Справа №718/343/18
Провадження №2/718/154/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2018 року

Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого - судді Олексюк Т.І.

секретаря - Пітак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.04.2014 року помер її батько ОСОБА_5, який 25.04.2006 року вчинив на його користь заповіт, і після смерті якого залишилось спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в с. Южинець, вул. Українська, 16, Кіцманського району Чернівецької області. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 є відповідачі по справі, які спадщини не прийняли і на спадкове майно не претендують. Вона спадщину прийняла, але через відсутність правовстановлюючого документу на будинок позбавлена можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі, тому просила позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 подала письмову заяву про підтримання позову та про розгляд справу у її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 позовні вимоги визнали, що вбачається із змісту поданих ними письмових заяв.

Відповідно до ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як передбачено ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що 26.04.2014 року в с. Южинець Кіцманського району Чернівецької області помер ОСОБА_5, який 25.04.2006 року вчинив на користь позивачки ОСОБА_1 заповіт.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 є його дружина - ОСОБА_2, син ОСОБА_3, дочка ОСОБА_4, які спадщини не прийняли і на спадкове майно не претендують.

Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в с. Южинець, вул. Українськап, 16, Кіцманського району Чернівецької області, 1964 року побудови, знаходився у власності померлого ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 20.01.2005 року.

Наведене вбачається із змісту копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5, копії заповіту від 25.04.2006 року, довідки виконкому Южинецької сільської ради Кіцманського району від 29.01.2018 року за № 78, копії технічної документації на житловий будинок 1964 року побудови.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст. 1221 ЦК України).

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Як передбачено статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як розяснив Вищий Спеціалізований Суд України у п.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4/-13 від 16.05.2013 року, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України.

Обставини, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.179 ЦПК України) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Перелік обєктів, які не є самочинним будівництвом, наведено у п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства будівництва від 24.05.2001 р. №127. Для садибних, дачних та садових будинків не вважається самочинним будівництвом: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992р. До 05.08.1992р. законодавством не вимагалось приймати в експлуатацію побудовані приватні будинки та споруди.

Позивач фактично прийняла спадщину, житловий будинок 1964 року побудови знаходився у власності спадкодавця на підставі свідоцтва про право власності від 20.01.2005 року, але оскільки у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу, у звязку відсутністю іншого способу щодо визнання права, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1235, 1258, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297, 1299 ЦК України , керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 49, 82, 206, 352, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою с.Южинець, вул. Українська, 16, Кіцманського району Чернівецької області, право власності на спадкове майно: житловий будинок (літ. А-І), загальною площею 47,90кв.м., житловою площею 38,50кв.м., та господарські будівлі та споруди: літню кухню (літ. Б), сараї (літ. В, Г, Д, Е), комору (літ. З), погріб (літ. Пг/З), вбиральню (літ. Ж), огорожу (№ 3-4), колодязь (№ 4), загальною вартістю будівель та споруд 127095 гривень, що розташовані в с.Южинець, вул. Українська, 16, Кіцманського району Чернівецької області, після смерті 26.04.2014 року ОСОБА_5.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: