З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.03.2018 селище Оржиця
Позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся 19 грудня 2017 року до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
У позовній заяві ПАТ КБ «Приватбанк» вказано, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.09.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
У судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві повідомив, що він не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання 14.03.2018 року повторно не зявилася, з матеріалів справи вбачається, що вона належним чином повідомлена про розгляд справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не направила. Відповідач не направила відзив на позовну заяву.
Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, керуючись при цьому ст. 247 ЦПК України.
Зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.09.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу України.
У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - ст.610 ЦК України.
У відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Договір є обов'язковим для виконання (ст.629 ЦК України).
В свою чергу, позовні вимоги в частині стягнення 4499 грн. 00 коп. заборгованості з пенею та комісією задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 4 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити, в тому числі, зміст позовних вимог.
Суд зазначає, що враховуючи вищенаведене, у разі заявлення декількох вимог, які є майновими, до змісту кожної позовної вимоги належить визначення конкретної її грошової оцінки. Тобто, у разі стягнення грошових сум, позивач повинен визначити конкретну суму, яку він просить стягнути за кожною вимогою.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст.549 ЦК України).
Неустойка є видом забезпечення виконання зобов'язань (ч. 1 ст.546 ЦК України) та правовим наслідком порушення зобовязання (ст. 611 ЦК України).
В свою чергу, з аналізу Умов та правил надання банківських послуг, вбачається, що комісію позивач визначає як плату за певні свої послуги.
Таким чином, правовідносини, повязані із сплати пені та правовідносини, повязані з сплатою комісії мають різну правову природу.
В порушення вказаних норм позивачем розмір заборгованості із пені та комісії визначено у позовній заяві разом у сумі 4499 грн. 00 коп. В розрахунку заборгованості відповідні графи мають назви «ставка пені», «сума комісії та пені», «сума комісії та пені накопичувальним підсумком».
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем жодним чином не обґрунтовано стягнення пені в розмірі 100 грн. щомісячно відповідно до конкретного пункту Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів, Памятки клієнта, які визначають їх розмір, суд вважає позовні вимоги в цій частині недоведеними.
Позовні вимоги в частині стягнення 250 грн. штрафу (фіксована частина), 2156 грн. 44 коп. штрафу (процентної складової) задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).
За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Згідно з пунктом 8.6 Умов передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань більш ніж на 30 днів.
Відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Незважаючи на те, що суд визнав недоведеним розмір пені, яку просив стягнути позивач, ця вимога ним заявлена, тому в даному випадку, стягнення штрафів буде суперечити викладеній вище забороні подвійної відповідальності.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 610, 611, 629, 1048-1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
3. В іншій частині позовних вимог відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати у розмірі 1357 (одна тисяча триста пятдесят сім) гривень 28 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя