АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи 766/2320/17-ц Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/791/39/18 Доповідач Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Базіль Л.В.,

суддів: Семиженка Г.В., Склярської І.В.,

секретар Давиденко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє від імені ОСОБА_3 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 серпня 2017 року у складі судді Прохоренко В.В. в цивільній справі № 766/2320/17-ц за позовом ОСОБА_3 до Фонду державного майна України про визнання незаконним та скасування наказу про увільнення від виконання обовязків

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Фонду державного майна України про визнання незаконним та скасування пункту 1 наказу Фонду державного майна України №2336 від 29.12.2016 року про увільнення ОСОБА_3 від виконання обовязків директора ДП «Криворізька теплоцентраль» з дати державної реєстрації нової редакції статуту ДП «Криворізька теплоцентраль» та введення нового штатного розпису, поновлення ОСОБА_3 на посаді виконуючого обовязки директора Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль».

Позовна заява мотивована тим, що 12.04.2016 року позивач був незаконно звільнений із займаної посади генерального директора державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 28.09.2016 року звільнення ОСОБА_3 визнано незаконним, скасовано наказ Фонду державного майна України №700 від 08.04.2016 року «Про звільнення генерального директора державного підприємства «Криворізька теплоцентраль», поновлено позивача на посаді генерального директора державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» з 12.04.2016 року.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28.09.2016 року було виконано, наказом Фонду державного майна України № 1862 від 12.10.2016 року позивача поновлено на посаді генерального директора Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль», цим же наказом на ОСОБА_3 покладено виконання обовязків генерального директора Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль».

Наказом Фонду державного майна України №1980 від 31.10.2016 року у звязку з затвердженням статуту Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» у новій редакції припинено повноваження ОСОБА_3, як виконуючого обовязки генерального директора Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» та покладено на останнього виконання обовязків директора Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» до підведення підсумків конкурсного відбору керівника Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» та підписання контракту з особою, визначеною переможцем.

Пунктом 1 наказу Фонду державного майна України № 2336 від 29.12.2016 року позивача увільнено від виконання обовязків директора Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» з дати державної реєстрації нової редакції статуту Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» та введення нового штатного розпису. Підстава: рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року у справі №214/6346/16-ц та постанова відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.12.2016 ВП 53177782.

Наказ в зазначеній частині, позивач вважає незаконним, тому що увільнення його від виконання обовязків директора Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» відбулося із порушенням діючого законодавства, оскільки у спірному наказі про його увільнення не зазначена причина такого увільнення з посиланням на конкретну норму КЗпП України. Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.12.2016 року, посилання на яке міститься в спірному наказі Фонду державного майна України №2336 від 29.12.2016 року жодним чином не стосується прав та обовязків ОСОБА_3, а тому вказане судове рішення саме по собі не могло бути підставою для увільнення позивача із займаної посади.

Крім того, позивач вважає, що він виконує обовязки керівника Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» по вакантній посаді понад 2 місяці, а тому є підстави вважати, що він затверджений на цій посаді.

З урахуванням уточнень позовних вимог від 16.05.2017 року, позивач просив визнати незаконним та скасувати пункт 1 наказу Фонду державного майна України №2336 від 29.12.2016 року про увільнення ОСОБА_3 від виконання обов'язків директора ДП «Криворізька теплоцентраль» з дати державної реєстрації нової редакції статуту ДП «Криворізька теплоцентраль» та введення нового штатного розпису.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_2, яка діє від імені ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції вирішуючи спір не врахував положення імперативної норми ч.2 ст.40 КЗпП України, згідно якої звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається лише у випадку якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

У жовтні 2017 року Фонд державного майна України надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, вказуючи на те, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, в процесі розгляду цивільної справи суд першої інстанції не припустився порушень норм ні матеріального, ні процесуального права, а доводи апеляційної скарги не відповідають дійсним обставинам справи, а тому не підлягають задоволенню.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників процесу, які зявилися в судове засідання апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 8 розділу Х111 "Перехідні положення" ЦПК України від 15.12.2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У звязку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Херсонської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатися як конкретним терміном, так і часом настання певної події. (п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 року з послідуючими змінами "Про практику розгляду судами трудових спорів").

Згідно зі ст. 24 КЗпП України - укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу.

За положеннями ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

Матеріалами справи підтверджено та встановлено судом, що відповідно до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 25.08.2015 року №123-к/к ОСОБА_3 призначено з 25.08.2015 року на посаду генерального директора Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» на умовах укладеного контракту.

Відповідно до наказу Фонду державного майна України № 1869 від 08.12.2015 року «Про прийняття рішення про приватизацію державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» та наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №22 від 20.01.2016 року «Про передачу функцій управління майном єдиного майнового комплексу державного підприємства «Криворізька теплоцентраль», функції управління майном єдиного майнового комплексу державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» передано в управління Фонду державного майна України.

У квітні 2016 року відповідно до наказу Фонду державного майна України № 700 від 08.04.2016 року ОСОБА_3 був звільнений із займаної посади на підставі п.1 ст.41 КЗпП України.

