Головуючий суду 1 інстанції - Кудрявцев І.В.
Доповідач -Суддя доповідач: Луганська В.М.
Справа № 431/2835/17
Провадження № 22ц/782/1011/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області колегія суддів цивільної палати у складі:

головуючого Луганської В.М.,

суддів: Дронської І.О., Коротенка Є.В.

за участю секретаря: Перишкіна Т.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_2, представник позивача - ОСОБА_3

представник сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Калмичанка» - Холодов Л. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Луганської області у м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 07 грудня 2017 року ухваленого Старобільським районним судом Луганської області у складі: ОСОБА_5 в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Калмичанка» про розірвання договору оренди, скасування державної реєстрації, стягнення боргу, інфляційних витрат, пені та 3 % річних,

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Калмичанка» (далі СТОВ Агрофірма «Калмичанка») про розірвання договору оренди, стягнення заборгованості за оренду землі. В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначив, що 01.09.2006 року позивач уклав з СТОВ Агрофірма «Калмичанка» договір оренди землі, яка належить йому на праві приватної власності, відповідно до державного акту НОМЕР_1 виданого 09 серпня 2001 року Калмиківською сільською Радою. Договір зареєстровано відділом Держкомзему у Старобільському районі Луганської області 01.09.2006 р. № 279. Примірника договору оренди позивач на руках не мав. В кінці липня 2012 року він отримав примірник договору оренди землі, і в цьому примірнику зазначено, що строк дії договору 20 років. Позивач не міг розуміти, як так сталося, що він укладав договір оренди на 7 років, а в договорі зазначено 20 років. Позивач зазначив, що він не збирався здавати свій пай в оренду, а обробляти землю самостійно, оскільки термін дії договору мав сплинути 01.09.2013 року. Позивач посилається на те, що його волевиявлення було направлено на укладання договору оренди на 7 років, яким чином в примірнику договору, який йому видали з'явилася цифра 20 йому не відомо. З цього приводу позивач звертався декілька раз з заявами у відділ Держкомзему за роз'ясненням, 01.02.2017 р. подавав заяву до прокуратури.

Позивач зазначив, що відповідачем не виконувалися умови договору та порушувалися норми чинного законодавства, відповідач не в повному обсязі сплачував орендну плату, розмір орендної плати не переглядався. На час підписання договору оренди землі діяв Указ Президента України «Про внесення змін до статті 1 Указу Президента України від 2 лютого 2002 року № 92 (92/2002) «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», який зобов'язує орендарів виплачувати орендну плату не менше 1,5% грошової вартості земельного паю. На протязі 2006 - 2010 років відповідач виплачував завідомо занижену орендну плату, про що позивач не міг знати, бо орендна плата видавалась зерном та насінням соняшника, ціни на них не повідомлялись агрофірмою при розрахунку. Про вказані обставини позивачу стало відомо тільки 17.01.2017 року. За 10 років договір оренди переглядався один раз в 2011 році, підписана додаткова угода, орендна плата була збільшена до 3,49%, але в 2012 та 2013 роках знову занижена. Позивач посилається у позовній заяві, що розмір плати за оренду його земельної ділянки не відповідає вимогам Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян- власників земельних ділянок та земельних часток (паїв) від 02.2002 року №92/2002 зі змінами, яким встановлено запровадження орендної плати за оренду земельних ділянок в розмірі не менше 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Відповідачем всупереч вказаним вимогам не приведено п.13 договору у відповідність та не збільшено розмір орендної плати. Відповідач не погодився з пропозицією позивача щодо додаткової угоди до п.