Справа № 159/4752/18 Головуючий у 1 інстанції: Наваляний Т.Д.
Провадження № 22-ц/802/198/18 Категорія: 69 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Федонюк С. Ю., Шевчук Л. Я.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Комісія Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою, в якій просить встановити факт його перебування в зоні проведення АТО та факт безпосередньої участі в бойових діях, пов'язаних з захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України під час проведення антитерористичної операції в зоні її проведення в Луганській області (населені пункти Золоте, Новоташківське) в період з 22.08.2017 по 20.11.2017.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження за його заявою в даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України та роз'яснено йому право на звернення з відповідною заявою в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми діючого процесуального законодавства.

Таким чином, покликаючись на порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Комісія Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України подала в суд відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 в даній справі не визнає та вказує, що для вирішення питання про можливість встановлення статусу учасника бойових дій чинним законодавством передбачений позасудовий порядок, а саме шляхом звернення до Комісії НПУ. І у випадку незгоди з рішенням комісії заявник має право на звернення до суду, але не з заявою про встановлення факту участі у бойових діях, а з позовом про оскарження дій та прийнятого комісією рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається із змісту заяви, ОСОБА_1 просить суд встановити факт його перебування в зоні проведення АТО та факт безпосередньої участі в бойових діях, пов'язаних з захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України під час проведення антитерористичної операції в зоні її проведення в Луганській області (населені пункти Золоте, Новоташківське) в період з 22.08.2017 по 20.11.2017.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що юридичні факти про встановлення яких просить заявник не підлягають встановленню в судовому порядку, оскільки спосіб відновлення порушеного права, якщо воно мало місце, вирішується шляхом звернення до відповідної Комісії НПУ, а у разі відмови - рішення оскаржується у судовому порядку, в порядку адміністративного судочинства.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Також стаття 293 ЦПК України встановлює які справи можуть бути розглянуті в порядку окремого провадження. Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України такими справами є справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В статті 315 ЦПК України визначено справи про встановлення яких фактів, що мають юридичне значення, можуть бути розглянуті судом.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Як роз'яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті 2 цієї постанови містяться роз'яснення про те, що суди при вирішенні питання про підвідомчість справи мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов'язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що для вирішення питання про можливість встановлення факту перебування заявника в зоні проведення АТО та факту безпосередньої участі в бойових діях чинним законодавством визначений інший позасудовий порядок розгляду, а саме шляхом звернення до Комісії НПУ. І тільки у разі незгоди з рішенням зазначеної комісії, заявник має право на звернення до суду, але не з заявою про встановлення факту, а з позовом про оскарження дій Комісії НПУ та прийнятого рішення у передбаченому законом порядку.

Суд дійшов правильного висновку про те, що, оскільки законодавством визначено позасудовий порядок, який дає змогу особі встановити статус вказані вище факти, то ця справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01.08.2018 в справі № 490/9547/17.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що такий факт не може бути встановлений в судовому порядку, тобто подана заява не підлягає судовому розгляду, а вказані в ній питання вирішуються органом, який видав зазначений документ.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

На підставі наведеного, суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному дослідженні обставин у справі, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. За ч. 1 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення постанови, судові накази.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді