Справа № 183/6330/17
№ 2/183/1113/18
17 квітня 2018 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про:
- стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Новотроїцьке Новомосковського району Дніпропетровської області, аліменти на користь сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на період навчання у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати з дня предявлення позову до суду і до досягнення сином 23 річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8,
позивач звернулася до суду з означеним позовом.
В обґрунтування позову із посиланням на ст.ст. 182, 191, 199, 200 СК України зазначає, що знаходилася в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 1997 по 2015 рік. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Син проживає з позивачем і повністю знаходиться на її утриманні. За рішенням суду від 23 лютого 2016 року відповідач сплачував на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, який продовжує навчання аліменти з 25 грудня 2015 року до 30 червня 2017 року, тобто до закінчення навчання у Дніпропетровському радіо приладобудівному коледжі. З 01 вересня 2017 року ОСОБА_3 є студентом І курсу денного відділення фізико-технічного факультету Дніпропетровського національного університету ім. О.Гончара. Враховуючи навчання на денній формі у навчальному закладі син не має ніякого джерела доходів, знаходиться на утриманні матері, потребує матеріальної допомоги. Відповідач працевлаштований, зобовязаний та має можливість утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує у звязку з цим матеріальної допомоги. Крім того, син має рід захворювань, у зв'язку з чим позивач несе значні затрати на його лікування і не має можливості сама утримувати сина.
В судове засідання позивач не зявилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просить задовольнити у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, однак належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини своїх неявок суду не повідомив.
Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Позовна заява у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII.
У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Матеріали справи свідчать, що з 14 червня 1997 року по 27 грудня 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі між собою /а.с.6,7/.
Позивач та відповідач мають спільного повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.7, 11/.
Відповідно до довідки № 88-175-100 від 16 листопада 2017 року ОСОБА_3 є студентом І курсу денного відділення фізико-технічного факультету Дніпропетровського національного університету ім. О.Гончара /а.с.9/.
ОСОБА_3 проживає разом з позивачем /а.с. 10/.
За рішенням суду від 23 лютого 2016 року ОСОБА_2 сплачував на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, який продовжує навчання аліменти з 25 грудня 2015 року до 30 червня 2017 року, тобто до закінчення навчання у Дніпропетровському радіо приладобудівному коледжі /а.с.11-12/.
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1192, № 1204, консультативного висновку кардіолога від 25.08.2015, Акту № 213 про обстеження стану здоровя призовника стан здоровя повнолітнього сина, який продовжує навчання є незадовільним /а.с.13-17/.
Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступних норм законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання.
При цьому, у відповідності до ст.198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Доказів на підтвердження негативного стану здоров`я відповідача та позивача суду не надано. Доказів того, що донька працевлаштована, отримує самостійні доходи та у зв`язку з графіком навчання має можливість отримувати дохід відповідачем суду не надано. Відтак, суд приходить до висновку про потребу позивача у матеріальній допомозі та спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу доньці.
Визначаючи вид та розмір аліментів, суд виходить з наступного.
Ст.200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України).
Позивач просить стягнути аліменти в частці від заробітку відповідача. При цьому, доказів на підтвердження негативного матеріального становища та стану здоров`я відповідача, доказів наявності саме на утриманні відповідача інших осіб, інших обставин, які б могли мати істотне значення для розміру аліментів суду не надано. Внаслідок викладеного, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), щомісяця, до закінчення навчання повнолітньої доньки у навчальному закладі.
Визначаючи кінцеву дату стягнення аліментів, суд вважає за необхідне визначити датою закінчення ОСОБА_3 навчання. Водночас, суд враховує і можливість продовження отримання ним освіти, граничний термін сплати аліментів, визначений ст.199 СК України, змістом позовних вимог. Внаслідок чого, вважає за необхідне призначити до стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина до дати закінчення навчання, а за умови продовження останнім навчання - до досягнення 23 років.
Також, у відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд вважає за необхідне визначити дату початку стягнень з дати звернення до суду, а саме - з 08 грудня 2017 року.
За частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дану норму позивач просить застосувати при стягненні аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Проте дана стаття не може бути застосована судом в даному випадку, оскільки стосується лише дитини, тобто особи яка не досягла повноліття, у звязку з чим позов підлягає частковому задоволенню.
Суд не приймає до уваги довідку ТОВ «Новомосковське АТП» про те, що ОСОБА_2 працює на посаді водія з 29 квітня 2017 року по теперішній час, оскільки дана довідка не має вихідного номеру і дати видачі, що не дає можливості визначити станом на який час вона видана. Також не має значення для розгляду справи розрахунок про заборгованість по аліментах, повідомлення щодо можливості притягнення боржника до кримінальної відповідальності, довідку-розрахунок за виконавчим листом, довідку про отримання аліментів № 907, оскільки суд розглядає позовні вимоги про стягнення аліментів на період навчання, а не про стягнення заборгованості по аліментах.
Крім того, у відповідності до ст. 80, 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок.
Керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268, 281-282 ЦПК України, суд -
позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4; зареєстрованої: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1; зареєстрованого: АДРЕСА_2; РНОКПП НОМЕР_2) задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 08 грудня 2017 року до закінчення навчання в Дніпропетровському національному університеті ім. О.Гончара, а за умови продовження навчання - не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Суддя Д.О. Парфьонов