Постанова

Іменем України

10 травня 2018 року

м. Київ

справа № 335/3463/15-ц

провадження № 61-9255св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ВисоцькоїВ. С., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - концерн «Міські теплові мережі»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2016 року у складі судді Апаллонової Ю. В. та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 6 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Воробйової І. А., Полякова О. З., Спас О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2015 року концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання укладеною додаткової угоди до договору про надання послуг з централізованого опалення, підігріву питної води від 1 травня 2013 року.

Позовна заява мотивована тим, що 1 травня 2013 року між концерном «Міські теплові мережі» та відповідачем був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву питної води, пунктом 7 якого передбачено, що плата за надані послуги за наявності засобів обліку води і теплової енергії справляється за їх показаннями згідно з пунктами 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Умовами договору не було визначено будинкового та квартирного засобів обліку, а також інших умов, які впливають на розмір оплати за надані послуги, а тому виникла необхідність в укладанні додаткової угоди.

Відповідачу був направлений текст додаткової угоди із пропозицією її підписати, проте відповідач направив позивачу протокол розбіжностей, зазначивши свої умови угоди.

З умовами, запропонованими відповідачем у протоколі розбіжностей, позивач не погоджується, оскільки вони суперечать наведеним вище Правилам, Методиці розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженій наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359, та іншим нормативно-правовим актам.

На підставі статей 631, 641, 651 ЦК України позивач просив вважати додаткову угоду до договору про надання послуг з централізованого опалення, підігріву питної води від 1 травня 2013 року укладеною в редакції, текст якої був зазначений в уточненому позові.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25 листопада 2015 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 жовтня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 квітня 2016 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 25 листопада 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано додаткову угоду до договору про надання послуг з централізованого опалення, підігріву питної води від 1 травня 2013 року між Концерном «Міські теплові мережі» в особі філії концерну «Міські теплові мережі» Орджонікідзевського району та ОСОБА_4 укладеною на таких умовах:

«Внести зміни до назви та тексту договору: Замість слів: «підігрів питної води» читати: «постачання гарячої води».

Змінено пункт 4 договору, викладено його у наступній редакції:

«4. Характеристика засобів обліку гарячої води і теплової енергії:

№ п/пВид засобу обліку води і теплової енергіїТип засобу обліку води і теплової енергіїЗаводський номерПерше показанняМісце встановленняДата останньої держповірки приладу
1Будинковий прилад обліку теплової енергіїСуперком-01-1013003на 4 грудня 2009 року 408,08 Гкал., 22610,6 м3Підвальне приміщення1 кв. 2013 року
2Квартирний прилад обліку ГВПКВ - 1,5 ; Такт070662: 09201884на 1 квітня 2014 року 23 м3 37 м3Кухня ванна1 кв. 2014 року
3Квартирний прилад обліку на опаленняUltraheat 2 WR6088333на 1 квітня 2014 року 198,624 ГДж.с/вузел1 кв. 2014 року
3. Змінено пункт 11 договору, викладено його у наступній редакції:

11.1. 3 моменту прийняття на комерційний облік квартирного приладу обліку теплової енергії на опалення (надалі - прилад обліку на опалення), гарячої води (надалі - прилад обліку гарячої води) нарахування за послуги централізованого опалення проводяться за показаннями приладів обліку. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання не допускається, крім випадків, передбачених договором.

Додатково до нарахувань за послуги централізованого опалення по приладу обліку на опалення споживачу проводяться нарахування на опалення приміщень загального користування багатоквартирного житлового будинку.

11.2. Споживач в опалювальний період щомісячно, 25 числа, виконує зняття показань квартирних приладів обліку та надає виконавцю відомість показань приладів обліку за адресою: АДРЕСА_1 (сектор з обліку наданих послуг) тел. НОМЕР_1; НОМЕР_2 (філія Концерну «Міські теплові мережі» Орджонікідзевського району) не пізніше останнього дня звітного місяця.

11.3 При неподанні споживачем виконавцю відомостей у зазначені строки (пункт 11.2 додаткової угоди) кількість енергії на опалення визначається за нормативами споживання або за показанням загальнобудинкового приладу обліку (при наявності).

Перерахунок за останній опалювальний сезон виконується протягом місяця після закінчення опалювального сезону, при умові надання споживачем до травня поточного року відомостей показань приладу обліку за період, в якому вони були відсутні.

11.4 Прилади обліку повинні експлуатуватися згідно з технічною документацією, відповідно до акта допуску до експлуатації приладу обліку (надалі - акта).

Засоби обліку, встановлені у квартирі, підлягають періодичній повірці.

Періодична повірка засобів обліку проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку: з централізованого постачання гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці; з централізованого опалення - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередній опалювальний період.

Відповідальність за експлуатацію і поточне обслуговування приладу обліку, збереження і цілісність розрахункових приладів обліку і пломб на них, несе споживач.

При перевищенні періоду повірки приладу понад один місяць нарахування виконуються за нормою (нормативами), або за показаннями загальнобудинкового приладу обліку.

У разі несправності приладу обліку теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання або за показанням загальнобудинкового приладу обліку (при наявності).

11.5. Споживач повинен повідомити виконавця про показання приладу обліку на момент його виходу з ладу.

При несвоєчасному повідомленні споживачем про порушення режимів та умов роботи приладу обліку, або про його вихід з ладу, прилад вважається таким, що вийшов з ладу з дати останньої перевірки виконавцем, але не раніше початку поточного опалювального сезону. У цьому разі обсяги теплової енергії на опалення визначаються виконавцем за нормативами споживання або за показанням загальнобудинкового приладу обліку (при наявності).

11.6. Прилад обліку вважається таким, що вийшов з ладу, у випадках:

- перевищення терміну чергової повірки приладу обліку;

- порушення пломб на устаткуванні приладу обліку, ліній електричних зв'язків;

- механічного пошкодження засобів і елементів приладу обліку;

- роботи приладу обліку за межами норм точності згідно з паспортними даними приладу обліку.

11.7 Після відновлення технічного стану приладу обліку до рівня, який відповідає вимогам цього додатку та проекту на встановлення приладу обліку, допуск його в експлуатацію здійснюється представником виконавця у присутності споживача, про що складається акт.

11.8 Нарахування за опалення місць загального користування виконуються згідно з наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово- комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 «Про затвердження Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування (далі - МЗК) багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення»:

- максимальна витрата теплової енергії на опалення МЗК в місяць, яка припадає на квартиру, на тепловому пункті якої встановлено квартирний прилад обліку теплової енергії, становить: 0,51 Гкал.

- орієнтовний розмір плати в місяць за теплову енергію (МЗК) становить не більше 181,63 грн в місяць і коригується в наданих рахунках з врахуванням фактичних годин постачання послуги в місяць та фактичної температури зовнішнього повітря.

11.9 Споживач зобов'язаний підтримувати у приміщеннях квартири нормативний температурний режим та, відповідно до узгодженого проекту на встановлення приладу обліку підтримувати у належному стані теплоізоляцію огороджувальних конструкцій, які відокремлюють квартиру споживача від сусідніх приміщень житлового будинку.

11.10 У разі недодержання споживачем вимог пункту 11.9 та зниження внаслідок цього нормативної температури повітря у суміжних квартирах сума перерахунку за невідповідність кількісних і якісних показників послуг по цих квартирах відшкодовується споживачем у термін 20 днів з дати отримання повідомлення - розрахунку виконавця.

4. Змінено пункт 19.4. договору, викладено його у наступній редакції:

19.4) контролювати установлені міжповіркові інтервали засобів обліку. Проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку гарячої води, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж.

5. Всі інші умови договору, не зачеплені даною додатковою угодою залишаються незмінними та сторони підтверджують за ними свої зобов'язання.

6. Вищевказані умови додаткової угоди набирають чинності з дня набрання рішенням суду законної сили».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь концерну «Міські теплові мережі» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 243,60 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що договір про надання послуг з централізованого опалення, підігріву питної води, укладений між сторонами, за формою відповідає типовому договору про надання зазначених послуг. Усі запропоновані позивачем зміни повністю узгоджуються із вимогами чинного законодавства.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 6 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог закону, а внесення змін до договору в редакції відповідача згідно з протоколом розбіжностей суперечить чинному законодавству України та не відповідає договору, укладеному між сторонами.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що додаткова угода суттєво змінює укладеним між сторонами договір, судами не виконано вказівки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та не зроблено висновок про те, чи відповідають умови додаткової угоди типовому договору та чи укладення такої угоди є обов'язком споживача. Умови додаткової угоди суперечать нормам чинного законодавства, зокрема в частині покладення обов'язку проведення періодичної повірки квартирних засоби обліку на споживача, та в частині нарахування плати за опалення МЗК.

У грудні 2016 рокук «Міські теплові мережі» подав заперечення на касаційну скаргу, вказуючи, що судові рішення є законними і обґрунтованими, висновки судів відповідають встановленим обставинам справи, підстав для їх скасування немає.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

14 лютого 2018 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Принцип свободи договору закріплений у статтях 6, 627 ЦК України, який полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежним.

У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акта для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (частина третя статті 6 ЦК України).

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу 2 частини третьої статі 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Суд установив, що між концерном «Міські теплові мережі» (виконавець) та ОСОБА_4 (споживач) укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води від 1 травня 2013 року.

