Номер провадження: 22-ц/785/7382/18
Номер справи місцевого суду: 509/908/18
Головуючий у першій інстанції Гандзій Д. М.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Погорєлової С.О., Калараша А.А.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 серпня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач мотивувала свою заяву тим, що розмір аліментів, який визначений рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 червня 2013 року є недостатнім для повноцінного утримання дитини.

11.04.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із відзивом на позовну заяву ОСОБА_4, відповідно до якого просив стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі 1000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня ухвалення рішення суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач зазначав, що він є добросовісним батьком, регулярно сплачує аліменти, визначені рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.06.2013 року, заборгованість по аліментам відсутня, несе додаткові витрати на утримання доньки, приймає участь у її вихованні та розвитку та не знімає з себе обов"язку утримувати доньку. Проте, розмір аліментів, який просить стягнути з нього позивачка, для нього є непосильним, оскільки на його утриманні знаходиться ще непрацездатний батько, бабуся та цивільна дружина з дитиною від іншого чоловіка. Він єдиний матеріально забезпечує свою сім"ю, несе витрати по комунальним платежам та орендує квартиру. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 серпня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено. Збільшено розмір аліментів за рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.06.2013 року до ? частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 березня 2018 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 серпня 2018 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати ухвалення судового рішення до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовну заяву ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів повинен бути достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 березня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, який рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 червня 2014 року було розірвано.

Під час перебування сторін у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_5.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 червня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку, встановленого діючим ЗУ „Про державний бюджет", щомісячно, починаючи з 07.05.2013 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається з матеріалів справи, вірно встановлено судом першою інстанцією та не спростовується позивачем, відповідач приймає участь у вихованні доньки, сплачує аліменти на її утримання у розмірі, визначеним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 червня 2013 року, відвідує дитячий садочок, проводить вільний час з дитиною та бере участь у додаткових витратах на дитину.

Згідно довідок від 11.07.2018 року, ОСОБА_2 не перебуває у трудових відносинах з ТОВ „Агенство Євробалк" та ПП „Морське агенство ГАЛЕОН".

З 05.04.2018 ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Відомості про доходи ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні.

Інших дітей, крім ОСОБА_5, у ОСОБА_2 не має.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; - дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень, тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дочки у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

Крім того, батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

До аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 03.05.2018 року у справі № 581/638/17 за наслідками розгляду касаційної скарги ОСОБА_7 на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 20 жовтня

2017 року та постанову апеляційного суду Сумської області від 09 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7, про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини до 900,00 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини.

ОСОБА_2 не доведено, що він має скрутне матеріальне становище, що унеможливлює його сплачувати аліменти у розмірі, які у відповідності до закону просить стягнути позивачка. Не доведено ним і те, що на його утриманні знаходяться його непрацездатні батько, бабуся та цивільна дружина з дитиною, від іншого чоловіка, які потребують його матеріальної допомоги.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 розуміє свій обов"язок допомагати дочці та не має наміру ухилятися від нього, проте у нього не має можливості сплачувати аліменти у частці від доходу, як просить позивач, не спростовують правильність ухваленого рішення суду, оскільки відповідно до частини третьою статті 181 Сімейного кодексу України, спосіб стягнення аліментів (у частці чи у твердій грошовій сумі) визначає той із батьків, з яким проживає дитина та може бути зміненим рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Оскільки дитина проживає разом з позивачем, то саме позивач обирає спосіб стягнення аліментів з відповідача (у частці чи у твердій грошовій сумі) та лише вона може змінювати спосіб стягнення аліментів протягом всього періоду такого стягнення.

Разом з тим, у відповідача є право в порядку ст.192 СК України, звернутися до суду з позовом про зменшення (або збільшення) розміру аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, та в інших випадках.

Крім того, позивач просила збільшити розмір аліментів з розміру 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає та прямо передбачено ст.182 СК України.

Тобто сама частка стягнення аліметів від доходу платника аліментів залишилась незмінною. Збільшення стосується лише самого розміру процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зокрема з 30% до 50%, що передбачено СК України.

Колегія суддів приймає до уваги, що у ОСОБА_2 відсутня заборгованість по аліментам за рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 червня 2013 року, що він відвідує дитячий садочок дитини, спілкується з вихователями дитини, цікавиться її розвитком та несе додаткові витрати на дитину.

Тобто розмір аліментів, що стягуються в ? частині від доходу батька до сьогодні не потребувало застосування розміру процентів від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що гарантований державою.

Тому, з урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не приймаються до уваги та не спростовують висновків суду про збільшення розміру аліментів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 23.11.2018 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.А. Калараш

С.О. Погорєлова