а саме: обмін ділянок рівних за площею між заявником та відповідачем; спірну територію, тобто заїзд до заявника ОСОБА_4 залишити в користуванні земель запасу сільської ради і відмовити у приватизації. Комісія вирішила, так як сторони конфлікту відхилили п.1 (дійти згоди мирним шляхом) спірну територію залишити в користуванні земель запасу сільської ради.

Відповідно до протоколу засідання виїзної комісії Славської селищної ради з розгляду заяви ОСОБА_5 від 14 березня 2018 року, комісія вирішила: у зв»язку з відмовою ОСОБА_5 від підписання акту узгодження меж земельної ділянки для влаштування проїзду для ОСОБА_4 зважаючи на той факт, що безпосередньо біля спірної ділянки знаходиться колодязь ОСОБА_5 рекомендовано ОСОБА_4 влаштувати заїзд до своєї земельної ділянки з існуючої вулиці у місці, що безпосередньо прилягає до її ділянки. Рекомендовано спірну частину земельної ділянки, що розташована безпосередньо біля колодязя ОСОБА_5, залишити у землях запасу Славської об»єднаної територіальної громади.

Сторони для вирішення спору до органу місцевого самоврядування не звертались, а подані протоколи виїзної комісії від 21 червня 2016 року та 14 березня 2018 року не є рішенням органу місцевого самоврядування щодо вирішення земельного спору у межах населеного пункту щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності та користуванні громадян.

З урахуванням встановлено, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, п о с т а н о в и в:

Залишити рішення Сколівського районного суду Львівської області від 16 березня 2018 року без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 23 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді