Справа № 139/1155/17
РІШЕННЯ

іменем України

12 березня 2018 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

На підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 25 жовтня 2011 року у справі № 0216/2-463/11, відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача на дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Оскільки законодавством змінено в сторону збільшення мінімальний розмір аліментів із 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач 26 грудня 2017 року заявила до суду позов, в якому просить змінити розмір аліментів і визначити їх у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Ухвалою від 09 січня 2018 року позов прийнято до розгляду і призначено підготовче засідання (а.с. 15). Підготовче провадження закінчено і призначено судовий розгляд справи на підставі ухвали суду від 05 лютого 2018 року.

У судове засідання позивач не зявилася. У позовній заяві ОСОБА_2 просила розглядати справу за її відсутності (а.с. 2).

З врахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідач позов не визнав. Суду ОСОБА_1, зокрема, пояснив, що він працює посезонно, а тому лише в період опалювального сезону має можливість сплачувати аліменти у розмірі, що відповідає сьогоднішньому мінімуму. Просив принаймні до 15 жовтня 2018 року залишити мінімальний розмір аліментів як 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4, 5, 6). Також судом встановлено, що на підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду від 25 жовтня 2011 року, яке набрало чинності 05 листопада 2011 року (а.с. 25), відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача на дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Статтею 192 Сімейного кодексу України встановлені обставини, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів: зміна матеріального стану платника або одержувача аліментів, зміна сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених СК України.

У ч. 8 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Судом встановлено і не заперечується відповідачем, що неповнолітня дочка сторін проживає з позивачем, а відповідач відповідно до судового рішення сплачує на неї аліменти. Позивач заявила вимогу про стягнення аліментів у частці від заробітку.

Сімейне законодавство зобовязує суд при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Із пояснень самого відповідача слідує, що він є працездатною особою, має можливість працевлаштуватися, в даний час працює кочегаром в НОК «ЗНЗ-ДНЗ» с. Жван Мурованокуриловецького району, протипоказань до роботи не має. Відповідач суду заявив, що він не має на утриманні інших дітей.

З врахування викладених вище обставин, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який заявила позивач (1/4 частина заробітку (доходу)), відповідає потребам дитини, можливостям відповідача та узгоджується із положеннями законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, позовна вимога ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає до задоволення.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 п. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Тобто, станом на день розгляду справи в суді (ч. 3 ст. 2 ЦПК України), мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 704 гривні 80 копійок.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 2, 5, 12, 13, 211, 264, 265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. На зміну рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 25 жовтня 2011 року у справі № 0216/2-463/11, із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3 (вулиця Зарічна, 2) Мурованокуриловецького району Вінницької області, стягувати на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 26 грудня 2017 року до її повноліття.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в дохід держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: ____________