Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 березня 2018 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді: Погрібної О.М., при секретарі: Мацинській О.Є.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Токмацький міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зняття арешту майна,

встановив:

До Токмацького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Токмацький міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зняття арешту майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 18 квітня 2003 року в справі №2-165/2003 з нього на користь ОСОБА_2 (далі відповідача) стягнуті грошові кошти в сумі 2385,00 гривень та витрати по справі в сумі 51,00 гривні, а всього 2436,00 гривень. Рішення суду набрало законної сили 19 травня 2003 року. 14 червня 2005 року Токмацькою державною нотаріальною конторою зареєстроване обтяження його майна арешт невизначеного майна, всього майна. Підставою обтяження є постанова Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі третя особа) від 17 жовтня 2003 року №11546/07. Вказана постанова державного виконавця винесена в порядку виконання рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 18 квітня 2003 року в справі №2-165/2003. На даний час вищевказане рішення суду ним виконане повністю, будь-які виконавчі провадження щодо нього відсутні. В лютому 2017 року він звернувся до Токмацького МРВ ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області з заявою про зняття арешту, але йому було відмовлено у зв'язку із знищенням вказаного виконавчого провадження, що підтверджується листом Токмацького МРВ ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області № 1951/16.10 від 08.02.2018 року. На підставі викладеного просить зняти арешт з всього належного йому майна, скасувавши обтяження №2084332 від 14.06.2005 року арешт всього майна, підставою якого є постанова Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 17 жовтня 2003 року №11546/07.

Позивач у підготовче судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача адвокат ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не зявилась, надала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, в підготовче судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував, підтвердив, що позивач ОСОБА_1 в повному обсязі виконав зобовязання за рішенням суду від 18.04.2003 року щодо стягнення з нього грошових коштів в сумі 2436 гривень на його користь.

Представник відповідача ОСОБА_4 державної виконавчої служби Токмацького міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_5, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в підготовче судове засідання не зявилася, просила дану цивільну справу розглянути без її участі. 03.03.2018 року подала письмові пояснення, відповідно до яких, згідно пошукової бази АСВП та спецпідрозділу ЄДРВП, відомості про виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-165, виданого 18.04.2003 року Токмацьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 2436,00 грн, відсутні. Надати інформацію щодо виконавчого провадження, де стороною виконавчого провадження боржником є ОСОБА_1, ОСОБА_4 не має можливості, оскільки усі архівні виконавчі провадження знищено згідно п.п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженому Наказом Міністерства юстиції України від 28.07.2010 року № 1699/5, за яким строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3(три) роки включно по 2013 рік (у звязку із закінченням терміну їх зберігання). Таким чином, вчинити виконавчі дії щодо зняття арешту ОСОБА_4 не має можливості. Враховуючи викладене, просить суд ухвалити рішення про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 на розсуд суду, проти зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 ОСОБА_4 не заперечує.

Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Ухвалою суду від 16.02.2018 року відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Токмацький міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зняття арешту майна, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги заяви відповідача, представників позивача та третьої особи, взявши до уваги пояснення третьої особи, надані докази, приходить до наступного.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ст.263 ч.6 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ст.206 ч.ч.1, 4 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки представник відповідача позов визнав, відповідно до ст.206 ч.4, 263 ч.6 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке на думку суду не суперечить вимогам закону, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави.

Правовідносини між сторонами регулюються нормою ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту.

Судом встановлено, що рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 18 квітня 2003 року в справі №2-165/2003, яке набрало законної сили 19 травня 2003 року, з позивача на користь ОСОБА_2 стягнуті грошові кошти в сумі 2385,00 гривень та витрати по справі в сумі 51,00 гривні, а всього 2436,00 гривень.

Відповідно до постанови Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 17 жовтня 2003 року №11546/07, яка винесена в порядку виконання рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 18 квітня 2003 року в справі №2-165/2003, було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1, - позивачу по справі.

Згідно витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 238232168 від 25.09.2017 року, 14.06.2005 року за № 2084332 Токмацькою державною нотаріальною конторою зареєстроване обтяження майна арешт невизначеного майна, всього майна позивача.

Згідно відповіді Токмацького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 08.02.2018 року за №2 1951/16.10 на заяву ОСОБА_1 щодо зняття арешту, згідно пошукової бази АСВП та спецпідрозділу ЄДРВП, відомості про виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-165, виданого 18.04.2003 року Токмацьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 2436,00 грн, відсутні. Згідно п.п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженому Наказом Міністерства юстиції України від 28.07.2010 року № 1699/5, за яким строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3(три) роки включно по 2013 рік (у звязку із закінченням терміну їх зберігання).

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованого Україною 17.07.1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року із змінами та доповненнями (чинному на час ухвалення рішення) арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.2ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року із змінами та доповненнями (чинному на час ухвалення рішення) арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно ч.1ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року із змінами та доповненнями (чинному на час ухвалення рішення) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року із змінами та доповненнями (чинному на час ухвалення рішення) у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Частиною 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року із змінами та доповненнями (чинному на час ухвалення рішення) передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а згідно ч.5 ст.59 цього Закону у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Суд приходить до висновку, що на даний час відсутні будь-які підстави для накладення арешту на вищевказане нерухоме майно у зв'язку з відсутністю виконавчого провадження, відсутністю заборгованості, як підстави для його накладення, враховуючи визнання позову відповідачем, накладений арешт підлягає скасуванню. Існування обтяження у вигляді арешту на майно створює перешкоди позивачу в реалізації права власності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При поданні позовної заяви позивачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в сумі 704,80 гривень, що підтверджується квитанцією АТ «МетаБанк» № П541/6164217/1 від 31.01.2018 року.

У звязку з визнанням відповідачем позову, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, позивачу ОСОБА_1 слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 142 ч.1, 206 ч.4, 247 ч.2, 263-267,273, 274 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Токмацький міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зняття арешту майна задовольнити повністю.

Скасувати арешт майна ОСОБА_1, скасувавши обтяження №2084332 від 14.06.2005 року арешт невизначеного майна, всього майна, підставою якого є постанова Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 17 жовтня 2003 року №11546/07.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, рнкопп НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії СА № 663592 виданий Токмацьким МВ УМВС України в Запорізькій області 26.02.1998 року, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 31.01.2018 року згідно квитанції АТ «МетаБанк» № П541/6164217/1 від 31.01.2018 року, в сумі 704,80 гривень, тобто в розмірі 352,40 (триста пятдесят дві) гривні 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: