Справа № 766/2715/18
УХВАЛА

11 квітня 2018 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з вказаною позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_4, про визнання договору дарування удаваним, визнання правочину недійсним, в якій просить суд поновити ОСОБА_1 строк, позовної давності, так як він порушений з поважних причин, тому його порушене право підлягає захисту; визнати договір дарування 1/2 частини квартири № 139 в будинку № по вул. 295 Стрілецької дивізії в м. Херсоні, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 від 11.04.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 Херсонського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 850, удаваною угодою, яка мала на меті приховати іншу угоду, а саме, договір купівлі продажу; визнати укладеним договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 11.04. 2007 року; визнати недійсним договір купівлі - продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_2, який укладений 11.04.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 Херсонського міського нотаріального округу, реєстрований в реєстрі за № 850; визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_3, укладений 27.02.2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 Херсонського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 375.

Ухвалою суду від 11.04.2018 року було відкрито провадження за вказаною цивільною справою.

Разом з матеріалами справи до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3 та до набрання чинності рішенням су справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо обєкту нерухомості, а саме квартири АДРЕСА_3, оскільки на теперішній час існує загроза, що буде проведено реалізацію майна, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ч. 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позов.

Відповідно до п. п. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до вимог п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом четвертим постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, цивільний процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, а також, що наявні передбачені законом підстави для застосування заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована, підтверджена, ґрунтується на вимогах закону, а тому суд вважає за необхідне задовольнити заяву у повному обсязі, застосувавши забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно та забороною вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3.

Заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо обєкту нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_3.

Відповідно до вимог ч. 10 ст.153 ЦПК України, подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Херсонської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: В.В.Прохоренко