МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Справа № 370/1547/17

"19" квітня 2018 р. Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді Мазки Н.Б.,

із секретарем Ребенок Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Макарівського району Київської області скаргу

ОСОБА_1, заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на дії та постанову державного виконавця,

В с т а н о в и в :

Скаржник ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, вказавши заінтересованими особами: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на дії та постанову державного виконавця, посилаючись на те, що 15.01.2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 винесена постанова, якою відкрито виконавче провадження №49803954 за виконавчим листом №370/1227/15-ц від 17.12.2015 року про звернення стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку загальною площею 27,2360 га, що розташована в Київській області, Макарівський район, Макарівська селищна рада, кадастровий номер :00:010:00008, яка належить на праві власності ОСОБА_1. В даному випадку ОСОБА_1 виступила майновим поручителем (земельною ділянкою) за кредитним Договором №738-220813 від 22.08.2013, який укладений між ТОВ «СС-Бюро» та ПАТ «Європейський газовий банк». 26.04.2017 року цим же державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу про звернення стягнення на вказану земельну ділянку стягувачу ПАТ «Європейський газовий банк» (за заявою стягувача) по ВП №49803954.

26.04.2017 року державним виконавцем ВПВР ДДВС МЮ України ОСОБА_2 винесена постанова №49803954 про стягнення виконавчого збору в розмірі 5 358 354,23 гривень з ОСОБА_1 (іпотекодавець).

28.04.2017 року державним виконавцем ВПВР ДДВС МЮ України ОСОБА_2 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №53856914 за виконавчим листом №49803954 від 26.04.2017 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 5 358 354,23 гривень.

Скаржник вважає дії державного виконавця незаконними та такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваної постанови) оскільки: правові підстави для стягнення виконавчого збору в розмірі від загальної суми боргу за виконавчим документом відсутні; скаржник є майновим поручителем, тому несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки; розмір виконавчого збору підлягає стягненню виключно в сумі, обрахованій у розмірі 10% від фактично стягнутої суми, а не від загальної заборгованості позичальника, і цей збір погашається виключно з суми, отриманої від продажу предмета іпотеки. А оскільки майно не було реалізоване, тому постанову №49803954 (про стягнення виконавчого збору) від 26.04.2017року вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Скаржник просить:- визнати дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 неправомірними та скасувати постанову №49803954 про стягнення виконавчого збору в розмірі 5 358 354,23 гривень з ОСОБА_1 винесену 26.04.2017 року державним виконавцем ВПВР ДДВС МЮ України ОСОБА_2; - визнати причини пропуску строку для звернення до суду з даною скаргою поважними та поновити даний строк.

Представник скаржника ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав повністю, просив її задовольнити.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 проти задоволення скарги заперечила.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Державні виконавці, як посадові особи, згідност.19 Конституції України, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами.

Згідно ст.6 Закону України «Про державну виконавчу службу», працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованихКонституцією України та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Встановлено, що 15.01.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 за заявою стягувача винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №49803954 з примусового виконання виконавчого листа №370/1227/15-ц від 17.12.2015 року.

Як вбачається з цієї постанови, примусовому виконанню підлягало рішення суду про звернення стягнення на заставне майно, передане в іпотеку скаржником, як майновим поручителем за кредитним договором, заборгованість за яким складала 53 583 542,31 гривень.

В постанові про відкриття виконавчого провадження визначений спосіб реалізації предмета іпотеки: шляхом проведення публічних торгів в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною, що буде встановлена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Одночасно, п.2 постанови боржнику наданий строк до 22.01.2016 року для добровільного її виконання.

Пунктом 3 цієї ж постанови, боржника попереджено про те, що в разі невиконання постанови добровільно з нього буде стягнутий виконавчий збір, як санкція за відмову виконати постанову добровільно.

Постанова про відкриття виконавчого провадження виносилася державним виконавцем згідно Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що був чинним станом на день її прийняття.

В подальшому, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 постановою 09.11.2016 року в рамках виконавчого провадження №49803954 здійснений опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме: земельної ділянки площею 27,2360 га, що є предметом іпотеки.

12.12.2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 винесена постанова про призначення субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Згідно звіту ЗАТ «КОНСАЛТИНГЮРСЕРВІС» 19.12.2016 року субєктом оціночної діяльності проведено експертну грошову оцінку земельної ділянки, площею 27,2360 га, що є предметом іпотеки та ринкова вартість якої становить 13 276 700,00 гривень.

