№ 637/1226/18
№ 2/637/396/18
РІШЕННЯ

Іменем України

19 листопада 2018 року с.м.т. Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Островської Н.І.,

за участю секретаря Бутрик Ю.С.,

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження у с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання ,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

Як підставу позову зазначено, що 17.05.2008 року між нею і ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3. Про укладення договору їй стало відомо у серпні 2018 року у приватного нотаріуса Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 при спробі скласти заповіт. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 з 23.05.2008 року є власником житлового будинку, розташованого за адресою: розташований за адресою: Харківська область, Шевченківський район, с. Первомайське, вул. Гагаріна, 1 на підставі договору довічного утримання від 17.05.2008 року. Згідно вимогам законодавства відповідач взяла на себе зобовязання довічно утримувати та доглядати її. Оригінал договору довічного утримання від 17.05.2018 року забрала собі ОСОБА_2, внаслідок чого вона не була ознайомлена з його умовами, оскільки вважала, що підписує заповіт на користь відповідача. Вважає, що відповідач не виконує взяті на себе обовязки, передбачені діючим законодаством відповідно до договору, не звертає уваги на потреби і стан здоровя позивача, не забезпечує позивача харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою, не здійснює сплату комунальних послуг. Протягом строку дії договору довічного утримання вона самостійно забезпечувала себе, та взагалі будь-якої підтримки з утримання та догляду не потребувала. Розірвати договір довічного утримання в добровільному порядку відповідач відмовляється. Оскільки відповідач не виконує умови договору довічного утримання і продовжує ігнорувати взяті на себе обовязки, вважає, що договір довічного утримання підлягає розірванню.

Позивач просить розірвати договір довічного утримання, який укладений 17.05.2008 року між нею і відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3, реєстраційний № 907, повернути сторони у первісний стан, який існував до укладення договору, визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, Шевченківський район, с. Первомайське, вул. Гагаріна, 1.

23.10.2018 року направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача, та отримавши відповідь 26.10.2018 року, ухвалою судді від 29.10.2018 року провадження по справі відкрито і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Станом на 19.11.2018 року відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні позивач підтримала позов та наполягала на його задоволенні.

Відповідач визнала позов у повному обсязі і не заперечувала проти його задоволення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, зясувавши всі обставини справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

17.05.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3, реєстраційний № 907 (а.с. 50).

Пунктами 1, 6 договору довічного утримання передбачено, що відчужувач ОСОБА_1 передала у власність набувача ОСОБА_2 житловий будинок, який розташований за адресою: Харківська область, Шевченківський район, с. Первомайське, вул. Гагаріна, 1, а ОСОБА_2 зобовязалася довічно утримувати свою мати ОСОБА_1, забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою.

Відповідно до довідки МСЕ № 039615 від 22.04.1999 року ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи загального захворювання (а.с. 4, 30).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Згідно зі статті 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

В силу частин другої, третьої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору в судовому порядку зобов'язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 про укладення договору довічного утримання їй стало відомо у серпні 2018 року у приватного нотаріуса Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 при спробі скласти новий заповіт.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 141844051 від 18.10.2018 року та № 141908763 від 19.10.2018 року, Витягу з Державного реєстру правочинів № 5936199 від 17.05.200 року, ОСОБА_2 з 23.05.2008 року є власником житлового будинку, розташованого за адресою: розташований за адресою: Харківська область, Шевченківський район, с. Первомайське, вул. Гагаріна, 1, на підставі договору довічного утримання від 17.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3, реєстраційний № 907, на вищезазначений житловий будинок накладено обтяження у вигляді заборони відчуження, підставою для чого є спірний договір від 17.05.2008 року (а.с. 23-25, 37-39, 51, 52).

Після укладення договору довічного утримання відповідач не виконує обовязки, передбачені договором відповідно до законодавства, не звертає уваги на потреби і стан здоровя позивача, не забезпечує позивача харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою, не здійснює сплату комунальних послуг.

Протягом строку дії договору довічного утримання позивач самостійно забезпечувала себе усім необхідним, була зареєстрована та постійно проживала в житловому будинку, розташованому за адресою: Харківська область, Шевченківський район, с. Первомайське, вул. Гагаріна, 1 (а.с. 5, 32, 45), самостійно сплачувала рахунки за комунальні послуги, зокрема за електропостачання та газопостачання згідно наданим квитанцям (а.с. 33-36, 40-43).

Розірвати договір довічного утримання в добровільному порядку відповідач відмовляється.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, враховуючи факт визнання відповідачкою позову, суд дійшов висновку, що вказаний договір підлягає розірванню.

Керуючись ст.ст. 11-13, 89, 263-265, 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 629, 744, 749, 751, 755, 756 Цивільного кодексу України ,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 17.05.2008 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та посвідчений приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3, реєстраційний № 907.

Повернути сторони у первісний стан, який існував до укладення договору.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з дня набрання рішенням суду законної сили право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, Шевченківський район, с. Первомайське, вул. Гагаріна, 1.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

Суддя

ОСОБА_4