Провадження № 2-о/760/352/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року Солом'янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді -Кушнір С.І,

за участю секретаря - Гаєвської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за спільною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

20.09.2018 р. заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу, в якій просять розірвати шлюб, зареєстрований 13.08.2009 р. у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї, актовий запис №1945. Заявники посилаються на те, що від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне подружнє життя між ними не склалося через різні погляди на шлюб та сімейне життя.

З березня 2018 р. шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство не ведуть з цього часу, проживають окремо. Вважають примирення неможливим.

Між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільної дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванченко О.Л., 18.09.2018 р., зареєстрований в реєстрі за № 1819. Відповідно до умов вказаного договору дитина буде проживати з батьком.

Заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідно до яких підтримують заявлені вимоги про розірвання шлюбу та просять заяву задовольнити. Зазначають, що з березня 2018 р. вони мешкають окремо та не підтримують шлюбних стосунків. Спір щодо майна та утримання дитини відсутній.

Суд, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що подана спільна заява подружжя про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Стаття 109 СК України встановлює, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Судом встановлено, що 13 серпня 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис за №1945, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1.

Від даного шлюбу заявники мають сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві 21.01.2011 р.

Вбачається, що 23.08.2012 р. між заявниками було укладено шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванченко О.Л., зареєстрований в реєстрі за № 1363.

Відповідно до договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванченко О.Л., 18.09.2018 р., зареєстрованого в реєстрі за № 1819, заявники спільно визначили місце проживання дитини з батьком, при цьому мати має право спілкуватись з дитиною в порядку, передбаченому зазначеним договором. Між сторонами досягнуто згоди щодо порядку утримання та виховання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 3 ст. 293 ЦПК України, передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Враховуючи обставини, наведені вище, суд вважає встановленим, що спільна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між заявниками необхідно припинити шляхом його розірвання.

З урахуванням наведеного‚ на підставі ст.ст. 24, 56, 105, 109, 112 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 258-259, 263-265, 273, 293, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 13.08.2009 р. Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї (актовий запис № 1945) розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: С.І. Кушнір