Зазначені обставини встановлені рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 28.09.2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Фонду державного майна України, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Державне підприємство «Криворізька теплоцентраль» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та про поновлення на роботі. Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до п. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічні положення передбачені ч.3 ст.61 ЦПК України, в редакції чинній на час розгляду справи судом першої інстанції.

Зазначеним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 28.09.2016 року було визнано незаконним та скасовано наказ Фонду державного майна України № 700 від 08.04.2016 року «Про звільнення генерального директора Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» та поновлено ОСОБА_3 на посаді генерального директора Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» з 12.04.2016 року.

На виконання цього рішення, згідно наказу Фонду Державного майна України від 12.10.2016 року № 1862 ОСОБА_3 поновлено на посаді генерального директора Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» з 12.04.2016 року та цим же наказом його звільнено з посади генерального директора Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» з дати прийняття цього наказу у звязку з закінченням строку контракту від 25.08.2015 року № 05-е/15 (п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України).

Пунктом 4 цього наказу на ОСОБА_3 покладено виконання обовязків генерального директора Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» з дати прийняття цього наказу до призначення генерального директора підприємства.

Наказом Фонду державного майна України від 31.10.2016 року № 1980 припинено повноваження виконуючого обовязки генерального директора Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» ОСОБА_3 з дати прийняття цього наказу та покладено на ОСОБА_3 виконання обовязків директора Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» з дати прийняття цього наказу до підведення підсумків конкурсного відбору керівника державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» та підписання контракту з особою, визначеною переможцем.

Отже між сторонами був укладений строковий трудовий договір, строк якого за погодженням сторін визначено настанням певної події, а саме до підведення підсумків конкурсного відбору керівника державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» та підписання контракту з особою, визначеною переможцем.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.12.2016 року у справі №214/6346/16-ц за позовом ОСОБА_4 до Фонду державного майна України, визнано незаконним та скасовано наказ Фонду від 12.10.2016 року №1862 «Про звільнення генерального директора державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» та поновлено ОСОБА_4 на посаді генерального директора державного підприємства.

Наказом Фонду Державного майна України від 29.12.2016 року №2336 «Про виконання рішення суду» увільнено ОСОБА_3 від виконання обовязків директора Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» з дати державної реєстрації нової редакції статуту Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» та ведення нового штатного розпису.

Підстава: рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2016 року у справі №214/6346/16-ц та постанова відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.12.2016 ВП №53177782.

24.01.2017 року звільненого працівника ОСОБА_4 поновлено на роботі, про що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Зважаючи на викладене та проаналізувавши зазначені норми права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування пункту 1 наказу Фонду державного майна України №2336 від 29.12.2016 року про увільнення ОСОБА_3 від виконання обов'язків директора ДП «Криворізька теплоцентраль», оскільки наказ виданий у межах повноважень відповідача та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, а саме на виконання судового рішення про поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

Разом з тим, посилання суду першої інстанції в мотивувальній частині судового рішення на те, що позивач продовжував працювати на підприємстві є безпідставними, оскільки як вбачається із матеріалів справи на позивача згідно наказу Фонду державного майна України від 31.10.2016 року №1980 покладено лише виконання обовязків директора Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль», іншої роботи позивач на підприємстві не виконував, іншої посади не обіймав, а тому дострокове розірвання з ним існуючих трудових відносин у зв'язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу для позивача є звільненням. Таким чином посилання суду першої інстанції на те, що позивач продовжував працювати на підприємстві, як на обставину, встановлену судом необхідно виключити з рішення суду.

В решті суд першої інстанції повно й всебічно зясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й дійшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування наказу про увільнення ОСОБА_3 від виконання обовязків директора державного підприємства «Криворізька теплоцентраль», обґрунтовано відмовивши у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що спірний наказ винесений без будь якого фактичного та юридичного обґрунтування, не заслуговують на увагу, оскільки із змісту наказу вбачається, що він виданий на підставі судового рішення про поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу, і відповідно до п.6 ст.40 КЗпП України це є підставою для розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, а також строкового трудового договору до закінчення строку його чинності.

Твердження ОСОБА_3 в позовній заяві та в апеляційній скарзі про те, що він виконував обов'язки директора державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" понад 2 місяці висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути взяті до уваги, оскільки положення п.6 ст.40 КЗпП України щодо розірвання трудового договору до закінчення строку його чинності у випадку поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу не містять будь - яких виключень.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем при увільненні ОСОБА_3 від виконання обовязків директора державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» не були дотриманні вимоги ч.2 ст.40 КЗпП України, відповідно до якої звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу, оскільки такі доводи позивача не були підставою подання даного позову до суду, а суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цивільно процесуальним Кодексом випадках.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведенні в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє від імені ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 серпня 2017 року залишити без змін.

Виключити з мотивувальної частини рішення суду посилання на те, що позивач продовжував працювати на підприємстві, як обставину встановлену судом.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, однак протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови може бути оскаржена до Верховного Суду, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: І.В. Склярська

ОСОБА_5

Повний текст судового рішення виготовлено 06 березня 2018 року.