Справа № 755/1255/18
"16" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого: судді Гончарука В.П.
з секретарем Красновою І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Київський міський будинок «Берізка», Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, суд, -
Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації через свого представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Київський міський будинок «Берізка», Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Просить суд постановити рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. Передати Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, для їх подальшого влаштування. Стягнути із ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (аліменти) на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/3 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідачів щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дітьми повноліття на особу або установу в якій буде перебувати дитина.
Свої вимоги мотивувала тим, що спеціалістами служби у справах дітей встановлено, що 22.10.2017 до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві надійшла інформація, що за адресою: АДРЕСА_1 дві доби перебувають малолітні діти без батьків. Працівників поліції викликала мешканка квартири НОМЕР_2 ОСОБА_7.
ОСОБА_7 повідомила, що 22.10.2017 вона чула шум та крики дітей, але вирішила, що діти граються. 23.10.2017 близько 13.00 год. Перебуваючи в своїй квартирі ОСОБА_7 почула, що діти кричать та звуть матір кожного разу коли чули, що рухається ліфт запитували «Мама це ти?». ОСОБА_7 розмовляла з дітьми через зачинені двері до приїзду працівників поліції. Хлопчик зазначив, що вони з сестрою самі в квартирі та що він розбив вікно. Близько 15.20 приїхали працівники поліції та відкрили вхідні двері. Зі слів ОСОБА_7 в квартирі було двоє малолітніх дітей хлопчик на вигляд 3-4 роки та дівчинка на вигляд до 2 років. Діти були голодні, холодильник порожній на столі напівпорожня чашка холодного чаю, продуктів харчування не було. Дівчинка була одягнута в футболку та легінси, підгузник, був переповнений фекаліями, одягу щоб переодягнути дитину не було. Хлопчик був одягнутий в футболку та колготи. Коли дітей передавали медичним працівникам ОСОБА_4 одягли в комбінезон на голе тіло, ОСОБА_5 загорнули в жіночу кофту. Взуття у дітей було. ОСОБА_7 зазначила, що власник квартири в якій проживали діти веде аморальний спосіб життя.
У батьків дітей не має постійного місця проживання та роботи. Родина проживала в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2. На початку серпня мати дітей ОСОБА_2 залишила дітей батькові та пішла з дому і повернулась лише в вересні. 04 вересня 2017 року між батьками дітей виник конфлікт після якого ОСОБА_2 знову залишила дітей з батьком та пішла з дому, дітей забрала 09.10.2017 з дитячого майданчика де вони перебували під наглядом власниці квартири, в якій проживала родина. Батько дітей ОСОБА_3 за розшуком дітей до органів Національної поліції не звертався.
Представник позивача Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явилася, хоча повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надала письмову заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. В разі неявки відповідачів та третіх осіб до суду просила розглянути справу в заочному порядку.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.
Будь-яких заяв клопотань зі сторони відповідачів на адресу Дніпровського районного суду м. Києва не надходило.
Представник третьої особи Київського міського будинок «Берізка» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з проханням слухати справу за його відсутності, та винести рішення згідно чинного законодавства.
Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтв про народження батьками малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5, зазначені: батько - ОСОБА_3, мати - ОСОБА_2.
23 жовтня 2017 року до служби у справах дітей надійшло повідомлення Київської міської дитячої клінічної лікарні №2 про перебування в закладі малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були влаштовані працівниками Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві за актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. В подальшому діти влаштовані до Київського міського будинку дитини «Берізка», де перебувають на даний час.
23 жовтня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до служби у справах дітей за дозволом на відвідування дітей в КМДКЛ №2, спеціалістом служби було підготовлено дозвіл, але мати дітей за дозволом не з'явилась. 23.11.2017 ОСОБА_2 надано дозвіл на відвідування дітей в КМБД «Берізка».
Батько дітей за дозволом на відвідування дітей не звертався. За інформацією КМБД «Берізка» мати відвідувала дітей 25.11.2017, 02.01.2018, батько відвідував дітей 31.12.2017 разом з дядьком дітей ОСОБА_3
Згідно первинних психолого-педагогічних характеристик наданих КМБД «Берізка» у дітей педагогічна занедбаність, що вказує на невиконання батьками своїх обов'язків по відношенню до дітей.
