ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/659/18 Номер провадження 22-ц/814/159/18Головуючий у 1-й інстанції Смілянський Є. А. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Панченко О.О., Триголов В.М,

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 18 липня 2018 року (час ухвалення рішення з 14:02 по 14:36; дата виготовлення повного тексту рішення не зазначена) у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вказаним позовом, просило стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь банку заборгованість у розмірі 31 866 грн. 52 коп. за кредитним договором № б/н від 20.11.2007 року.

Заявлені вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за укладеними кредитним договором.

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 18 липня 2018 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в загальній сумі 31 866 грн. 52 коп. та судові витрати в сумі 1762 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог банка в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції під час винесення рішення по справі не звернув уваги на заперечення проти позову, не з'ясував початкового моменту утворення боргу та кінцеву дату повернення кредиту, не звернув увагу на те що банк звернувся з позовом з пропуском строку для подачі позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» стверджується про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та зазначається, що дія кредитного договору продовжувалася шляхом перевипуску кредитної картки, а регулярні внесенні коштів на погашення заборгованості свідчать про визнання відповідачем боргу.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.371, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.11.2007 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з анкетою-заявою та прохав надати йому кредит за платіжною карткою (а.с.11).

В цей же день між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір без номера, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 15 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам складає між ним і Банком Договір про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.11).

Згідно довідки про умови кредитування розмір щомісячних платежів становить 7 % від заборгованості.

Відповідно п. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку та Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити ( зменшити або збільшити ) кредитний ліміт.

Пунктом 2.1.1.12.6 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено «Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку»з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших умов обслуговування рахунків. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку згідно Умов та правил надання банківських послуг.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк», загальна сума заборгованості станом на 14.05.2018 року становить 31 866 грн. 52коп., з яких:

21 104 грн. 15 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

11 045 грн. 35 коп. - пеня;

250 грн. - штраф (фіксована частина);

1 505 грн. 55 коп. - штраф (процентна складова).

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, на які посилався Банк в обгрунтування заявлених вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).

За змістом положень ст.12, ст.13, ст.89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов'язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як слідує з матеріалів справи ухвала про відкриття провадження від 19 червня 2018 року вручена ОСОБА_2 23 червня 2018 року (а.с.48).

Прослуховуванням технічного запису судового засідання, яке відбулося 18 липня 2018 року, встановлено, що у судовому засіданні ОСОБА_2 заявив клопотання про відкладення розгляду справи для підготовки відзиву на позов та ознайомлення з позовом. На зауваження суду про те, що про справу відповідач був повідомлений завчасно останній жодних пояснень не дав, а тому клопотання судом відхилено. По суті спору ОСОБА_2 визнав наявність договірних (кредитних) відносин, підтвердив, що регулярно вносив платежі у погашення заборгованості (останній платіж - у травні 2018 року), проте не погоджувався з розміром нарахованих відсотків і пені, був згоден сплатити 15 000 грн. На прохання відповідача судом оголошена перерва для надання відповідачу можливості з'ясувати розмір заборгованості у Банку. Після перерви відповідач нових пояснень чи заперечень не надав, у судових дебатах заявив про те, що буде сплачувати борг.

Аналізуючи поведінку та позицію відповідача у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідач диспозитивно розпорядився своїми процесуальними правами та обов'язками, і у суду першої інстанції не виникло правових (процесуальних) підстав для збирання нових доказів у справі. Матеріали справи не містять даних про те, що суд у порушення п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України перешкоджав та/або не сприяв відповідачу у реалізації його процесуальних прав.

Зважаючи на доведеність та визнання самим відповідачем тієї обставини, що він регулярно вносить платежі на картку, відсутні підстави для застосування положень ч.4 ст.267 ЦК України, оскільки своїми діями відповідач підтверджував визнання боргу (ст.264 ЦК України).

По суті, доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції мав би за своєю ініціативою перевірити доведеність усіх тих обставин, з якими після ухвалення рішення не згоден відповідач.

В матеріалах справи мається розрахунок заборгованості (а.с.9-10), і відповідач не надав суду доказів про існування у нього об'єктивних перешкод для того, щоб ознайомитися із цим розрахунком та, у разі незгоди з ним, надати свій обґрунтований контррозрахунок.

Наявним у справі розрахунком заборгованості також підтверджується факт продовження дії кредитного договору.

До апеляційної скарги не долучено належних і допустимих доказів, які б спростовували правильність нарахованої заборгованості та які б могли бути досліджені судом апеляційної інстанції в порядку ч.3 ст. 367 ЦПК України.

Зважаючи на встановлене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.371, ст..375, ст..382, ст..384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 18 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 20.11.2018 року

Головуючий судя О.А. Лобов

Судді: О.О.Панченко

В.М. Триголов