Провадження № 2/522/6097/18
Справа № 522/6745/18
22 листопада 2018 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна, -
До Приморського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна.
Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що оскільки матеріали виконавчих проваджень №В-5/879, №23114088, №В-5/398, №27940479 були знищенні, а відповідні виконавчі провадження було завершено, необхідно зняти арешти з її майна, які були накладені в ході вказаних виконавчих проваджень. Існування вказаних арештів повністю унеможливує реалізацію позивачем законних прав яв власника.
Ухвалою суду від 20.04.2018 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Після усунення недоліків позову ухвалою суду від 21.05.2018 року провадження у справі було відкрито та ухвалено розгляд справи проводити у загальному позовному порядку з призначенням підготовчого засідання.
Ухвалою суду від 18.06.2018 року по справі було витребувано докази, а саме матеріали виконавчого провадження, на підставі яких були накладені арешти на все нерухоме майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), а саме повідомити чи відкриті вони станом на 16.03.2018 року, зазначити номери виконавчих проваджень та прізвище, імя та по батькові державного виконавця.
Ухвалою суду від 04.09.2018 року по справі було закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Також залучено ОСОБА_2 Малиновський відділ ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області в якості правонаступника відповідача по даній справі.
20.09.2018 року розгляд справи було відкладено у звязку з неявкою сторін.
У судове засідання 21.11.2018 року позивач та її представник не з'явились, надали до суду заяву, згідно якої просили провести судове засідання у їх відсутність та задовольнити позов у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Представника відповідача у судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за її відсутністю суду не надано. Також відзив від відповідача до суду не надходив.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.
У звязку з цим, датою складення цього судового рішення є 22.11.2018 року.
Суд, вивчивши матеріали справи, додані до неї документи, оцінивши надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У якості підстав обтяження нерухомого майна було зазначено:
-постанову про відкриття виконавчого провадження, В-5/879, 29.09.2010, ОСОБА_2 Малиновський ВДВС Одеського МУЮ, ОСОБА_3.
-постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №23114088, 23.12.2010, перший Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_4
-постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 30973784, 31.01.2012, перший Малиновський ВДВС Одеського МУЮ, ОСОБА_3, В-5/398.
-постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №27940479, 02.09.2011, ОСОБА_2 Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_4
Після виявлення вказаних обставин, позивач звернулася до відділу ДВС з проханням надати їй можливість ознайомитися з даними виконавчими провадженнями, на що їй повідомили, що таких виконавчих проваджень вже немає, і що вони або завершенні або матеріали виконавчих проваджень знищенні.
-виконавче провадження №23114088 з примусового виконання виконавчого листа Малиновського районного суду м. Одеси №2-5315/2009 від 29.11.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» грошових коштів у розмірі 1 468 399,06 грн. В рамках виконавчого провадження державним виконавцем відділу постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №23114088 від 23.12.2010 р. накладено арешт на все майно боржника.
-виконавче провадження №27940479 з примусового виконання виконавчого листа №2-4856/09 від 18.01.2011 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1.
Також у листі було зазначено, що надати більш детальну інформацію не представляється можливим, у звязку з тим, що виконавчі провадження були закінчені та знищені згідно з пунктом 9.9. «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» у звязку з закінченням терміну їх зберігання.
Таким чином, відповідач не надав інформації окремо по кожному виконавчому провадженні, на підставі яких були накладені арешти на все нерухоме майно позивача, оскільки виконавчі провадження(№В-5/879, №23114088, №В-5/3 98, №27940479) закінчені та знищені.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.02.2016р. №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Положеннями ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.02.2016р. №1404-VIII встановлено, що про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Таким чином, оскільки станом на 19.09.2018 року на виконанні в ОСОБА_2 Малиновському відділі ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області виконавчих проваджень: №В-5/879, №23114088, №В-5/398, №27940479, на підставі яких були накладені арешти на все нерухоме майно ОСОБА_1, не перебуває, оскільки вони є закінченні та знищені, правові підстави наявності, а також продовження арештів всього нерухомого майна позивача відсутні.
Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.02.2016р. №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.02.2016р. №1404-VIII арешт може бути знятий за рішенням суду.
Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст.391 ЦК України особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майно.
Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, що передбачений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних та оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У відповідності до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
При цьому, відповідно до ст.ст.11, 15 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Беручи до уваги, що ОСОБА_2 Малиновський відділ державної виконавчої служби м. Одеси позбавлений можливості зняти обтяження з нерухомого майна позивача, оскільки у відділі матеріали справи знищені за строком зберігання, суд вважає, що інший спосіб у позивача щодо захисту своїх прав відсутній і тому необхідно зняти арешти, що були накладені на все нерухоме майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) в ході виконавчих проваджень №В-5/879, №23114088, №В-5/398, №27940479.
Згідно зі статтею 1 ОСОБА_2 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Суд враховує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 ОСОБА_2 протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов'язком захисту основоположних прав конкретної особи.
З урахуванням усталеної практики ЄСПЛ, суд приходить до висновку, що зазначені обмеження (обтяження) порушують права позивача на мирне володіння своїм майном та остання не має іншої можливості захистити свої речові права.
У зв'язку з зазначеним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з всього нерухомого майна позивача, що були накладені на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, В-5/879, 29.09.2010; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №23114088, 23.12.2010; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 30973784, 31.01.2012; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №27940479, 02.09.2011, є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 40, 56, 59 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 15-16, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 30, 43-44, 49, 76 - 84, 89, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
Зняти арешти з всього нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), що були накладені в ході виконавчих проваджень, підстави обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, В-5/879, 29.09.2010, ОСОБА_2 Малиновський ВДВС Одеського МУЮ, ОСОБА_3; постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №23114088, 23.12.2010, перший Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_4; постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 30973784, 31.01.2012, перший Малиновський ВДВС Одеського МУЮ, ОСОБА_3, В-5/398; постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №27940479, 02.09.2011, ОСОБА_2 Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_4.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду виготовлено 22.11.2018 року.
Суддя Домусчі Л.В.