п.13, 28 у 2017 році, а запропонував позивачу свої зміни, які не влаштовують позивача. На усне звернення позивача в 2013 році про дострокове розірвання договору оренди через вказане невиконання договірних умов відповідач пообіцяв віддати пай, але все відтягував, називаючи все нові і нові дати, а потім сказав, що не обіцяв взагалі нічого. 15.08.2016 року позивач подавав письмову заяву про дострокове припинення договору оренди землі, але йому було відмовлено. Позивач вважає, що відповідачем порушуються умови договору, відповідач систематично занижував орендну плату, внаслідок чого наявна заборгованість, крім того, позивача посилається на його право на отримання інфляційних витрат, пені та 3% річних. У зв'язку з викладеним позивач просив суд розірвати достроково договір оренди землі, укладений 01.09.2006 року належної позивачу на праві приватної власності, відповідно до Державного акту НОМЕР_1 виданого 09 серпня 2001 року Калмиківською сільською Радою земельної ділянки (паю) кадастровий НОМЕР_2 укладений між ОСОБА_2 та СТОВ Агрофірма "Калмичанка". Стягнути на користь позивача борг, що утворився внаслідок заниження орендної плати з агрофірми «Калмичанка» у сумі 4669,36 грн., інфляційних втрат в сумі 4543,22грн., пені в сумі 3104,84 грн., просив суд витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. покласти на відповідача. Під час розгляду справи позивачем було доповнено заявлені вимоги просив суд стягнути орендну плату за 2017 рік в сумі 16 089, 19 грн.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 07 грудня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до СТОВ Агрофірма «Калмичанка» про розірвання договору оренди, скасування державної реєстрації, стягнення боргу, інфляційних витрат, пені та 3 % річних відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2, в інтересах якого діє його представник ОСОБА_3, подано апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. В апеляційні скарзі посилається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим по справі обставинам, суд не взяв до уваги посилання позивача про те, що позивач підписував договір на 7 років, а не на 20 років. Суд першої інстанції не з'ясував на якій стадії знаходиться розслідування за його заявою, не дав оцінки його зверненню до правоохоронних органів. Суд не дав правової оцінки тому, що відповідно до п.13. договору оренди землі орендна плата повинна переглядатися один раз на три роки, тоді як розмір орендної плати переглядався тільки у 2011 році. В порушення вимог законодавства розмір орендної плати за земельний пай не відповідає встановленому розміру від визначеної відповідно до законодавства вартості земельної частки (паю), діями відповідача допущено суттєве порушення умов договору і договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін. Просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Старобільського районного суду Луганської області від 07 грудня 2017 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги позивача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на доводи апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі та зазначила, що ОСОБА_2 укладав договір оренди землі на 7 років, підписавши договір він не отримав екземпляр договору, який повинен був отримати зразу після реєстрації. Перший аркуш договору відповідачем фасильфіковано, суд не дав ніякої оцінки першому аркушу договору, а мав би призначити експертизу. Відповідач з 2006 по 2010 роки сплачував орендну плату в заниженому розмірі, позивач хоче сам обробляти землю це його власність. Просить суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені вимоги позивача.

