Справа № 309/3810/17
Провадження № 2/309/629/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2018 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Орос Я.В.

за участю секретаря: Соймик Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про розірвання шлюбу та стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Посилається на те, що з відповідачем уклали шлюб 26 жовтня 2013 року. Від шлюбу у них народилася одна дитина, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають різні характери, погляди на життя, шлюб та сімю. Між ними виникають непорозуміння та неповага один до одного, шлюб існує лише формально та не виконує свого прямого призначення. Через важкий матеріальний стан, позивач змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, оскільки сама утримувати сина не має можливості. Відповідач працює та добре заробляє, інших утриманців не має, тому він в змозі надавати кошти на утримання неповнолітньої дитини. Просить шлюб, укладений з відповідачем 26.10.2013 року у виконавчому комітеті Нижньоселищенської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №25, розірвати, стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 1500 грн. щомісяця, до досягнення ним повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину певного віку.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася. Подала суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Подав суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає частково. Просить суд призначити мінімальний розмір стягуваних аліментів, оскільки немає постійного місця роботи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

З оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2013 року, який зареєстровано у виконавчому комітеті Нижньоселищенської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №25. Від шлюбу у них народилася одна дитина, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони мають різні характери, погляди на життя, шлюб та сімю. Між ними виникають непорозуміння та неповага один до одного, шлюб існує лише формально та не виконує свого прямого призначення.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 року зі змінами та доповненнями «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається…».

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.».

З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, а тому суд вважає, що даний шлюб доцільно розірвати.

Через важкий матеріальний стан, позивач змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, оскільки сама утримувати сина не має можливості. Відповідач працює та добре заробляє, інших утриманців не має, тому він в змозі надавати кошти на утримання неповнолітньої дитини.

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.ст. 75, 80, 84 Сімейного кодексу України, дружина (чоловік) повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатний, або потребує матеріальної допомоги. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя, або у твердій грошовій сумі. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».

Відповідно до Закону України від 17.05.2017 року № 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів": п. 2 статті 182 СК України було викладено у наступній редакції «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. № 2246-VIII установлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2018 році - прожитковий мімінум для дітей віком до 6 років становить 1492 грн..

Враховуючи те, що позивачка на сьогоднішній день знаходиться в скрутному матеріальному становищі, а також відсутність достатніх відомостей про постійне місце роботи відповідача, про наявність у нього інших утриманців, враховуючи , що згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб-платників податку про суми виплачених доходів та утриманих податків від 6 лютого 2018 року № 19411 відносно ОСОБА_2 інформація про доходи відсутня, а також те, що відповідач не надає матеріального утримання своїй дитині, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 слід щомісячно стягувати на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 1000 /тисяча/ гривень щомісячно починаючи з 7 грудня 2017 року і до досягнення ним повноліття.

Майнового спору позивачем не заявлено.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв'язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 704, 80 гривень.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,141,258,259,263-265,289,354ЦПК України, ст.ст.105,110,112, 180,185 Сімейного Кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_1, мешканцем с.Н.Селище, вул.Центральна, №20 Хустського району Закарпатської області та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, серія паспорту ВР 632044, мешканкою с.Нанково, № 266, Хустського району Закарпатської області, який зареєстрований 26 жовтня 2013 року у виконавчому комітеті Нижньоселищенської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом № 25 - р о з і р в а т и.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_6, № 266, Хустського району Закарпатської області, ІПН:НОМЕР_2 аліменти на утримання та виховання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1000 /тисяча/ гривень щомісячно, починаючи з 7 грудня 2017 року і до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 704, 80 гривень судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання через Хустський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення було виготовлено 12 березня 2018 року.

Суддя Хустського

районного суду: підпис: ОСОБА_5

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_5