За наявною інформацією мати малолітніх зловживає алкогольними напоями, не працює, батько дітей вживає наркотичні речовини та застосовує фізичне насильство відносно ОСОБА_2 та дітей.
Спеціалістами служби у справах дітей із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було проведено профілактичну роботу під час якої роз'яснено обов'язки батьків щодо виховання навчання та утримання дітей та попереджено про відповідальність у разі їх невиконання. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 рекомендовано відвідувати психолога Дніпровського районного в місті Києві Центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді для підвищення батьківського та виховного потенціалу та програму для алкозалежних «Сенс».
Відповідно до листа Дніпровського районного в місті Києві Центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді від 17.01.2018 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не відвідують психолога та програму для алкозалежних «Сенс».
Відповідно до листа Дніпровського районного в місті Києві Центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді від 20.11.2017 № 42/651 та акту обстеження умов проживання сім'ї в квартирі де проживає мати дітей ОСОБА_2 (АДРЕСА_3) умови для проживання дітей не створені, відсутні окремі спальні місця, санітарно-гігієнічний стан дотримується частково.
В акті оцінки потреб дитини та сім'ї від 16.11.2017-23.11.2017 № 736 Дніпровського районного в місті Києві Центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді, зазначено, що мати не працює, спільно з співмешканцем зловживають алкоголем, наявні проблеми та події, складні життєві обставини, загрожують життю та здоров'ю дітей у разі відсутності екстреного втручання матимуть суттєві негативні наслідки для дітей. Стан батьків перешкоджає задоволенню потреб дітей, батьківський потенціал дуже слабкий в обох батьків. Фактори сім'ї та середовища поглиблюють існуючі проблеми, була загроза для життя та здоров'я дитини.
Згідно листа Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві ОСОБА_2 притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, ч.1ст.51 КУпАП, ч.2ст.51 КУпАП та відносно неї відкрите кримінальне провадження за ч. 1 ст.135 КК України (залишення в небезпеці).
Викладені факти свідчать, що батьки дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 цілком самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не готують їх до самостійного життя, не забезпечують необхідним харчуванням, не спілкуються з дітьми в обсязі необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не дають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, не створюють належних умов для проживання та розвитку дитини, нехтують потребами дитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення батьків від виховання дітей та свідомого нехтування своїми обов'язками.
Питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розглянуто Комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та органом опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (протокол від 13.12.2017 р. №16).
Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.
Разом з тим, п. 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, передбачено у виняткових випадках при доведенні винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням їх характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад.
Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Встановлені обставини свідчать, що відповідачі злісно ухиляються від своїх батьківських обов'язків по вихованню й матеріальному утриманню своїх дітей, не забезпечують їх законних прав на нормальні умови життя. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Виходячи зі встановлених обставин, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5, у зв'язку з тим, що вони ухиляються від виховання та утримання дітей.
Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Таким чином, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюється вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.
Аліменти є одним із способів виконання батьками обов'язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, є його власністю і повинні використовуватись за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при чому обов'язком особистим і індивідуальним.
Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
У відповідності із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу.
Сімейні права є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.
Якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника. (ст.14 Сімейного кодексу України)
Як передбачено у статі 245 Сімейного кодексу України, якщо дитина постійно проживає у дитячому закладі або закладі охорони здоров'я, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію закладу.
В свою чергу, Орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. (ст.246 Сімейного кодексу України)
Порядок стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, регулюється положеннями ст.193 Сімейного кодексу України.
Виходячи з положень ч.2 та ч.3 ст.193 Сімейного кодексу України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.
За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
Таким чином, суд враховує, що цивільно-процесуальним кодексом України не передбачено ухвалення рішення на майбутнє, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що за відсутності визначеної в установленому законодавством порядку конкретної особи та/або відповідного органу, під опіку якого будуть передані малолітні діти, унеможливлює виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 або зробить неможливим його виконання в цій частині.
Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Київський міський будинок «Берізка», Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 150, 152, 155, 166, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст. 7-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273,280-282, 354, 430 ЦПК України, суд-
Позов Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Київський міський будинок «Берізка», Служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4) відносно малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5.
Передати Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, для їх подальшого влаштування.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: