Провадження №2/155/163/18
Справа №155/1974/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Чонки В.В.,

за участю секретаря судового засідання Федонюк О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Скригівської сільської ради Горохівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 30 жовтня 2017 року.

Мотивує свій позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мама ОСОБА_2. Позивач є спадкоємицею майна померлої матері за законом, прийняла спадщину, однак оформити її в нотаріальному порядку не може, так як відсутні будь-які правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просить визнати її право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов підтримав повністю, просить його задовольнити, а справу слухати у його відсутність.

Представник відповідача - Скригівської сільської ради Горохівського району Волинської області - в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.527 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

З матеріалів справи, зокрема, свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження вбачається, що позивач ОСОБА_1 є дочкою померлої ОСОБА_2

Довідкою Скригівської сільської ради Горохівського району Волинської області №327 від 26 серпня 2017 року стверджується, що спадкоємцями майна за законом після смерті ОСОБА_2 є її син ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_1, тобто позивач. Остання прийняла спадщину шляхом фактичного володіння спадковим майном. Заповіт ОСОБА_2 в сільській раді не посвідчувався.

З заяви ОСОБА_4 вбачається, що він відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 на користь своєї сестри ОСОБА_1, тобто позивача.

З спадкової справи №594/2017, заведеної Горохівською державною нотаріальною конторою 21 листопада 2017 року вбачається. що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 спадщину прийняла її дочка ОСОБА_1, тобто позивач. Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися.

З сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 30 жовтня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Берізка» розміром 2,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної частки в натурі (на місцевості).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 листопада 2017 року стверджується, що ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Аналогічна думка викладена в роз'ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Суд вважає, що неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину є порушенням її права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, судом встановлено, що позивач після смерті матері ОСОБА_2 прийняла спадщину, а тому суд, вважає, що слід встановити право ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом першої черги на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 30 жовтня 2017 року.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, ч.4 ст.206, ст.ст.247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.41 Конституції України, ст.ст.527, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.392 ЦК України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за законом першої черги після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 30 жовтня 2017 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Горохівського районного суду Чонка В.В.