ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/584/18 Справа № 214/5847/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.,

сторони:

позивач: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»

відповідачі: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_4 на повторне заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 лютого 2017 року, яке постановлено суддею Поповим В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 16.02.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Договір невідновлюваної кредитної лінії №48, згідно якого останній було надано кредит на суму 250000 грн. зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 20% річних строком до 15.02.2010 року, а відповідач зобов'язалась своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти.

Разом з тим, 16.02.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений Іпотечний договір № 011, згідно з яким останні поручились перед ВАТ «Державний ощадний банк України» за виконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов'язань та передали ВАТ «Державний ощадний банк України» в іпотеку належну їм на праві приватної спільної часткової власності квартиру АДРЕСА_1

Однак, відповідач ОСОБА_1 своїх обов'язків по своєчасному погашенню кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконувала, у зв'язку з чим 30.06.2010 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу, яке набрало законної сили 12.07.2010 року, з відповідачів було солідарно стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 307939 грн. 38 коп. за рахунок реалізації заставного майна - зазначеної вище квартири, в результаті чого було частково погашено заборгованість по вказаному кредитному договору в розмірі 120193 грн. 33 коп.

Проте, станом на 25.07.2013 року у відповідачів залишилась несплаченою заборгованості в сумі 187 746 грн. 05 коп., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно на свою користь понесені ним судові витрати в розмірі 1877 грн. 46 коп.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2013 року позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача 187 746 грн. 05 коп. та з кожного окремо відповідача судовий збір в розмірі по 469 грн. 40 коп.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 липня 2014 року вказане заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Повторним заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 лютого 2017 року позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача 187 746 грн. 05 коп. та з кожного окремо відповідача судовий збір в розмірі по 469 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що суд належним чином не повідомляв відповідачів про дату, час та місце розгляду справи, не врахував відсутності доказів з боку позивача на підтвердження існування заборгованості за кредитним договором, оскільки розрахунки заборгованості позивача є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача.

Також представником позивача не було надано суду належним чином оформленого документа, з якого б чітко вбачалось за яку суму було реалізовано заставлене майно та яку частину заборгованості було погашено за рахунок його реалізації.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку із необхідністю ознайомлення із матеріалами цивільної справи № 2-1046/2010, що перебуває в Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу та матеріалами даної цивільної справи, однак, вказана заява не задоволена колегією суддів, оскільки з матеріалами даної цивільної справи відповідач ОСОБА_1 ознайомлена 20.11.2018 року, в день подання нею до суду апеляційної інстанції заяви про ознайомлення із матеріалами справи, про що свідчить відмітка в її заяві. Крім того слід зауважити, що цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на повторне заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 лютого 2017 року, перебуває в провадженні суду апеляційної інстанції тривалий час, з вересня 2017 року, про що відповідачі по справі обізнані та відповідач ОСОБА_1 05 вересня 2018 року вже зверталась до суду апеляційної інстанції з проханням відкладення розгляду справи з метою звернення за правничою допомогою, проте, протягом більше ніж двох місяців не скористалась своїм правом на правничу допомогу та не реалізувала соє право на ознайомлення із матеріалами справи. Крім того, за результатами розгляду цивільної справи № 2-1046/2010 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу 30.06.2010 року було постановлено рішення та відповідач ОСОБА_1 приймала участь у розгляді вказаної цивільної справи (том а.с.11-12), проте, з 2010 року не реалізувала свого права на ознайомлення із матеріалами вказаної справи.

На підставі наведеного вище колегія суддів приходить до висновку, що неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника ПАТ «Державний ощадний банк України» - ОСОБА_6, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню,з наступних підстав.

За змістом 376 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Однак, суд першої інстанції дійшов таких висновків при неповному з'ясуванні обставин справи, та з порушенням норм процесуального права.

В силу ч. 3 п. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Колегією суддів встановлено, що відповідача ОСОБА_4 не було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання і доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 16.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є «Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений Договір невідновлюваної кредитної лінії № 48, згідно якого останній було надано кредит на суму 250000 грн. зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 20% річних строком до 15.02.2010 року, а відповідач зобов'язалась своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати проценти на умовах, визначених у Кредитному договорі (а.с.4-6, 24-37).

В забезпечення зобов'язань, взятих на себе ОСОБА_1, 16.02.2007 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений Іпотечний договір № 011, згідно з яким останні поручились перед позивачем за виконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов'язань за Кредитним договором 16.02.2007 року та передали позивачу в іпотеку належну їм на праві приватної спільної часткової власності квартиру АДРЕСА_2

ОСОБА_1, в порушення умов укладеного Кредитного договору свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим 30.06.2010 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу, яке набрало законної сили 12.07.2010 року, з відповідачів солідарно було стягнуто заборгованість за Кредитним договором в сумі 307939 грн. 38 коп. за рахунок реалізації заставного майна - зазначеної квартири, в результаті чого було частково погашено заборгованість за Кредитним договором у розмірі 120193 грн. 33 коп. (том 1 а.с.11-16, 21).

Проте, станом на 25.07.2013 року залишилась заборгованість по Кредитному договору у розмірі 187746 грн. 05 коп. (том 1 а.с.21, 144-146).

Статтею 526 ЦК України встановлюється обов'язок виконання зобов'язання належним чином у відповідності до умов договору, цивільного кодексу та інших нормативно-правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Колегією суддів встановлено неналежне виконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, що, відповідно до вимог ст.ст. 526, 610, 623 ЦК України, передбачає стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача визначеної останнім суми заборгованості, а саме 187746 грн. 05 коп., які залишились не повернутими позивачу за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30.06.2010 року в результаті часткового погашення заборгованість за Кредитним договором у розмірі 120193 грн. 33 коп. (том 1 а.с.11-16,21)

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача щодо солідарного стягнення заборгованості по Кредитному договору у розмірі 187746 грн. 05 коп. з поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 задоволенню не підлягають, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 в цій частині заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України "Про іпотеку".

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України "Про іпотеку").

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

За змістом ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 36 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як вбачається із матеріалів справи, 16.02.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був укладений Іпотечний договір № 011, згідно з яким останні поручились перед ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України»,за виконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов'язань та передали ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України»,в іпотеку належну їм на праві приватної спільної часткової власності квартиру АДРЕСА_2

Пунктом 6.2.4 вказаного Іпотечного договору передбачено, що у випадках, коли суми, вилученої від продажу Предмета Іпотеки, недостатньо для повного задоволення розміру Зобов'язання та витрат, визначених у п. 4.3 цього Договору, Іпотекодержатель має право одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення Зобов'язання та видатків, з іншого майна Іпотекодавців.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що стягнення заборгованості по Кредитному договору у розмірі 187746 грн. 05 коп. з позичальника ОСОБА_1 солідарно з поручителями ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 суперечить умовам п. 6.2.4 вказаного Іпотечного договору, оскільки за умовами Іпотечного договору відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 відповідають за виконання зобов'язання за кредитним договором належним їм майном, а не грошовим коштами, проте позивачем по справі не заявлено позовних вимог щодо звернення майна поручителів в рахунок непогашеної заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, позовні вимоги позивача щодо солідарного стягнення заборгованості по Кредитному договору у розмірі 187746 грн. 05 коп. з поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 задоволенню не підлягають.

Не приймаються до уваги колегією суддів доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_4 про те, що суд першої інстанції не врахував відсутності доказів з боку позивача на підтвердження існування заборгованості за кредитним договором, оскільки розрахунки заборгованості позивача є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача, оскільки розмір заборгованості за кредитним договором, укладеним 16.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є «Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» та відповідачем ОСОБА_1, встановлений рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 30.06.2010 року, яке набрало законної сили 12.07.2010 року, що відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, не потребують доказування.

Крім того, не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що представником позивача не було надано суду належним чином оформленого документа, з якого б чітко вбачалось за яку суму було реалізовано заставлене майно та яку частину заборгованості було погашено за рахунок його реалізації, оскільки матеріали цивільної справи містять копії постанов державних виконавців про повернення виконавчих документів стягувачові у зв'язку з тим, що коштів, що надійшли від реалізації майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на майно, згідно яких за рахунок реалізації іпотечного майна на користь позивача стягнуто 120193 грн. 33 коп. (том 1 а.с.13-16).

У зв'язку із скасуванням рішенням суду першої інстанції та необхідністю відмови в задоволенні позовних вимог позивача до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4, колегія судді вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, які були застосовані ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2017 року та зняти заборону відповідачу ОСОБА_4, (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження автомобіля марки TOYOTA CAMRI, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню 1877 грн. 46 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат пов'язаних із сплатою судового збору за подачу позовної заяви (том 1 а.с.1).

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, рішення у справі - скасуванню відповідно до ч.2 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором та стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» 187746 грн. 05 коп. у рахунок погашення залишку заборгованості за Договором невідновлюваної кредитної лінії № 48 від 16.02.2007 року.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Повторне заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 лютого 2017 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 187746 (сто вісімдесят сім тисяч сімсот сорок шість) грн. 05 коп. у рахунок погашення залишку заборгованості за Договором невідновлюваної кредитної лінії № 48 від 16.02.2007 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 1877 (одна тисяча вісімсот сімдесят сім) грн. 46 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

Скасувати заходи забезпечення позову, які були застосовані ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2017 року та зняти заборону відповідачу ОСОБА_4, (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження автомобіля марки TOYOTA CAMRI, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: