Справа № 583/4916/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі

головуючого судді КОВАЛЬОВОЇ О.О.

за участю секретаря АРТЕМЕНКО О.С.

державного виконавця ЯЦЕНКО А.О.

з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Акорд», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 в м. Охтирка подання

державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу

встановив:

20.11.2018 року до суду звернувся державний виконавець Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документу. Вимоги за поданням мотивував тим, що на виконанні у Охтирському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Сумській області перебуває зведене виконавче провадження № 57670456 виконавчих проваджень за № 53178897 та № 55865378 по примусовому виконанню виконавчого напису № 1589 виданого 23.11.2016 та за вимогами про сплату боргу за № Ф-5187-17 від 26.10.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 боргу 40288,5гривень на користь стягувачів.

Боржником ОСОБА_2 рішення суду в добровільному порядку не виконується, будь-яких дій спрямованих на його виконання боржником не вживається.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржник працює в товаристві з обмеженою відповідальністю «Гюнсел».

З повідомлення Державної прикордонної служби України встановлено, що ОСОБА_2 неодноразово перетинав державний кордон України.

Посилаючись на викладене, державний виконавець просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспортна громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, до повного виконання зобовязань, покладених на нього вимогою № Ф-5187-17-У, виданою 26.10.2017 року Головним управлінням ДФС у Сумській області та виконавчим написом за № 1589 від 23.11.2016 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, на користь стягувачів. Загальна сума заборгованості складає 40288,5 гривень.

Державний виконавець ЯЦЕНКО А.О. в судовому засіданні вимоги за поданням підтримав, пояснив, що ОСОБА_2 сплачує борг, але дуже малими сумами, періодично виїжджає до Російської Федерації, що ставить під сумнів його дійсний матеріальний стан; відомостей про отримання копій постанов про відкриття виконавчих проваджень боржником суду не надано.

Суд, вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку:

Судом встановлено, що відповідно до виконавчого напису за № 1589 від 23.11.2016 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, на користь стягувача Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» з ОСОБА_2 стягнуто 28163,51 гривень.

Постановою державного виконавця від 22.12.2016 року відкрито виконавче провадження № 53178897, постановою від 22.02.2018 року відкрито виконавче провадження № 55865378.

Начальником Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_4 12.11.2018 року винесено постанову про обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження № 57670456, постанову про арешт коштів боржника, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Згідно вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26.10.2017 року № Ф-5187-У Головне управління Державної фіскальної служби в Сумській області вимагає від ОСОБА_2 сплатити (недоїмку, штрафи та пеню) в сумі 8062,40гривень.

Старшим державним виконавцем Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_5 на адресу боржника навправлявся виклик за вих.. № 9597 від 14.03.2018р.

Тобто, державним виконавцем вжито ряд дій, спрямованих на примусове виконання зобовязань боржником.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості.

Статтею 6 пунктом 5 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобовязань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Слід зазначити, що у поданні державним виконавцем не вказано доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України або робить це з метою ухилення від виконання зобовязань. Наявність лише самого зобов'язання не наділяє відділ ДВС правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною країною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

В ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що обовязковою підставою для задоволення судом подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є ухиляння боржника від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, в інтересах національної чи громадської безпеки, з метою захисту прав і свобод інших осіб.

На підставі визначених у ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» обовязків боржника можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, і коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Зокрема, коли боржник свідомо ухиляється від виконання, має змогу виконати зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього з неповажних причин.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Судом встановлено, що державний виконавець не надав доказів про належне повідомлення про відкриття виконавчих проваджень боржника. Слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим, саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

З матеріалів, долучених до подання, не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України.

Судом не встановлено фактів, що ставлять під загрозу питання примусового виконання зобовязань, покладених на боржника, та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України.

Суду не надано належних та допустимих доказів умисного ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

За таких обставин, з системного аналізу приведених положень нормативно-правових актів, суд вбачає наявними підстави для відмови в задоволенні вимог за поданням державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 11, 15, 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.260, 441 ЦПК України, суд -

постановив:

В задоволенні вимог за поданням державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 57670456про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу - відмовити.

Ухвала суду по даній справі може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_6