Справа № 209/3474/17
Провадження № 2/209/349/18
06 квітня 2018 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Байбари Г.А.,
при секретарі Герасимчук І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам'янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Управління соціального захисту населення адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,
Управління соціального захисту населення Адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 надміру виплачені кошти допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в сумі 1432,65 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що згідно заяв відповідача від 12 грудня 2013 року, від 18 червня 2015 року, на підставі ст. 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та Порядку призначення виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженого постановою КМУ № 1751 від 27 грудня 2001 року, ОСОБА_1 було призначено державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 09 грудня 2013 року по 12 жовтня 2016 року. При наданні документів, на підставі яких відповідачеві було призначено допомогу, позивач зобовязалася повідомляти позивача про всі обставини, що впливають на виплату державної допомоги. Однак, в порушення вимог Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», відповідач приховала факт свого працевлаштування з 12 листопада 2015 року до ТОВ «ДЦ Україна» та продовжувала отримувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Таким чином, з моменту працевлаштування відповідач втратила право на одержання державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та була знята з обліку з 12 листопада 2015 року. У звязку з чим в період з 12 листопада 2015 року по 12 жовтня 2016 року відповідачу було надміру виплачені кошти допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 1432,65 грн., які в добровільному порядку відповідач не повернула.
Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не подала відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності.
Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що згідно заяв ОСОБА_1 від 12 грудня 2013 року та від 16 червня 2014 року, на підставі Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» та Порядку призначення виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженого постановою КМУ № 1751 від 27 грудня 2001 року, відповідачу було призначено державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 09 грудня 2013 року по 12 жовтня 2016року.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має особа, яка фактично здійснює догляд за дитиною. При наданні документів, на підставі яких було призначено допомогу, відповідач зобовязалася повідомляти Управління соціального захисту населення про всі обставини, що впливають на виплату державної допомоги.
12 листопада 2015 року відповідач працевлаштувалася до ТОВ «ДЦ України», що підтверджується копією її трудової книжки (11-13), але приховала від позивача факт свого працевлаштування та продовжувала отримувати державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку .
Пунктом 23 Порядку призначення виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженого постановою КМУ № 1751 від 27 грудня 2001 року, передбачено, що якщо непрацююча особа, яка отримує в органах праці та соціального захисту населення допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виявила бажання працювати, виплата цієї допомоги припиняється з дня працевлаштування.
Таким чином, з моменту працевлаштування, тобто з 12 листопада 2015 року відповідач втратила право на одержання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і 12 листопада 2015 року була знята з обліку.
У звязку з тим, що у період з 12 листопада 2015 року по 12 жовтня 2016 року відповідач працювала, але продовжувала отримувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, виникла переплата в розмірі 1432,65 грн., що підтверджується довідкою управління від 13 грудня 2017 року, розрахунок по якій перевірено судом (а.с. 18).
Не зважаючи на те, що відповідач зобовязалася протягом трьох місяців повернути управлінню надміру сплачені кошти допомоги, що підтверджується її особистою заявою від 01 лютого 2017 року (а.с 17), ОСОБА_1 переплату не повернула.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1432,65 грн. надміру виплачених коштів допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача має бути стягнуто на користь держави судовий збір, оскільки позивача, згідно п. 19 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», при зверненні до суду було звільнено від сплати судового збору
Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263 - 265, 280 - 282 ЦПК України, суд
Задовольнити позов Управління соціального захисту населення адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення або позивачем та іншими учасниками справи апеляційної скарги, якщо заяву та апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Г.А. Байбара.