Представник відповідача Холодов Л.Ю. апеляційну скаргу не визнав, вважає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено докази і підстав для скасування рішення суду не має. Договір оренди земельної ділянки укладено на 20 років, з боку позивача з 2006 року по 2017 рік ніяких претензій не було, підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки не має.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначив, що право оренди у орендаря на дану земельну ділянку виникло 01.09.2006 року, а закінчується 01.09.2026 року, договір укладено на 20 років. Посилання позивача, що договір ним було отримано у липні 2012 року не підтверджується доказами. Договір укладено у 4 примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у орендодавця, другий - в орендаря, третій - в Старобільському районному відділі земельних ресурсів, четвертий - в Калмиківській сільській раді. Таким чином, це пояснює те, що даний Договір укладено в 4 примірниках, у кожного зберігається, має однакову юридичну силу і підробити посадовими особами СТОВ агрофірма «Калмичанка» 4 примірника даного договору фактично та практично неможливо. Зазначено, що відповідачем виплачувалась орендна плата відповідно до вимог законодавства та умов договору.

Заслухавши осіб, які з'явилися до судового засідання, доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України ( в редакції на час ухвалення рішення суду) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 10 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) та ст.12 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) та ст.13 ЦПК України ( в редакції на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст.60 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) та ст.81 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи судом апеляційної інстанції) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що ним були встановлені наступні обставини: відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ЛГ ОСОБА_2 належить земельна ділянка №279 площею 8,26га розташована на території Калмиківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт зареєстровано 09.08.2001р. за №559. Відповідно до договору оренди землі від 01.09.2006 року орендодавець ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1. виданого Калмиківською сільською радою 09.08.2001р. реєстраційний номер 559 надає, а орендар СТОВ агрофірма «Калмичанка» приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Калмиківської сільської ради. Договір укладено на 20 років. Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1700 кг. зерно продукції 1-го та 2-го класів та 10 кг. насіння кондиціонного соняшнику за один земельний пай. Орендна плата вноситься у строки з липня по грудень місяць щорічно. Договір зареєстровано в Луганській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 01.09.2006р. за №27. Земельну ділянку відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду орендодавець ОСОБА_2 передав орендарю СТОВ агрофірма «Калмичанка» земельну ділянку загальною площею 8,26га. Згідно повідомлення відділу Держземагентства у Старобільському районі Луганської області від 01.07.2013 року 1.09.2006р. був зареєстрований договір оренди землі між ОСОБА_2 та СТОВ АФ «Калмичанка» на земельну ділянку №279 площею 8,26га терміном на 20 років. Відповідачем СТОВ АФ «Калмичанка» надано довідку від 30.08.2016 року про те, що строк зберігання відомостей щодо нарахування орендної плати в натуральному вигляді 3 роки та надано інформацію щодо нарахування орендної плати за 2013-2015 роки. Згідно довідки на виплату орендної плати орендодавцю ОСОБА_2 з 2013 по 2015 роки за 2013р. нараховано 5366,53, утримано податок 804,98, до видачі 4561,55, видано оз.пшениці, кукурудзи та соняшник на суму 4561,55. За 2014 рік нараховано 7155,38, утримано податок 1073,31, видано готівкою 6082,07 грн. За 2015р. нараховано 8937,07, утримано податок 1340,56, військовий збір 134,06, видано готівкою 7462,45. ОСОБА_2 за період з 01.01.2006р. по 31.12.2015р. отримував доходи з джерел: ТОВ ТД «МАРС», СТОВ Агрофірма «Калмичанка», ВАТ «Сєверодонецьке АТП-10920».

Відповідно до інформації відділу Держгеокадастру у Старобільському районі Луганської області від 17.02.2017 року вартість земельної ділянки (паю) №279 переданої у власність ОСОБА_2 складає з врахуванням коефіцієнтів індексації: за 2006-2007 роки - 81209,84грн., за 2008 року - 83501,92грн., за 2009 рік - 96203,89грн., за 2010-2011 роки - 101870,43грн., за 2012-2014 роки - 178884,48грн., за 2015рік - 223437,89грн., за 2016-2017 роки - 268103,11грн.

Додатковою угодою від 07.07.2011 року до договору оренди землі за реєстраційним №27 від 01.09.2006 року пункт 9 договору викладено у наступній редакції: орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 2100 кг. зерно продукції 1-го та 2-го класів та 10кг насіння кондиційного соняшнику за один земельний пай. ОСОБА_2 виплачено орендну плату за 2014 рік у сумі 6082,07грн., 2015рік у сумі 7462,45грн., за 2016 рік у сумі 10791,15грн. Судом встановлено, що за 2014-2016 роки орендна плата позивачу виплачена відповідачем СТОВ АФ «Калмичанка» у розмірах більше ніж 3% вартості належної позивачу земельної ділянки. Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку щодо необґрунтованості заявлених вимог позивача.

Колегія суддів судової палати вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та встановленим по справ обставинам, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст.ст. 13, 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Статтею 24 вказаного Закону встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ст.22 вказаного Закону орендна плата справляється у грошовій формі.

За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін (ст.23 Закону України «Про оренду землі).

В судовому засіданні встановлено, що 01вересня 2006 року між ОСОБА_2 та СТВО Агрофірма «Калмичанка» укладено договір оренди земельної ділянки (а.с.148-149).

Відповідно до п.1 договору оренди землі від 01.09.2006 року орендодавець на підставі державного акту на право приватної власності на землю (пай) НОМЕР_1, виданого Калмиківською сільською радаю 9.08.2001 року №559 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Калмиківської сільської ради.

Згідно п.8 договору договір укладено на 20 років.

Пунктом 9 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1770 кг зерно продукції 1-го та 2-го класів та 100 кг насіння кондиціонного соняшнику за один земельний пай.

Відповідно до пункту 10 вказаного договору обчислення орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Сторони домовились, що розмір орендної плати переглядається один раз на три роки (п.13 договору).

Вказаний договір оренди землі зареєстровано 01 вересня 2006 року запис №27.

Додатковою угодою до договору оренди сторонами 07.07.2011 року до п.9 договору внесено зміни та сторони встановили, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 2100 кг зернопродукції1-го та 2-го класів та 100 кг насіння кондиційного соняшнику за один земельний пай.

Земельна ділянка згідно акту прийому-передачі земельної ділянки від 01.09.2006 року була передана ОСОБА_2 СТВО Агрофірмі «Калмичанка» (а.с.).

10.08.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу довідки про виплачену орендну плату з 2006 року по 2015 рік.

