Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 196/1409/14-ц

провадження № 61-1190св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - адвокат ОСОБА_2,

відповідач - публічне акціонерне товариство з газопостачання і газифікації «Дніпропетровськгаз»,

представник відповідача - Новомосковське управління з експлуатації газового господарства, від імені якого діє НапханькоВіталій Павлович,

треті особи: управління праці та соціального захисту населення Царичанської районної державної адміністрації, державний професійно-технічний навчальний заклад «Царичанський аграрно-професійний ліцей»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства з газопостачання і газифікації «Дніпропетровськгаз», в особі Новомосковського управління з експлуатації газового господарства, від імені якого діє НапханькоВіталій Павлович, на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2015 року в складі судді Гудим О. М. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року вскладі суддів: Бараннік О. П., Колодяжної Н. Є., Лисичної Н. М.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства з газопостачання і газифікації «Дніпропетровськгаз» (далі - ПАТ «Дніпропетровськгаз»), треті особи: управління праці та соціального захисту населення Царичанської районної державної адміністрації, державний професійно-технічний навчальний заклад «Царичанський аграрно-професійний ліцей», про визнання неправомірними дій при постачанні газу.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 1993 року він працює на посаді майстра виробничого навчання в державному професійно-технічному навчальному закладі «Царичанський аграрний професійний ліцей», в зв'язку з чим має 100-відсоткову знижку на оплату послуг з опалення та освітлення в межах встановлених норм у відповідності до статті 57 Закону України «Про освіту». Згідно з Порядком надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 426 від 31 березня 2003 року, пільги педагогічним, медичним та фармацевтичним працівникам надаються щомісяця, шляхом зменшення плати за користування житлом з опаленням і освітленням. Позивач вказував, що боргу з оплати комунальний послуг він не має. 09 вересня 2014 року працівниками відповідача протиправно та в порушення правил пункту 39 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1999 року, самовільно, без попередження та із незаконним проникненням в належне йому житло відключено газопостачання до його будинку АДРЕСА_1, у зв'язку із нібито виниклою заборгованість в сумі 10 453 грн 57 коп.

Посилаючись, з урахуванням уточнень, на зазначене, позивач просив суд визнати неправомірними дії ПАТ «Дніпропетровськгаз» щодо припинення газопостачання його будинку та стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 5 тис. грн та понесені судові витрати.

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії ПАТ «Дніпропетровськгаз» в особі Новомосковського УЕГГ та Царичанської дільниці Новомосковського УЕГГ щодо припинення через заборгованість на особовому рахунку НОМЕР_1 газопостачання до житлового будинку АДРЕСА_1. Стягнуто з ПАТ «Дніпропетровськгаз» в особі Новомосковського УЕГГ та Царичанської дільниці Новомосковського УЕГГ на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп. Стягнуто з ПАТ «Дніпропетровськгаз» в особі Новомосковського УЕГГ та Царичанської дільниці Новомосковського УЕГГ на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 2 400 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач у порушення вимог чинного законодавства безпідставно і неправомірно, відмовив у наданні послуг з газопостачання з мотивів наявності у позивача заборгованості, у зв'язку із чим підлягає задоволенню позовна вимога ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій ПАТ «Дніпропетровськгаз». У позові ОСОБА_1 про стягнення з відповідача моральної шкоди суд першої інстанції відмовив через те, що пунктом 5 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача на відшкодування моральної шкоди у випадку, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя, здоров'я продукцією, однак позивач не надав суду доказів того, що будь-які дії відповідача створили ситуацію, яка могла стати небезпечною для його життя і здоров'я, а умовами укладеного між сторонами договору про надання населенню послуг з газопостачання не передбачено відшкодування моральної шкоди споживачеві у разі неналежного виконання відповідачем умов договору. Крім того, суд першої інстанції вказав, що на сторони покладаються витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права і позивач надав докази отримання правової допомоги адвоката ОСОБА_2 оплати такої допомоги на суму 2 400 грн, про що свідчить, зокрема, прибутковий касовий ордер від 22 березня 2015 року та акт про фактичне виконання юридичних послуг адвокатом ОСОБА_2

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2015 рокудо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Дніпропетровськгаз», в особі Новомосковського управління з експлуатації газового господарства, від імені якого діє Напханько В. П., посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення.

Касаційна скарга мотивована тим, що адвокат ОСОБА_2, на думку скаржника, не був особою, яка надавала правову допомогу ОСОБА_1 Крім того, судами не було належним чином досліджено доказів оплати правової допомоги адвоката, що виключає можливість стягнення указаних витрат з відповідача. Інших доводів касаційна скарга не містить.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2016 рокусправу призначено до судового розгляду.10 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди із висновками судів попередніх інстанцій про можливість стягнення у даній справі з відповідача на користь позивача понесених останнім витрат на надання правової допомоги, у зв'язку із чим в силу вимог статті 400 ЦПК України касаційним судом справа переглядається тільки в указаній частині, оскільки касаційна скарга не містять доводів щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій положень закону в іншій частині вимог позивача.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 02 листопада 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дніпропетровськгаз» в особі начальника Царичанського управління з експлуатації газового господарства переукладено Договір про надання послуг з газопостачання № 2333.

З 01 вересня 1993 року ОСОБА_1 працює в ДПТНЗ «Царичанський аграрний професійний ліцей» на посаді майстра виробничого навчання та має право на пільгу з оплати комунальних послуг відповідно до статті 57 Закону України «Про освіту».

Судами встановлено, що відповідач у порушення вимог чинного законодавства безпідставно і неправомірно відмовив у наданні послуг з газопостачання з мотивів наявності у позивача заборгованості, у зв'язку із чим вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій ПАТ «Дніпропетровськгаз» підлягають задоволенню.

Договором про надання юридичних послуг від 13 жовтня 2014 року передбачено, що адвокат ОСОБА_2 надає, а ОСОБА_1 приймає кваліфіковану юридичну допомогу з використанням усіх передбачених законом засобів для найбільш повного задоволення законних прав клієнта, зокрема, у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дніпропетровськгаз» про визнання неправомірними дій при постачанні газу.

Акт про фактичне надання юридичних послуг адвокатом ОСОБА_2 від 26 лютого 2015 року містить перелік послуг адвоката, наданих позивачу під час розгляду даної справи із зазначенням часу, витраченого на виконання послуг та ціни відповідних послуг за загальну суму 2 400 грн.

Згідно прибуткового касового ордера від 22 березня 2015 року адвокат ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 за надання юридичних послуг на виконання умов договору від 13 жовтня 2014 року 2 400 грн.

Положення статті 5 Закону України «Про судовий збір» містять перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору.

На час розгляду справи у судах попередніх інстанцій порядок розподілу та відшкодування судових витрат було регламентовано статтею 88 ЦПК України у відповідній редакції, згідно вимог якої якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Водночас відповідно до частин першої, другої статті 79 ЦПК України в указаній редакції судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно із частиною третьою цієї статті до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Положеннями частини першої статті 84 ЦПК України у відповідній редакції передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи в частині стягнення витрат на правову допомогу, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, установивши, що згідно вимог законодавства чинного на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що сторони несуть витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, а ОСОБА_1 належним чином документально підтвердив такі витрати, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення вимог позивача у цій частині та стягнення на його користь з відповідача понесених витрат на надання правової допомоги.

Доводи касаційної скарги про те, що адвокат ОСОБА_2 не надавав правову допомогу ОСОБА_1, а останнім не оплачено такої правової допомоги, спростовуються матеріалами справи, зокрема, змістом досліджених судами попередніх інстанцій договору від 13 жовтня 2014 року, акту від 26 лютого 2015 року та прибуткового касового ордера від 22 березня 2015 року, а також обґрунтованими висновками судів першої та апеляційної інстанції в цій частині.

Доводи касаційної скарги в їх сукупності зводяться до переоцінки доказів та невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства. Такі доводи оцінені судом першої інстанції, були предметом перегляду судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Згідно вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини 1 статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 141, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства з газопостачання і газифікації «Дніпропетровськгаз», в особі Новомосковського управління з експлуатації газового господарства, від імені якого діє Напханько Віталій Павлович, залишити без задоволення.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2015 року та ухвалуапеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик