АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 травня 2018 року

м.Харків

справа № 619/2462/17

провадження № 22-ц/790/2000/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Колтунової А.І., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави,

відповідачі - ОСОБА_1, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросвіт плюс»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області до ОСОБА_1, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт плюс» про визнання наказів незаконними, договорів оренди землі недійсними, скасування їх реєстрації, покладення зобов'язання на відповідача за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 31 січня 2018 року, постановлене під головуванням судді Калмикової Л.К., в залі суду в місті Дергачі Харківської області (повний текст судового рішення складено 07 лютого 2018 року), -

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ТОВ «Агросвіт плюс» про визнання наказів незаконними, договорів оренди землі недійсними, скасування їх реєстрації, покладення зобов'язання на відповідача.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 31 січня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, судові витрати покласти на відповідачів.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими; ОСОБА_1 фактично отримала земельні ділянки не для ведення фермерського господарства, а для іншої підприємницької діяльності, вона не здійснила реєстрацію фермерського господарства, що є обов'язковою умовою фермерської діяльності. Крім того, договори оренди землі є недійсними, оскільки передача земельних ділянок в оренду ТОВ «Агросвіт плюс» здійснена без проведення земельних торгів.

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області подало відзив на апеляційну скаргу, просило рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

ОСОБА_1, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросвіт плюс» відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті рішення ГУ Держгеокадастру про надання ОСОБА_1 єдиної земельної ділянки для ведення фермерського господарства, порушення закону не встановлено, матеріали справи не містять даних, що ОСОБА_1 просила надати дозвіл на виготовлення проектної документації на земельну ділянку єдиним масивом розміром загальної сукупності спірних земельних ділянок; підстави недійсності договорів оренди земельних ділянок позивачем не доведено.

Проте такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що наказами начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №№ 3991-СГ - 3994-СГ від 01.12.2015 року ОСОБА_1 надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення в оренду 4 земельних ділянок орієнтовною площею 96,0000 га (13, 0000 га, 42, 0000 га, 22, 0000 га та 19, 0000 га), розташованих за межами населених пунктів на території Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області.

Наказами ГУ Держгеокадастру у Харківській області №№ 1505-СГ - 1508-СГ від 03.03.2016 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення 4 земельних ділянок та надано ОСОБА_1 в оренду 4 земельні ділянки загальною площею 91, 1924 га (12,3613 га, 20,3701 га, 41,0106 га та 17,4504 га), за кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4, у тому числі рілля із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства, розташованих за межами населених пунктів на території Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Харківській області №4168-СГ від 18.05.2016 року внесено зміни до наказів ГУ Держгеокадастру №№ 1505-СГ - 1508-СГ від 03.03.2016 року, відповідно до яких строк оренди з 7 років змінено на 20 років.

На виконання зазначених наказів між ГУ Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1, 19.05.2016 року, укладено 4 договори оренди вказаних земельних ділянок площею 91,1924 га (12,3613 га, 20,3701 га, 41,0106 га та 17,4504 га), за кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 та НОМЕР_4, у тому числі рілля із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства, розташованих за межами населених пунктів на території Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, строком на 7 років, які зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.08.2016 за №№ 15917014, 15916609, 15917455 та 15915760.

Відповідно до п.2 вищевказаних договорів оренди земельних ділянок в оренду передаються земельні ділянки державної власності, землі сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя (рілля).

Земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства (п.14).

Цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя (рілля).

Право оренди за вказаними договорами було зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 09 серпня 2018 року.

А 11.08. 2016 року ОСОБА_1 уклала договір суборенди вказаних земельних ділянок з ТОВ "Агросвіт Плюс" строком на 19 років. Про що свідчить відповідний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 23.08.2016 року (а.с.51-52 т.1).

Наказами ГУ Держгеокадастру у Харківській області №№ 8773-СГ, 8774-СГ, 8775-СГ та 8776-СГ від 05.09.2016 ОСОБА_1 надано згоду на передачу 4 земельних ділянок в суборенду.

