П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2018 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області у складі :

головуючого - Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В.., Шимківа С.С.,

учасники справи:

позивач - Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 січня 2018 року в справі № 565/2301/17 за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради (далі - УПСЗН) до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплачених бюджетних коштів, ухваленого під головуванням судді Зейкана І.Ю. об 11 год. 31 хв. в приміщенні Кузнецовського міського суду Рівненської області, повний текст якого складено 16.01.2018р.

В С Т А Н О В И В :

05 грудня 2017 року Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради (далі - УПСЗН) звернулося в Кузнецовський міський суд Рівненської області з позовною заявою, в якій вказувало, що за заявою ОСОБА_2 від 23 червня 2004 року та поданих нею документів Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради було призначено їй допомогу як одинокій матері на дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно із Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/567/2018 Головуючий у 1 інстанції : Зейкан І.Ю.

Доповідач : Григоренко М.П.

Відповідно до ст.18-1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», відповідачу, жінка, яка має дітей від особи, з якою вона не перебувала і не перебуває в зареєстрованому шлюбі, але з якою вона веде спільне господарство, разом проживає і виховує дітей, права на одержання допомоги, встановленої на дітей одиноким матерям, не має.

Оскільки, рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07.07.2017 року було встановлено факт, що ОСОБА_2 проживала однією сім'єю з ОСОБА_4, який є батьком її дитини ОСОБА_3, та вела з ним спільне господарство з 2002 року до 17 квітня 2017 року, а відповідач звертаючись із заявою про призначення державної допомоги дані обставини приховав, позивач просив стягнути із ОСОБА_2 на користь Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради 31744,95 грн., у відповідності до положень ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», як надмірно виплачені бюджетні кошти.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 січня 2018 року позов Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради надмірно виплачені бюджетні кошти в сумі 31 744 грн. 95 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 до Державного бюджету України судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп.

Вважаючи рішення суду незаконним, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що факт спільного проживання її та ОСОБА_4 окремо судом не встановлювався.

У рішенні Кузнецовського міського суду Рівненської області від 07.08.2017 року (справа № 565/905/17) встановлено саме факт батьківства ОСОБА_4 по відношенню до ОСОБА_3, а не факт спільного проживання її з ОСОБА_4

Факт батьківства встановлено після смерті батька, і в рішенні не зазначено, що з дати народження дитини, а тому вважає, що отримання допомоги одинокої матері є правомірним, всі нарахування до 29.07.2017 року є законними і підстав для повернення коштів немає.

Вважає, що відсутність рішення суду щодо встановлення факту спільного проживання її з ОСОБА_4, як окремого юридичного факту, виключає можливість настання юридичних наслідків, які б надавали можливість позивачу стягнути з відповідача в судовому порядку кошти в сумі 31744,95 грн.

Судом не зазначено мотивів відхилення її доводів щодо не проживання однією сім'єю її із ОСОБА_4, відсутності спільного бюджету та ведення спільного господарства.

Обставини окремого проживання із ОСОБА_4 підтвердив також її син ОСОБА_5, але суд не взяв до уваги його покази.

Крім того, вважає, що з неї було неправомірно стягнуто судовий збір в розмірі 640,00 грн., оскільки в процесі розгляду справи вона повідомляла суд, що вона є особою постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, а тому звільнена від сплати судового збору.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу позивач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною, тому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 з 01.06.2004 року призначена допомога як одинокій матері на дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». Вказана обставина підтверджується копією протоколу Управління праці та соціального захисту № 277 від 29.06.2004 року.

Разом із заявою про призначення допомоги на дітей одиноким матерям від 23.06.2004 року, позивач подала до Управління праці та соціального захисту довідку Відділу реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції від 13.05.04р. про реєстрацію акту про народження ОСОБА_3, у який відомості про батька записані за заявою матері, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні копіями цих документів.

За період з червня 2004 року до грудня 2015 року ОСОБА_2 виплачено вищевказаної допомоги на загальну суму 31 744,95 грн., що доводиться копією довідки позивача № 1803 від 29.11.2017 року, та визнано сторонами у судовому засіданні.

Зі змісту рішення Кузнецовського міського суду від 07.07.2017 року у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства, яке набрало законної сили, випливає, що судом встановлено факт проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_4 однією сім'єю з 2002 року до дня його смерті. У 2004 році у них народився син ОСОБА_6. ОСОБА_4 завжди вважав дитину своїм сином та виконував щодо нього усі обов'язки батька. На підставі викладеного суд встановив факт, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_3.

Повністю задовольняючи позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Вараської міської ради (далі - УПСЗН) до ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки судовим рішенням в іншій цивільній справі було встановлено факт проживання ОСОБА_2 однією сім'єю з ОСОБА_4 починаючи з 2002 року і виховання ними свого сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, тому відповідач не мала права на отримання державної грошової допомоги, як одинока матір, відповідно до положень до ст.18-1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», у зв'язку із чим має повернути цю допомогу позивачу, яку вона неправомірно отримувала у період з червня 2004 року до грудня 2015 року в загальному розмірі 31 744,95 грн.

Даний висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань заявлених вимог, які вказані у позовній заяві позивача, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Твердження відповідача про те, що рішенням Кузнецовського міського суду від 07.07.2017 року було лише встановлено факт батьківства ОСОБА_4, а не факт їхнього спільного проживання, як окремого юридичного факту, на увагу не заслуговують, оскільки із змісту вказаного судового рішення чітко вбачається, що факт батьківства ОСОБА_4 щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, судом було встановлено виключно на підставі тверджень ОСОБА_7 та поданих нею доказів про те, що вона проживала із ОСОБА_4 однією сім'єю з 2002 року і до дня його смерті і що останній належним чином виконував свої батьківські обов'язки щодо вищевказаної своєї дитини.

Частиною 4 ст.82 ЦПК України, визначено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Для застосування положень ст. 18-1 та ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» будь-якої потреби в окремому встановленні в судовому порядку того чи іншого юридичного факту потреби немає, оскільки це чинним законодавством України не передбачено.

В даному випадку підлягають з'ясуванню лише наявність чи відсутність тих чи інших обставин, за яких особа може отримувати грошову допомогу відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Посилання відповідача на те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув із неї на користь держави судовий збір, який підлягав сплаті при поданні позову, оскільки вона є постраждалою внаслідок Чорнобилської катастрофи 1 категорії, також на увагу не заслуговують, оскільки відповідно до пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», редакція якого була чинна на час подачі позову, від сплати судового збору були звільнені лише позивачі - постраждалі внаслідок Чорнобилської катастрофи 1 та 2 категорії, а ОСОБА_2 по даній справі приймає участь в якості відповідача, а тому має відшкодовувати судові витрати іншій стороні чи державі на загальних підставах, оскільки судове рішення по даній справі було винесено не на її користь.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні спору, в зв'язку із чим рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 січня 2018 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ч. 13 ст.7, ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 січня 2018 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені відповідачем по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, віднести на рахунок ОСОБА_2

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, з підстав неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, крім випадків, перелічених у частині 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

С.С. Шимків