Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/657/18
Провадження № 2/499/399/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"19" листопада 2018 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Іванівка Одеської області цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 06.09.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 7500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте в порушення умов договору відповідач у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатила, що стало підставою для звернення до суду.

Рішенням суду від 13.03.2012 року позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПприватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 8603,53 грн. за кредитним договором № б/н від 06.09.2007 року та судові витрати. Рішення суду відповідач не виконує.

Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, що підтверджується умовами договору.

В звязку з цим банком додатково нараховано відсотки, пеню та судові штрафи з 28.02.2011 року по 31.05.2018 року на суму боргу в розмірі 17107,18 грн.

Ухвалою суду від 16.08.2018 року було відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк для надання відзиву, та інших заяв та клопотань, що стосуються розгляду справи.

Представник позивача надав до суду клопотання про слухання справи у його відсутність, наполягав на позовних вимогах.

На адресу суду, після повторного направлення, повернувся конверт в якому відповідачу направлялася судова повістка з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання», отже враховуючи, що судові документи направлялися за зареєстрованою адресою відповідача відповідно до адресної довідки, то відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву до суду на надала, інших заяв та клопотань не надіслала, тому суд вважає за можливе розглянути справу у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що відповідає вимогам ч.5 ст.279 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного з АТ КБ «ПриватБанк» кредитного договору № б/н від 06.09.2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік (3% на місяць), з розрахунку 360 днів у році на суму залишку заборгованості за кредитом.

Рішенням суду від 13.03.2012 року позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 8603,53 грн. за кредитним договором № б/н від 06.09.2007 року та судові витрати. Рішення суду відповідач не виконує, що підтверджується копією рішення та розрахунком заборгованості.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2 та п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що банк має право змінювати кредитний ліміт.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві, що підтверджується копіями умов та правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою доданими до позовної заяви.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично подовжується на той самий строк.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором №б/н від 06.09.2007 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1

Як вбачається із Розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував зобов'язання відповідно до умов Договору, у зв'язку з чим станом на 31.05.2018 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 17107,18 грн., з яких 4925,44 грн. - заборгованість за кредитом, 15199,45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4295,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 790,82 грн. штраф (процентна складова), та від загальної суми віднімається сума заборгованості задоволена рішенням Іванівського районного суду від 13.03.2012 року у розмірі 8603,53 грн.

Так, досліджуючи вимоги позивача щодо стягнення пені та штрафу, суд зазначає наступне. Згідно до умов кредитування сторони обумовили нарахування пені за невчасне погашення заборгованості та штраф при порушенні термінів платежу.

Так, відповідно до Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Крім того, відповідно до умов кредитування сторони погодили нарахування пені за несвоєчасне виконання боргових обов'язків, розмір якою встановлено «Тарифами Банку», що викладені на банківському сайті.

Як передбачає Постанова ВСУ від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 - відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зважаючи на наведене, суд, аналізуючи підстави для застосування цивільно - правової відповідальності, що містяться у договорі знаходить їх тотожними, а підстава для їх застосування порушення боржником строків виконання грошового зобов'язання одним і тим же порушення. Зважаючи на що, суд робить висновок про необхідність відмови у задоволенні позову в частині стягнення штрафу за невиконання умов договору, і наголошує, що на засадах розумності та справедливості, з врахуванням обставин справи, розглядаючи питання щодо стягнення додаткових штрафних санкцій (пені та штрафу) вважає за можливе задовольнити позов лише в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, оскільки пред'явлені позовні вимоги щодо стягнення штрафів не ґрунтуються на законі, тобто заявлені з підстав, не передбачених законодавством, отже є незаконними.

Тобто, до стягнення з відповідача на користь відповідача підлягає заборгованість у загальному розмірі 15816,36 грн. (загальна заборгованість 17107,18 грн. 500,00 грн. штраф (фіксована частина) 790,82 грн. штраф (відсоткова складова)

Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених даним Кодексом.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, позичальник зобов'язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором.

В судовому засіданні встановлено, що між відповідачем та позивачем склалися договірні відносини та свої зобов'язання відповідач перед позивачем порушив та не виконав, позивачем доведено в судовому засіданні право на позовні вимоги та порушення своїх прав.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Згідно із п. 36 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом).

Позивачем понесені судові витрати на суму 1762,00 грн. на сплату судового збору, що підтверджується платіжним дорученням, доданим до матеріалів справи.

Враховуючи те, що задоволено 92,5 % позовних вимог (15816,36 грн. від 17107,18 грн. складає 92,5 %), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в частині судового збору в розмірі 1629,85 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1762,00 грн. х 92,5% / 100).

Керуючись ст.ст. 13, 76, 81, 89, 141, 247, 264, 265, 274, 279 ЦПК України, ст.ст. 526, 549, 551, 610, 611, 1049, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (юридична адреса - 01001, м. Київ, вул. Грушевського 1Д, адреса для листування - 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50, код ЄРДПОУ 14360570) до ОСОБА_1 (67200, АДРЕСА_1, паспорт КК 934433, виданий Іванівським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний код НОМЕР_1, дата народження 28.07.1986 рік) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - заборгованість по кредитному договору № б/н від 06.09.2007 року, у сумі 15816,36 грн. (п'ятнадцять тисяч вісімсот шістнадцять гривень 36 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у сумі - 1629,85 грн.(одна тисяча шістсот двадцять девять гривень 85 коп.), понесені позивачем при звернені до суду з даним позовом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справив апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

СуддяОСОБА_2