Справа № 352/177/18
Провадження № 2/352/495/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гургули В.Б.

секретаря Кожуховської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що його батько, ОСОБА_3, був власником будинковолодіння по вул. Л.Українки №28 в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області та разом з сімєю проживали в ньому.

Будинковолодіння збудовано батьком відповідно до свідоцтва на забудову садиби в містах і селищах Івано-Франківської області на підставі рішення Івано-Франківської районної ради депутатів трудящих від 11 червня 1976 року за №169.

Будинковолодіння складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, офіційна інвентарна вартість яких, згідно технічного паспорта, становить 345654 грн. 00 коп.

03 грудня 1997 року ОСОБА_4, при житті, склав заповіт, який було посвідчено секретарем Загвіздянської сільської ради та внесено в реєстр за №31 про те, що після його смерті, все належне йому майно він заповів ОСОБА_5.

10 липня 2003 року помер батько позивача. Після смерті останнього відкривається спадщина на належне йому майно в т.ч. на будинковолодіння по вул. Л.Українки №28 в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області.

Позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим майном, з часу відкриття спадщини і по даний час проживає в спірному будинковолодінні, проводив ремонти в ньому та використовував речі побутового вжитку покійного.

Заяву про відмову від спадщини позивач до нотаріальної контори не подавав.

Державний нотаріус Тисменицької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 відмовила позивачу видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на будинковолодіння відсутні, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02.02.2018р. за №46/02-31.

У звязку із тим, що нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, позивач звернувся до суду для захисту своїх прав на спадкове майно.

Позивач в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява, в якій просить справу розглядати без його участі, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, від неї до суду надійшла заява, в якій проиять справу розглядати без її участі, позов визнає в повному обсязі.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що батько позивача, ОСОБА_3, був власником будинковолодіння в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області та разом з сімєю проживали в ньому.

Будинковолодіння збудовано батьком відповідно до свідоцтва на забудову садиби в містах і селищах Івано-Франківської області на підставі рішення Івано-Франківської районної ради депутатів трудящих від 11 червня 1976 року за №169.

Права власника майна, в установленому законом порядку, не було зареєстровано в Державних реєстрах речових правах на нерухоме майно і відповідно свідоцтво про право власності на будинковолодіння батько не отримував, однак він вважається його власником і це право презюмується.

Будинковолодіння складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, офіційна інвентарна вартість яких, згідно технічного паспорта, становить 345654 грн. 00 коп.

Вищеперелічені обставини підтверджуються технічним паспортом на будинковолодіння, свідоцтвом на забудову, довідкою Загвіздянської сільської ради від 22.01.2018р. №84.

03 грудня 1997 року ОСОБА_4, при житті, склав заповіт, який було посвідчено секретарем Загвіздянської сільської ради та внесено в реєстр за №31 про те, що після його смерті, все належне йому майно в заповів ОСОБА_5.

На даний час, зазначений вище заповіт не відмінявся і не змінювався, що підтверджується довідкою Загвіздянської сільської ради від 22.01.2018р. №84 та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.

10 липня 2003 року батько помер. Після смерті останнього відкривається спадщина на належне йому майно в т.ч. на будинковолодіння по вул. Л.Українки №28 в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області.

ОСОБА_1, є спадкоємцем за заповітом спірного будинковолодіння. Крім, нього спадкоємцем за законом першої черги є його мати ОСОБА_2. Проте, остання на спадкове майно не претендує.

Інших спадкоємців за законом або заповітом на спадкове майно після смерті ОСОБА_4, які б заявили про свої спадкові права, немає.

Позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим майном, з часу відкриття спадщини і по даний час проживає в спірному домоволодінні, проводив ремонти в ньому та використовував речі побутового вжитку покійного.

Вищевказана обставина підтверджується довідкою Загвіздянської сільської ради від 22.01.2018р. №84, від 26.01.2018р. №117.

Заяву про відмову від спадщини позивач до нотаріальної контори не подавав.

ОСОБА_6, державний нотаріус Тисменицької районної державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у звязку з тим, що правовстановлюючі документи на будинковолодіння відсутні, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02.02.2018р. за №46/02-31.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, що визначені п. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Згідно із приписами ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

ОСОБА_5, є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4. Від спадщини не відмовлявся. Спадщину прийняв у встановленому законом порядку, тому маю право на спадкування спірного будинковолодіння.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5, належить право власності на будинковолодіння по вул. Л.Українки №28 в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 392, 1223, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5, право власності на будинковолодіння по вул. Л.Українки №28 в селі Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після померлого 10 липня 2003 року ОСОБА_4

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Б. Гургула