14.02.2017 року Відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України звернувся до Державного підприємства «СЕТАМ» із заявкою на реалізацію арештованого майна ВП №49803954.

03.04.2017 року стягувач звернувся до державного виконавця із заявою про призупинення реалізації заставного майна та відкладення торгів на період до надходження відповідного повідомлення від АТ «ЄВРОГАЗБАНК».

Листом від 13.04.2017 року за підписом начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України повідомлено стягувача, що з підстав викладених ним в заяві від 03.04.2017 року, в державного виконавця відсутні підстави для зупинення та відкладення реалізації майна.

У звязку з цим, стягувачем подано заяву про повернення йому виконавчого документа.

26.04.2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 винесена постанова про повернення виконавчого листа №370/1227/15-ц від 17.12.2015 року стягувачеві.

26.04.2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2 на підставі ст.3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 5 358 354, 23 гривень.

Пунктом 3 вказаної постанови зазначено, що постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення.

Тому, 28.04.2017 року державним виконавцем ВПВР ДДВС МЮ України ОСОБА_2 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №53856914 за виконавчим листом №49803954 від 26.04.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 5 358 354,23 гривень.

Згідно ч.7ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Згідно ч.1ст.11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Згідно ч.3 ст.40 цього ж Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Тобто Законом України "Про виконавче провадження" обов'язковою передумовою виникнення у державного виконавця права на стягнення виконавчого збору визначено факт стягнення, повернення коштів або передачі стягувачу майна.

Так як, постановою державного виконавця від 26.04.2017 року повернуто виконавчий лист стягувачеві за його заявою та даною постановою встановлено, що виконавчий збір у виконавчому провадженні №49803954 не стягнуто, тому керуючись ст. 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець в цей же день, 26.04.2017 року виніс постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 5 358 354,23 гривень (10% від загальної суми боргу) та постановою від 28.04.2017 року відкрив виконавче провадження №53856914.

В даному випадку жодного факту з вище переліченого не відбулося. Постанова про стягнення виконавчого збору винесена на підставі ч.3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, суд звертає увагу, що правові підстави для стягнення виконавчого збору, як санкції за відмову від добровільного виконання рішення, у державного виконавця відсутні, оскільки добровільний порядок виконання рішення суду, в даному випадку, з врахуванням його резолютивної частини це здійснення боржником звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, що в принципі не передбачено чинним законодавством, та як наслідок, боржнику виконати в добровільному порядку не можливо.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року), яка передбачала можливість стягнення виконавчого збору незалежно від здійснення державним виконавцем заходів примусового виконання, та відповідно до ч.6 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року), яка передбачала можливість виділення виконавчого збору в окреме виконавче провадження шляхом відкриття нового виконавчого провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, проте чинний Закон (в редакції, станом на день винесення оскаржуваної постанови 26.04.2017 року) такої можливості не передбачає.

Враховуючи відсутність факту стягнення суми чи її повернення, факту визначення вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, а також враховуючи вимог статей 45 та 51 Закону України «Про виконавче провадження», обрахований розмір виконавчого збору у сумі 10% від загальної суми боргу, що становить 5 358 354,23 гривень є неправомірним.

Таким чином, постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору суперечить нормам Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Щодо вимоги визнати причини пропуску строку для звернення до суду з даною скаргою поважними та поновити даний строк, суд вивчивши викладені в заяві скаржника причини пропуску ним строку звернення до суду зі скаргою та дослідивши докази по них, вважає їх поважними та приходить до висновку про поновлення йому вказаного строку.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а скаргу такою, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що дії державного виконавця щодо винесення постанови №49803954 про стягнення виконавчого збору в розмірі 5 358 354,23 гривень з ОСОБА_1 від 26.04.2017 року є неправомірними.

Керуючись вимогами ст.27, 40, 51, 45, 74 Закону України «Про виконавче провадження», пп.9п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, ст. 261, 447, 448, 451 ЦПК України, суд,

У х в а л и в :

Поновити ОСОБА_1 строк для оскарження постанови від 26.04.2017 року про стягнення виконавчого збору в рамках ВП №49803954.

Скаргу задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 неправомірними.

Визнати неправомірною та скасувати постанову №49803954 про стягнення виконавчого збору в розмірі 5 358 354,23 гривень з ОСОБА_1 винесену 26.04.2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст.ст.354-355 з урахуванням п.п.15.5п.15 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя