Постанова

Іменем України

10 травня 2018 року

м. Київ

справа № 1512/2-1817/11

провадження № 61-536св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ВисоцькоїВ. С., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «СЕБ Банк»

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 7 вересня 2017 року в складі судді Калашнікової О. І. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 6 грудня 2017 року в складі колегії суддів: Черевка П. М., Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М., за заявою ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2011 року у зв'язку з нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2010 року публічне акціонерне товариство «СЕБ Банк» (далі - ПАТ «СЕБ Банк»), яке є правонаступником Акціонерного банку «Факторіал-Банк» (далі - АБ «Факторіал-Банк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання кредитного договору від 27 травня 2008 року № 015-в/47, укладеного між АБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_4, та стягнення з останнього заборгованості за цим кредитним договором в сумі 425 210,68 грн та судових витрат.

У подальшому позивач відмовився від вимог про розірвання кредитного договору та просив додатково стягнути з відповідача 53 025,00 грн за порушення положень пункту 3.1.7 іпотечного договору, укладеного між АБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_4, відповідно до якого в іпотеку банку передано нежитлове приміщення першого поверху будинку АДРЕСА_1

Позовна заява мотивована тим, що 27 травня 2008 року між АБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 015-в/47 про надання кредиту в сумі 49 000,00 доларів США терміном до 26 травня 2023 року, зі сплатою 12,5 % річних, з погашенням щомісячно кредиту та відсотків згідно з графіком (додаток 1 до договору).

На забезпечення зобов'язань за кредитним договором 27 травня 2008 року між АБ «Факторіал-Банк» та ОСОБА_4 був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано нежитлове приміщення першого поверху будинку АДРЕСА_1

Позивач повністю та в строки виконав зобов'язання за кредитним договором, надавши відповідачу 27 травня 2008 року через касу відділення № 47 АБ «Факторіал-Банк» 49 000,00 доларів США відповідно до пункту 1.1 кредитного договору.

Згідно з пунктами 1.1, 2.3, 3.3.2, 3.3.3, 3.3.11, 4.1, 4.2, 4.3 кредитного договору відповідач зобов'язався погасити кредит, сплатити відсотки за користування кредитом на умовах і в порядку, визначених кредитним договором та графіком погашення.

4 червня 2009 року між сторонами укладено договір про внесення змін до кредитного договору від 27 травня 2008 року, яким кредитний договір доповнено пунктами 3.2.3, 4.5, 7.6.

Разом із тим відповідач не виконав умови кредитного договору, щомісяця не здійснював часткове погашення кредиту та не сплачував відсотки за користування кредитом відповідно до графіку. Після отримання повідомлення, не повернув позивачу кредитні кошти та не сплатив відсотки за користування кредитними коштами.

Посилаючись на викладене, ПАТ «СЕБ Банк» просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором з урахуванням штрафних санкцій на загальну суму 425 210,68 грн, у тому числі: прострочені проценти - 37 962,81 грн, нараховані проценти - 3 679,23 грн, пеня за несвоєчасну сплату кредиту та несвоєчасну сплату процентів - 5 132,04 грн, борг за несплаченою (простроченою) частиною кредиту за договором - 17 611,56 грн, залишок строкової заборгованості - 360 825,04 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 9 грудня 2011 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованість за кредитним договором від 27 травня 2008 року № 015-в/47 та штрафні санкції за порушення умов іпотечного договору від 27 травня 2008 року в розмірі 478 235,68 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся суду із заявою про перегляд рішення суду першої інстанції у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк»), який є правонаступником ПАТ «СЕББанк», визнано недійсним договір про внесення змін до договору кредиту від 27 травня 2008 року № 015-в/47, укладений 4 червня 2009 року між ПАТ «СЕБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_4, що істотно змінює суть справи.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 7 вересня 2017 року заяву ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відсутні правові підставі, передбачені статтею 361 ЦПК України 2004 року, для перегляду рішення суду першої інстанції у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 6 грудня 2017 року ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 7 вересня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції правильно застосовані норми процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2018 року, ОСОБА_4 просить постановлені в справі ухвали скасувати, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, постановити нову ухвалу про задоволення заяви.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку про те, що визнання судом недійсним договору про внесення змін до договору кредиту не є підставою для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відзив на касаційну скаргу не подавався.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Установлено й це вбачається із матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Фідобанк», який є правонаступником ПАТ «СЕБ Банк», визнано недійсним договір про внесення змін до договору кредиту від 27 травня 2008 року № 015-в/47, укладений 4 червня 2009 року між ПАТ «СЕБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_4

Договір визнано недійсним з тих підстав, що підпис у договорі про внесення змін виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою (висновок судово-почеркознавчої експертизи від 18 листопада 2015 року № 4217/02).

Відповідно до статті 361 ЦПК України в редакції, чинній на час подання заяви, рішення суду, що набрало законної сили, може бути переглянуте у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У пункті 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» роз'яснено, що обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були відомі і не могли бути відомі заявнику.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд зазначав, що визнання додаткового договору недійсним істотно не змінює суть справи про стягнення боргу за основним договором, оскільки додаткова угода стосується лише графіка погашення заборгованості та розміру щомісячних внесків в рахунок погашення кредиту.

Представник заявника визнав факт укладання 27 травня 2008 року кредитного договору між ПАТ «СЕБ Банк» і ОСОБА_5, факт виконання банком зобов'язань з видачі ОСОБА_5 кредитних коштів в сумі 49 000,00 доларів США, факт невиконання ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів і сплати відсотків за користування кредитом. Унаслідок неналежного виконання зобов'язань у ОСОБА_5 утворилася заборгованість зі сплати відсотків і повернення кредитних коштів. Додатковий договір вніс зміни до графіку повернення кредиту й сплати відсотків.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2011 року з ОСОБА_5 на користь банку достроково стягнуто кредитні кошти в сумі 360 825,04 грн, прострочена частина кредиту в сумі 17 611,56 грн, нараховані й прострочені проценти в загальній сумі 41 642,04 грн. Таким чином, заявник не довів, що рішення суду про визнання недійсним додаткового договору істотно змінить суть справи, за якою кредитодавець вимагає стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором.

З огляду на зазначене, суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2011 року.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Посилання в касаційній скарзі на висновок суду про пропущення строку звернення із заявою про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами є безпідставним, оскільки суд першої інстанції таке питання не вирішував.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвали судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 7 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 6 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В.С. Висоцька

С.П. Штелик