У Х В А Л А

22 листопада 2018 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/2907/2018

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О.Ф.,

перевіривши відповідність апеляційної скарги ОСОБА_2

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва

в складі судді Яровенко Н.О.

від 31 серпня 2018 року вимогам ст. 356, 357 ЦПК України,

у справі №755/11401/18 Дніпровського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 31 серпня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути особі, яка її подала з наступних підстав.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року апеляційну скаргу, залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання ухвали. Згідно ухвали суду апелянту необхідно було доплатити суму судового збору у розмірі та порядку, визначених Законом України «Про судовий збір» зі змінами.

Копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 16.10.2018 отримана апелянтом 26.10.2018, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням (а.с. 42).

Разом з цим, апелянтом не виконано вимоги, вказані в ухвалі суду від 16.10.2018, та не усунуто недоліки у встановлений судом строк.

Оскільки апелянтом не усунуто недоліки, вказані в ухвалі суду від 16.10.2018, то апеляційна скарга не оформлена у відповідності до вимог ст. 356 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, яка передбачає повернення позовної заяви (апеляційної скарги).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вимога суду щодо оформлення апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 356 ЦПК України не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Таким чином, апеляційну скаргу слід вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Про повернення апеляційної скарги суддя-доповідач постановляє ухвалу (ч. 7 ст. 357 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. 185, 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31 серпня 2018 року вважати неподаною та повернути особі, яка її подала.

Роз'яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з часу її постановлення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Суддя О.Ф. Мазурик