За умовами договору виконавець зобов'язується своєчасно надавати споживачеві послуги з централізованого опалення та підігріву води, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Згодом відповідачем у своїй квартирі був встановлений квартирний прилад обліку ГВП (КВ-1,5; Такт) та квартирний прилад обліку на опалення (Ultraheat 2WR), що підтверджується актом уведення в експлуатацію від 1 квітня 2014 року.

Після встановлення квартирного приладу обліку тепла позивач почав додатково нараховувати відповідачу оплату за МЗП, проти чого останній заперечував.

Унаслідок цього позивач листом від 30 січня 2015 року надіслав на адресу ОСОБА_4 додаткову угоду до договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву питної води від 1 травня 2013 року з проханням повернути один примірник додаткової угоди до концерну «Міські теплові мережі».

Указану додаткову угоду було підписано ОСОБА_4 з протоколом розбіжностей від 17 березня 2015 року, який надіслано на адресу концерну «Міські теплові мережі».

Підставою для змін до договору від 1 травня 2013 року стало встановлення відповідачем квартирного приладу обліку тепла, внаслідок чого змінилися умови оплати, оскільки укладений договір від 1 травня 2013 року передбачав оплату відповідачем послуг з наданням тепла на підставі показань лише будинкового приладу обліку теплової енергії, а після встановлення відповідачем квартирного приладу обліку тепла змінилася формула оплати, оскільки при визначенні оплати необхідно брати показання як квартирного приладу обліку тепла, так і будинкового.

Правовідносини між виконавцем послуг та споживачем в сфері надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються договором про надання послуг з централізованого опалення та підігріву питної води від 1 травня 2013 року, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення», затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 (далі - Методика) та іншими нормативно-правовими актами України.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 частини третьої статті 20 Закону передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному пунктом 3 частини другої статті 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Судом встановлено, що нарахування плати за опалення МЗК передбачені пунктами 10, 28 Правил № 630, а саме: споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення МЗК будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, а також Методикою.

Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України роз'яснено, що у разі розрахунків за спожиті послуги за показаннями квартирних засобів обліку теплової енергії мешканці цих квартир повинні додатково сплачувати за опалення МЗК згідно з Методикою.

Методика встановлює порядок визначення витрат теплової енергії на опалення МЗК у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачам. Інших методик нарахування за опалення МЗК законодавством не передбачено.

Відповідач у протоколі розбіжностей до додаткової угоди до договору пропонує розраховувати нарахування плати за опалення МЗК згідно з формулами та порядком, які жодним нормативним актом не передбачені і не затверджені.

При цьому, пунктами 12, 13 Правил № 630 передбачено оплату споживачем опалення МЗК, і тому відповідач не має права відмовитись від здійснення цієї оплати.

Судом встановлено, що у будинку АДРЕСА_2 встановлений будинковий засіб обліку централізованого опалення. У квартирі відповідача встановлений квартирний засіб обліку централізованого опалення квартири, але не всі квартири будинку оснащені засобами обліку опалення. Опалення МЗК не обладнано засобом обліку.

Пункт 2.1.4 Методики передбачає, що у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулами.

При цьому, положеннями чинного законодавства, в тому числі, й Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 (далі - Порядок № 869), не передбачено обов'язку виконавця цих послуг з утеплення МЗК.

Комі того, відповідачем не було надано доказів на підтвердження того, що МЗК у будинку, де мешкає відповідач, не є утепленими.

Також судом встановлено, що як передбачено пунктом 14 Правил № 630 показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця.

Для правильного нарахування за послугу з опалення та ненедопущення порушення прав інших мешканців будинку, позивач у пункті 11.2 додаткової угоди конкретизував, що споживач в опалювальний період щомісячно, 25 числа, виконує зняття показань квартирних приладів обліку та надає виконавцю відомість показань приладів обліку не пізніше останнього дня звітного місяця.

При цьому, Правилами № 630 встановлено, що нарахування за послугу опалення здійснюються відповідачу з урахуванням показань будинкового та квартирного приладів обліку. При ненаданні показань квартирного приладів обліку, або несправності даного приладу, позивач зобов'язаний здійснювати нарахування за показаннями будинкового приладу обліку, як вимагає чинне законодавство і таким чином не будуть порушені права інших мешканців будинку та відповідача (пункт 12 Правил № 630).

З 1 травня 2013 року концерн «Міські теплові мережі» був визначений виконавцем послуг для мешканців будинку АДРЕСА_2. Позивач здійснював та продовжує надавати відповідачу послугу з централізованого опалення як в житлове помешкання, так і в МЗК.

Абзац 4 пункту 2.1.4. Методики передбачає, що у разі відсутності проектних даних для будинків масових типових серій виконується розрахунок за усередненим питомим теплоспоживанням на 1 кв. м кожного типу приміщень МЗК.

Правління Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Наш дім № 3» не надало проектних даних щодо теплової потужності системи опалення МЗК.

11 квітня 2014 року Концерн «Міські теплові мережі» здійснив розрахунок теплового потоку на опалення МЗК. Отже, з зазначеного часу Концерн «Міські теплові мережі» отримав змогу здійснити нарахування плати за опалення МЗК з 1 жовтня 2013 року, оскільки за весь цей час до МЗК будинку надавалася послуга з централізованого опалення.

У квітні 2014 року до пункту 4 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» внесено зміни, зокрема передбачено, що виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Після врегулювання договірних відносин з постачальником послуг з централізованого постачання питної води (1 липня 2014 року) у Концерну «Міські теплові мережі» виникла необхідність внести зміни до договору від 1 травня 2013 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 № 151 затверджений Порядок проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості (надалі - Порядок № 151). Порядком № 151 встановлена температура повітря у житлових приміщеннях та порядок перерахунку у разі відхилення зазначеної температури.

Температура повітря у житлових приміщеннях залежить від температури повітря суміжних приміщень. Пунктом 6.3.4. ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціювання» зазначено, що одним з тепловтрат є утратою теплоти через огороджувальні конструкції. Утрату теплоти через внутрішні огороджувальні конструкції приміщень допускається не враховувати, якщо різниця температури повітря в цих приміщеннях не більше ніж З °С.

Отже, недодержання відповідачем нормативної температури повітря спричинить зниження температури повітря у суміжних приміщеннях. У цьому випадку Концерн «Міські теплові мережі» буде змушений здійснювати перерахунок оплати споживачам послуги невідповідної якості.

Пунктом 2.2.1 Методики визначено, що витрати теплової енергії, спожитої на опалення МЗК, розподіляються між всіма споживачами кожного окремого помешкання будинку та споживачами нежитлових приміщень, які користуються МЗК.

Умовами додаткової угоди (пункт 4) зазначено, що саме виконавець повинен контролювати установлені міжповіркові інтервали засобів обліку. Проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку гарячої води, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж.

Доступ до квартирного приладу обліку має тільки відповідач, оскільки прилад встановлений в його квартирі. Отже відповідальність за експлуатацію і поточне обслуговування приладу обліку, збереження і цілісність квартирних приладів обліку і пломб на них, може нести тільки споживач.

Також судом встановлено, що Методикою спростовано твердження відповідача про те, що до тарифу на послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води вже враховані витрати на опалення МЗК, а саме - у витратах виконавця послуг.

Тариф на централізоване опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії згідно з Порядком № 869 передбачений в гривнях за 1 Гкал.

Порядок № 869 визначає механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими тепловими мережами та постачання, надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води.

Отже, формування тарифів підприємствами, що надають послуги з централізованого опалення, здійснюється на підставі річних планів надання послуг з централізованого опалення, економічно обґрунтованих планованих витрат, визначених на підставі державних та галузевих нормативів витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків, кошторисів, податків і зборів, цін на матеріальні ресурси та послуги у планованому періоді з розрахунку на 1 Гкал. Оплата за надану послугу з централізованого опалення для Споживачів розраховується у відповідності з Правилами № 630 та Методикою з урахуванням кількості використаних Гкал на централізоване опалення як квартири, так і МЗК та діючого тарифу для даної категорії споживачів.

Нарахування за поставлену теплову енергію у нежитлові приміщення здійснюються Концерном «Міські теплові мережі» згідно з чинним законодавством та умовами договору купівлі-продажу теплової енергії без врахування визначених величин витрат теплової енергії, спожитої на опалення МЗК.

Встановивши, що запропоновані позивачем зміни повністю узгоджуються із вимогами чинного законодавства, договір про надання послуг з централізованого опалення, підігріву питної води, укладений між сторонами, відповідає типовому договору. Правилами № 630 передбачено право концерну вносити за погодженням із споживачем зміни у цей договір, що впливає на розмір плати за послуги з оформленням додаткової угоди до нього та споживач фактично частково погодив умови проекту додаткової угоди, суди попередніх інстанцій, правильно застосувавши норми матеріального права, дійшли обґрунтованого висновку про визнання укладеною додаткової угоди.

Наведеним вище спростовуються доводи касаційної скарги про те, що додаткова угода суттєво змінює укладений між сторонами договір, а також про те, що судами не виконано вказівок Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в ухвалі від 6 квітня 2016 року.

Також спростовуються доводи скарги про те, що умови додаткової угоди суперечать нормам чинного законодавства, зокрема в частині покладення обов'язку проведення періодичної повірки квартирних засоби обліку на споживача.

Доводам відповідача в частині нарахування плати за опалення МЗК судами попередніх інстанцій надано належну оцінку та зроблено висновки, обґрунтовано викладені в мотивувальних частинах судових рішень.

При вирішенні справи судами правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанцій та ухвалу апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 6 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв В. С. Висоцька С. П. Штелик