Номер провадження: 22-ц/785/3161/18
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.

з участю секретаря судового засідання - Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю, зобов'язання вчинення певних дій, знесення самочинно збудованих споруд, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 22.12.2017 року, ухваленого суддею Бузовським В.В.,

встановив:

03.10.2017 року ОСОБА_2, звернулася до суду із зазначеним позовом та просила заборонити відповідачам чинити перешкоди в доступі та користуванні 9/20 частинами будинку АДРЕСА_1; заборонити відповідачам встановлювати в будь-яких дверях 9/20 зазначеного домоволодіння замки без надання їй екземпляру ключів від них; зобов'язати відповідачів за власні кошти знести самочинно збудовані приміщення домоволодіння, що відображені у технічному паспорті як літ. «а3» та літ. «а4».

В обґрунтування вимог посилалася на те, що 9/20 частин будинку АДРЕСА_1 належать на праві спільної часткової власності їй, ОСОБА_3, та ОСОБА_4, в рівних частках, а саме по 3/20 частин кожній. Відповідачі, не впускають її до приміщень будинку, змінили замки на дверях і не дають їй ключі. А самочинно збудовані відповідачами прибудови до будинку що відображені у технічному паспорті під літ. «а3» та літ. «а4», перешкоджають їй у здійснені права власності.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 22.12.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не перешкоджати у будь який спосіб ОСОБА_2 у здійсненні права власності та доступі до 9/20 частин будинку АДРЕСА_1. У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, апеляційну скаргу подала відповідач ОСОБА_4, в якій з посиланням на порушення норм процесуального права, неправильне застосування матеріального права, просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове про відмову задоволенні заявлених ОСОБА_2 позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що районним судом при ухваленні рішення не було враховано те, що здійснення права спільної часткової власності здійснюється за згодою співвласників і що частка позивача у справі не виділена в натурі,спільне користування частиною житлового будинку разом з позивачем по справі неможливе, оскільки саме позивач по справі створює неприпустимі умови для проживання спільно, створює конфлікти, погрожуючи відповідачам, які з цього приводу неодноразово зверталися до правоохоронних органів. Крім того зазначає, що ОСОБА_2 не сплачує комунальні платежі, хоча користується всіма комунальними послугами, не утримує своє майно. Також вважає, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у задоволені клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи з метою з'ясування можливості поділу, виділу або встановлення порядку користування часткою житлового будинку між співвласниками. ОСОБА_4 звертає увагу на те, що зобов'язуючи її не перешкоджати у будь-якій спосіб ОСОБА_2 у здійсненні права власності та доступі до 9/20 частин спірного будинку, районний суд порушив право власності апелянта на володіння та користування її часткою житлового будинку, оскільки ОСОБА_2 належить лише 3/20 частин будинку.

Рішення в частині відмови у задоволення позову не оскаржено, а тому колегією суддів в цій частині не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 належить на праві спільної часткової власності 9/20 частин будинку АДРЕСА_1, а саме по 3/20 частині кожній, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5. Також встановлено, що позивач фактично проживає в будинку літ. «З» відображеному технічному паспорті на будинок, але зазначений будинок не введено в експлуатацію у встановленому законом порядку. Після отримання свідоцтва на спадщину, позивач ОСОБА_2 намагалася вселитися в належну їй на праві власності частину будинку, але відповідачі ОСОБА_3, та ОСОБА_4, перешкоджають їй у користуванні власністю. З приводу перешкоджання ОСОБА_2 неодноразово зверталася до правоохоронних органів, а саме 11.07.2016 року, 24.07.2016 року, 13.12.2016 року (а.с.16-20). Зазначені звернення до позитивних наслідків не привели, що стало підставою звернення до суду.

Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

В силу ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, районний суд дійшов до висновку про те, що вимоги ОСОБА_2 в частині усунення перешкод в користуванні власністю обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду, разом з цим зауважує, що суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що позивач являється власником 3/20 будинку №1 а по вулиці Ширшова в місті Одеса, а не 9/20 частини, а тому усуненню для перешкод для користування являється 3/20 будинку.

При цьому колегія суддів, відхиляє доводи апеляційної скарги, що судом не було враховано те, що здійснення права спільної часткової власності здійснюється за згодою співвласників і що частка позивача у справі не виділена в натурі,спільне користування частиною житлового будинку разом з позивачем по справі неможливе, оскільки саме позивач по справі створює неприпустимі умови для проживання спільно, створює конфлікти, погрожуючи відповідачам, які з цього приводу неодноразово зверталися до правоохоронних органів, та те що, судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у задоволені клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи з метою з'ясування можливості поділу, виділу або встановлення порядку користування часткою житлового будинку між співвласниками, оскільки позовних вимог про встановлення порядку користування часткою житлового будинку між співвласниками, як позивачем так відповідачем не заявлялись, а тому такі доводи не мають правового значення для вирішення даного спору.

Підсумовуючи вищевикладене, керуючись п.3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду в частині задоволення позову підлягає зміні, а саме: зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не перешкоджати у будь який спосіб ОСОБА_2 у здійсненні права власності та доступі до 3/20 частин будинку АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 22.12.2017 року в частині зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не перешкоджати у будь який спосіб ОСОБА_2 - змінити.

Зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не перешкоджати у будь який спосіб ОСОБА_2 здійсненні права власності та доступі до 3/20 частин будинку АДРЕСА_1.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11.05.2018 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева