Дата документу 01.03.2018
Справа № 334/3821/17
Провадження № 6/334/26/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Турбіної Т.Ф.

при секретарі Нестеренко Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі подання заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника ОСОБА_2,

встановив:

У червні 2017 року заступник начальника відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Запорізькій області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника ОСОБА_2, який має невиконані зобовязання, покладені на нього судовим рішенням.

В поданні вказує, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ в Запорізькій області перебуває виконавче провадження ВП № 48945275 з примусового виконання виконавчого листа № 0818/8950/2012 від 03.07.2013 р., виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 4059210,91 грн.

07.10.2015 року державним виконавцем було винесено постанову №ВП 48945275 про відкриття провадження за виконавчим листом № 0818/8950/2012, виданим 03.07.2013р., та надано добровільний строк для виконання рішення суду до 14.10.2015р. Копії постанови направлено сторонам рекомендованим листом з повідомленням. Боржником рішення суду у визначений державним виконавцем строк добровільно не виконано, станом на 18.05.2017 року заборгованість боржником не сплачена. Державний виконавець вважає, що існує ймовірність виїзду боржника за кордон та ухилення ним від виконання рішення суду. В зв'язку з цим просить суд винести ухвалу про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, до виконання ним в повному обсязі виконавчого листа №818/8950/2012 від 03.07.2013р., виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.

Ухвала суду першої інстанції від 21.06.2017р. у даній справі скасована ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 05.12.2017р., питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

В судовому засіданні державний виконавець Юлдашев А.А. підтримав подання та просив його задовольнити з наведених підстав.

Суд, заслухавши пояснення державного виконавця Юлдашева А.А., розглянувши та вивчивши матеріали подання, вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження ВП №48945275 по виконанню виконавчого листа №0818/8950/2012 від 03.07.2013 р., виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 4059210,91 грн. (за виконавчим документом боржник ОСОБА_2 , стягувач ПАТ «ОТП Банк»). Виконавче провадження відкрито постановою від 07.10.2015р.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України, в редакції, яка була чинною на момент звернення з поданням, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно п.9 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Стаття 441 ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII встановлює, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно з ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Відповідно до п.5 ч.1, ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів. Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

За змістом наведених вище норм чинного законодавства, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, і саме з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України.

Зі змісту подання державного виконавця слідує, що підставою для обмеження ОСОБА_2 у виїзді за кордон державний виконавець вказує те, що боржником рішення суду у визначений державним виконавцем строк добровільно не виконано, станом на 18.05.2017р. заборгованість не сплачена, від виконання своїх обовязків згідно виконавчого документа ухиляється, крім того, з боржника не стягується виконавчий збір.

Невиконання боржником добровільно судового рішення у визначений державним виконавцем строк в постанові про відкриття виконавчого провадження, як і наявність заборгованості по виконавчому документу і не стягнення виконавчого збору, не є підставами для тимчасового обмеження права громадянина України на виїзд з України відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», а тому подання в цій частині не ґрунтується на вимогах закону.

Доводи подання щодо ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, свого підтвердження також не знайшли.

Так, виконавче провадження ВП №48945275 з примусового виконання виконавчого листа №0818/8950/2012 від 03.07.2013 р., виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, відкрито постановою державного виконавця від 07.10.2015р.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець не вказує в поданні, коли саме та у який спосіб ОСОБА_2 був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, як це встановлено приписами Закону України «Про виконавче провадження». Такі докази відсутні і в матеріалах виконавчого провадження. Наявний в матеріалах справи і виконавчого провадження супровідний лист не є доказам направлення постанови боржнику у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

В поданні та доданих до нього документах відсутні докази, які б підтверджували здійснення викликів боржника і його неявку до державного виконавця, що є необхідною умовою тимчасової відмови особі у виїзді за кордон, що прямо зазначена в Законі України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

На підтвердження доводів подання державним виконавцем надано матеріали виконавчого провадження, згідно яких державним виконавцем у 2015 році здійснювалася перевірка реєстрації місця проживання боржника. За інформацією адресно-довідкового бюро ГУМВС України у Запорізькій області від 20.10.2015р., боржник зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також у 2015 році державним виконавцем було вчинено ряд запитів з метою встановлення майнового стану боржника.

Згідно відповіді ДПС України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, боржник на обліку в органах ДПС не перебуває, згідно відповіді ДПС України про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб, боржник не працевлаштований.

Згідно довідки АІС «Автомобіль» за боржником зареєстровані транспортні засоби, що перебувають у розшуку.

Згідно листа Держпраці у Запорізькій області та відповіді Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області, за боржником не зареєстровано технологічних транспортних засобів.

Згідно листа Держземагенства за даними державного земельного кадастру, за боржником станом на 31.12.2012р. земельних ділянок не зареєстровано.

Всі ці відомості щодо майнового стану боржника містять інформацію станом 2015 рік.

Про здійснення з часу відкриття виконавчого провадження інших заходів для розшуку майна боржника з метою погашення заборгованості за кредитним договором у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу МЮУ 29.09.2016 № 2832/5), у поданні не зазначено і у судовому засіданні не повідомлено. Державний виконавець не підтвердив, що ним вичерпані всі заходи для розшуку майна боржника з метою погашення заборгованості за кредитним договором.

Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців встановлено, що за боржником зареєстровано нерухоме майно, щодо якого складено акт опису та арешту майна №48458795 від 04.02.2016 року.

Згідно доданого акту опису та арешту майна від 04 лютого 2016 року, державним виконавцем здійснено опис і накладено арешт на нерухоме майно (промислово-складський корпус, котельня), розташоване за адресою м. Запоріжжя, вул. Теплобудівна, 28, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №48958795 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк».

В поданні, що розглядається, державний виконавець не посилається на наявність зведеного виконавчого провадження. З поданням про обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон, яке розглядається у даній справі, державний виконавець звернувся у виконавчому провадженні ВП №48945275. При цьому суду не надано жодних відомостей щодо вчинених державним виконавцем подальших виконавчих дій відносно описаного та арештованого у 2016 році майна боржника.

Таким чином, посилання державного виконавця на те, 04.02.2016р. було здійснено опис та арешт майна божника, при якому боржник ОСОБА_2 був присутній, та якому описане і арештоване майно було передано на зберігання, що свідчить про його обізнаність про наявність виконавчого провадження і ухилення від виконання судового рішення, суд оцінює критично.

У звязку з тим, що особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, то наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця, як на підставу вимог подання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду, підлягають доведенню. Тягар доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання покладається саме на державного виконавця. У зв'язку з відсутністю таких даних в матеріалах справи, законних підстав для обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон немає.

Керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені подання заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Запорізької області протягом 15 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Турбіна Т. Ф.