Справа № 215/3234/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого, судді - Демиденка Ю.Ю.

за участю: секретаря - Зоріної А.В.

розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

24.07.2018 до суду звернулось Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»до ОСОБА_1 з позовною заявою про стягнення заборгованості в розмірі 19744, 61 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що згідно укладеного договору № б/н від 20.10.2016 відповідач отримав кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Позивач вважає, що Умови та Правила надання банківських послуг були прийняті і погоджені відповідачем в момент підписання анкети-заяви, тому щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що банк має право за власної ініціативи змінювати кредитний ліміт. Відповідно до Тарифів обслуговування кредитних карток та Умов та Правил надання банківських послуг відповідач зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати пеню та штрафи. Заборгованість відповідача станом на 21.06.2018 становить 19744,61 грн. і складається з наступного: 6109,05 грн. - заборгованість за кредитом; 2801,44 грн. - заборгованість за процентам за користування кредитом; 9417,71 грн. - заборгованість за пенею; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 916,41 грн. - штраф (процентна складова). Дану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у розмірі 1762 грн.

Представник позивача надав суду письмову заяву, в якій проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач відзив на позов суду не надав.

Враховуючи зазначене, згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів .

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 20.10.2016 ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 42 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5-22).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банківських послуг складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у анкеті-заяві (а.с.6).

Відповідач взяті на себе зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті відсотків, пені, штрафів не виконує, має заборгованість перед позивачем, яка станом 21.06.2018 становить 19744,61 грн. і складається з наступного: 6109,05 грн. - заборгованість за кредитом; 2801,44 грн. - заборгованість за процентам за користування кредитом; 9417,71 грн. - заборгованість за пенею; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 916,41 грн. - штраф (процентна складова) про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с.5).

21.05.2018 Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне Товариство Комерційний банк «Приватбанк», яке є правонаступником всіх його прав та обовязків, що підтверджується копією статуту (нова редакція) (а.с.29-30).

Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та визначається залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Оскільки відповідач своєчасно та належним чином свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів позивачу не виконав, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі - 6109,05 грн. та заборгованість за процентам за користування кредитом у розмірі - 2801,44 грн. підлягають задоволенню та стягненню з відповідача.

Разом з тим, позовні вимоги відносно стягнення з відповідача неустойки підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Цивільно-правова відповідальність - це покладання на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладання на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Стаття 61 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.04.2018 у справі № 705/6051/15-ц та в постанові від 16.05.2018 у справі № 548/264/15-ц, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення не можливе, такі обставини свідчать про недотримання положень, закріплених у Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише пеню, а саме: заборгованість за пенею у розмірі 9417,71 грн. та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення нарахованої заборгованість по штрафам: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 916,41 грн. - штраф (процентна складова).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в розмірі 1762 грн., сплачених ним при поданні позовної заяви (а.с.1), враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.549, 610, 612, 625, 1048, 1050 Цивільного кодексу України, ст.ст.4, 10, 12, 19, 141, 263, 265, 273, 274, 280-282, 284 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) заборгованість за кредитним договором в розмірі 18328,20 грн. (вісімнадцять тисяч триста двадцять вісім гривень 20 копійок), яка складається з наступного: 6109,05 грн. - заборгованість за кредитом; 2801,44 грн. - заборгованість за процентам за користування кредитом; 9417,71 грн. - заборгованість за пенею.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

СУДДЯ: