Справа № 462/5844/17
УХВАЛА

03 березня 2018 року Суддя Залізничного районного суду м. Львова Кирилюк А.І., дослідивши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

встановив:

08.12.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.01.2018 року відкрито спрощене провадження у вище вказаній справі.

Крім цього, 22.02.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти заборону на грошові кошти, належні ОСОБА_2 в розмірі, що відповідає розміру заявленої суми матеріальної шкоди на загальну суму 157 999,00 грн. та 20 000,00 грн. моральної шкоди.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що оскільки вважає, що відповідач може уникати виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши заяву позивача про забезпечення позову, суд приходить до переконань, що у задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до вимог ч. 1. ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач просить суд накласти заборону на грошові кошти, належні ОСОБА_2 в розмірі, що відповідає розміру заявленої суми матеріальної шкоди на загальну суму 157 999,00 грн. та 20 000,00 грн. моральної шкоди, покликаючись лише на те, що вважає, що відповідач може уникнути виконання майбутнього рішення суду.

Суд наголошує позивачу, що відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконань, що оскільки позивачем не наведено жодної вагомої підстави, яка б свідчила, про те, що відповідач ухиляється від судового розгляду справи та існує реальна можливість його уникнення від виконання рішення суду, наголошуючи, що кожна обставина справи повинна підтверджуватись відповідними доказами, які позивачем не були представлені суду, суд вважає, що саме лише твердження про можливість уникнення відповідача від виконання рішення суду не може вважатись підставою для накладення арешту на відповідні грошові кошти. У звязку із наведеним, суд приходить, що у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити..

Керуючись ст. ст. 149-150, 153, 258, 260 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: А.І. Кирилюк