Рішеннями ХІІ сесії VІІ скликання №№ 279-41, 280-42, 281-43, 282-44 від 13.12.2016 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки 4 земельних ділянок, що надані в оренду ОСОБА_1

Як на підставу позовних вимог керівник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави посилався на те, що ОСОБА_1 від Головного управління фактично отримала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не для ведення фермерського господарства, а для іншої підприємницької діяльності, оскільки вона не створила фермерське господарство, не здійснила його реєстрацію та у подальшому надала земельні ділянки в суборенду ТОВ «Агросвіт Плюс». Відповідачка одержала в оренду для створення фермерського господарства 4 (чотири) земельні ділянки загальною площею 91,1924 га., при цьому не обґрунтувала у заявах необхідності одержання землі такої значної площі з урахуванням можливості її обробку, не вказала перспектив діяльності фермерського господарства, наявності в неї техніки для обробку землі, не зазначила кількість членів фермерського господарства та наявності у них права на безоплатне одержання земельних ділянок. Позивач вважає, що відповідачами не було дотримано встановленого законом порядку отримання земельних ділянок, а ГУ Держгеокадастру не пересвідчилося в дійсності волевиявлення ОСОБА_1 на створення фермерського господарства з метою вироблення товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації для отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства, що є підставою для визнання правочинів недійсними та повернення земельних ділянок державі.

Відносини, пов'язані з орендою землі для ведення фермерського господарства, регулюються відповідними нормами ЦК України, ЗК України,Законами України «Про фермерське господарство», «Про оренду землі» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 116 ЗК України (в редакції чинній на час передачі ділянки у власність) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч.4 ст. 122 ЗК України (в редакції чинній на час передачі ділянки у власність) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до частини другої статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, в якому зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).

Стаття 123 ЗК України врегульовує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати інші, ніж установлені цією статтею матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу.

Разом з тим відносини, пов'язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, крім ЗК України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України . У таких правовідносинах Закон «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом, а Земельний Кодекс України - загальним.

Згідно із вимогами ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

При цьому, у ч. 2 вказаної статті визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Водночас у частині 3 даної статті зазначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

До земельних ділянок державної чи комунальної власності, які згідно ч. 2 ст. 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) є такі, що надаються громадянам для ведення фермерського господарства.

Згідно з частиною 2 статті 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної або комунальної власності або права на них, зокрема у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону.

Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов'язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов'язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (стаття 8 Закону). Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства передбачений спеціальним Законом.

Статтею 7 ЗУ "Про фермерське господарство" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (абзац 2 частини першої статті 7 Закону).

Частинами другою та четвертою статті 7 Закону передбачено, що заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону України "Про фермерське господарство" земельні ділянки надаються громадянам для ведення фермерського господарства єдиним масивом з розташованими на них водними джерелами та лісовими угіддями, наближеними до існуючих шляхів, електро- і радіотелефонних мереж, газо- і водопостачальних систем та інших видів інженерної інфраструктури.

Згідно правової позиції, яка викладена 03.02.2016 у постанові судової палати у цивільних та адміністративних справам Верховного суду України справа № 6-2902цс15) при вирішенні позовних вимог про законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства застосуванню підлягають правила надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства, згідно із статтею 7 Закону № 973-ІV як спеціального по відношенню до статті 123 ЗК України.

Отже, спеціальний Закон України "Про фермерське господарство" визначає процедуру отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної чи комунальної власності з метою ведення фермерського господарства, а також обов'язкові вимоги до змісту заяви про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства, які дещо відрізняються від загальних вимог, передбачених статтею 123 ЗК України до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, в заяві про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинно бути зазначено не лише про бажаний розмір і місце розташування ділянки, але й обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства.

Таким чином, за змістом статей 1, 7, 8 Закону заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити комплекс передбачених частиною першою статті 7 Закону умов і обставин. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на розгляд суду спору - суд) повинен дати оцінку обставинам і умовам, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів. За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. У протилежному випадку відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб'єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов'язковою процедурою - без проведення земельних торгів.

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 подала до ГУ Держгеокадастру у Харківській області заяву, в якій зазначено необхідні реквізити та документи, - не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону, оскільки вказана заява не містить визначених у ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» відомостей, які за своїм змістом мають підтверджувати наявність фермерського господарства у заявника вже на день вирішення питання про отримання земельних ділянок в оренду, а саме: кількість членів фермерського господарства і перспективи діяльності фермерського господарства на відповідних земельних ділянках.

Головне управління Держгеокадастру не пересвідчилося в дійсності волевиявлення ОСОБА_1 на створення фермерського господарства з метою вироблення товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації для отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства, не перевірило, чи матиме можливість фермерське господарство, створене заявником, обробляти орендовані землі, чи буде досягнута законна мета оренди земельних ділянок.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що оспорені прокурором накази прийнято з порушенням вимог ст.ст. 116, 118, 121, 123, 134 Земельного Кодексу України, ст.ст. 7, 12 Закону України «Про фермерське господарство». При цьому суд не з'ясував, що згідно даних Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підриємців - фермерське господарство ОСОБА_1 не було створене, і вона у своїх заявах на отримання земельних ділянок в оренду не надала обґрунтування можливості обробляти земельні ділянки сільськогосподарського призначення орієнтованої площі 96,0000 га.

Крім того, через незначний проміжок часу, ОСОБА_1 уклала договори суборенди спірних земельних ділянок з ТОВ «Агросвіт Плюс», що свідчить про мету відповідачки отримати земельні ділянки не для ведення фермерського господарства, а для передачі в суборенду ТОВ «Агросвіт Плюс», що порушує законну мету їх отримання в оренду, спричиняє втрати державним бюджетам коштів від земельного аукціону, який є обов'язковий для загального порядку отримання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

Також слід зазначити, що згода на передачу ОСОБА_1 земельних ділянок в суборенду була отримана нею вже після укладення договорів судоренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У статті 228 ЦК України визначені такі правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок, вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства: правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Вимоги про визнання недійсними оспорюваних договорів оренди в силу ст. ст. 203, 215 ЦК України підлягають задоволенню, оскільки ці договори укладені на підставі незаконних наказів та розпоряджень.

Відповідно до ч.1 ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У зв'язку з тим, що підстави набуття відповідачами права власності на земельні ділянки визнані недійсними, вимоги про витребування спірних земельних ділянок з незаконного володіння відповідачів підлягають задоволенню.

Статтями 12, 80 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги відповідають вимогам закону.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ОСОБА_1, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ТОВ «Агросвіт Плюс» підлягає стягненню судовий збір по 31 301 грн. 18 коп. з кожного на користь прокуратури Харківської області, з яких: 37 561,42 грн., сплачений при подачі позовної заяви (6400 грн.+31161,42 грн. (а.с.1, 80 т.1) та 56 342,13 грн. - сплачений за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області - задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 31 січня 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області - задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №№ 3991-СГ, 3992-СГ, 3993-СГ та 3994-СГ від 01.12.2015 року про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення в оренду чотирьох земельних ділянок орієнтованою площею 96,0000 га (13,0000 га, 42,0000 га, 22,0000 га та 19,0000 га), розташованих за межами населених пунктів на території Проходівської сільської ради Дергачівсякого району Харківської області.

Визнати незаконними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №№ 1505-СГ, 1506-СГ, 1507-СГ та 1508-СГ від 03.03.2016 року про затвердження документації із землеустрою та надання в оренду земельних ділянок ОСОБА_1.

Визнати недійсними договори оренди земельних ділянок від 19.05.2016 року, укладених між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_1, площею 17,4504 га (кадастровий номер НОМЕР_1), площею 20,3701 га (кадастровий номер НОМЕР_2), площею 12,3613 га (кадастровий номер НОМЕР_3) та площею 41,0106 га (кадастровий номер НОМЕР_4), що розташовані за межами населених пунктів на території Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області та скасувати державну реєстрацію права оренди земельних ділянок.

Визнати недійсними договори суборенди земельних ділянок від 11.08.2016 року, укладені між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Плюс», площею 17,4504 га (кадастровий номер НОМЕР_1), площею 20,3701 га (кадастровий номер НОМЕР_2), площею 12,3613 га (кадастровий номер НОМЕР_3) та площею 41,0106 га (кадастровий номер НОМЕР_4), що розташовані за межами населених пунктів на території Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області та скасувати їх державну реєстрацію.

Зобов'язати ОСОБА_1 повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області земельні ділянки площею 17,4504 га (кадастровий номер НОМЕР_1), площею 20,3701 га (кадастровий номер НОМЕР_2), площею 12,3613 га (кадастровий номер НОМЕР_3) та площею 41,0106 га (кадастровий номер НОМЕР_4), що розташовані за межами населених пунктів на території Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області

Стягнути з ОСОБА_1, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросвіт Плюс» судовий збір по 31 301 грн. 18 коп. з кожного на користь прокуратури Харківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

А.І. Колтунова

Повний текст судового рішення виготовлено 15.05.2018 року.