Відповідачем листом від 30.08.2016 року було проінформовано позивача, що строк зберігання відомостей щодо нарахування орендної плати в натуральному вигляді - 3 роки, та надав інформацію про розмір орендної плати за 2013-2015 роки (а.с.31, 32).

Згідно довідки на виплату орендної плати орендодавцю ОСОБА_2 з 2013 по 2015 роки за 2013р. нараховано 5366,53, утримано податок 804,98, до видачі 4561,55, видано оз.пшениці, кукурудзи та соняшник на суму 4561,55. За 2014 рік нараховано 7155,38, утримано податок 1073,31, видано готівкою 6082,07 грн. За 2015р. нараховано 8937,07, утримано податок 1340,56, військовий збір 134,06, видано готівкою 7462,45.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу було виплачена відповідачем орендна плата за 2014 рік у сумі - 6082, 07 грн., за 2015 рік - 7462, 45 грн., за 2016 рік - 10791, 15 грн., що підтверджується письмовими доказами ( а.с.123-128) і ці обставини позивачем не заперечувалися у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до довідки Головного управління Держгеокадастру в Луганській області від 17.02.2017 року №03-03-23/783 (а.с.38) вартість земельної ділянки (паю) 270 (рілля), переданої у власність ОСОБА_2 складає за 2006-2007 роки з урахуванням коефіцієнту індексації 2, 551 - 81209,84грн., за 2008 року з урахуванням коефіцієнту індексації 2,623 - 83501,92грн., за 2009 рік з урахуванням коефіцієнту індексації 3, 022 - 96203,89грн., за 2010-2011 роки з урахуванням коефіцієнту індексації 3, 2 - 101870,43грн., за 2012-2014 роки з урахуванням коефіцієнту індексації 3, 2 та 1, 756 - 178884,48грн., за 2015рік з урахуванням коефіцієнту індексації 3, 007 та 1, 756 - 223437,89грн., за 2016-2017 роки з урахуванням коефіцієнту індексації 4, 796 та 1, 756 - 268103,11грн.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем з 2014 року орендна плата виплачується позивачу у розмірах більше ніж 3% від вартості земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексації. Вказані обставини позивачем та його представником в судовому засіданні не спростовано та не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували докази, які надавалися представником відповідача, а саме довідку від 05.09.2017 року №107 про нарахування та виплату орендної плати ОСОБА_2 (а.с.126), відомості на виплату грошей (а.с.123, 125, 128).

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідачем в період з 2006 року по 2012 рік відповідач порушував умови договору оренди землі та виплачував орендну плату у розмірі меншому ніж передбачено п.9 договору оренди від 01.09.2006 року.

Відповідно до п.38 договору оренди землі від 01.09.2006 року дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також і інших підстав, визначених законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються ЗК України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Положеннями статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті "д" частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Разом з тим згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Виходячи із аналізу зазначених вимог закону для розірвання договору оренди землі за ініціативою однієї із сторін необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідач сплачував позивачу орендну плату в розмірі меншому ніж передбачено умовами договору про оренду землі, не надано доказів наявної заборгованості по орендній платі за період з 2006 по 2012 роки.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заявлених вимог позивача відповідає встановленим по справі обставинам та вимогам закону і підстав для розірвання договору оренди землі з підстав, зазначених в позовній заяві не має.

Колегія суддів судової палати не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в частині того, що позивач укладав договір оренди на сім років, оскільки ці обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 12.09.2017 року було витребувано у відділі Держгеокадастру у Страробільському районі Луганської області оригінал договору оренди землі укладений 01.09.2006 року, укладений між ОСОБА_2 та СТВО АФ «Калмичанка», зареєстрований у Державному реєстрі земель за №27 від 01.09.2006 року, який є в матеріалах справи (а.с.148-149) з якого вбачається що договір укладено на 20 років.

Згідно ст. 11 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст.60 ЦПК України (в редакції на час ухвалення рішення) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Позивачем та його представником не надано до суду належних та допустимих доказів того, що п.8 договору фальсифіковано відповідачем та договір укладався позивачем на 7 років. Так само не знайшли свого підтвердження в судовому засідання посилання представника позивача на те, що екземпляр договору оренди позивачем отримано у 2012 році. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 лише 01.02.2017 року звернувся із заявою до правоохоронних органів стосовно підробки договору оренди земельної ділянки. Саме по собі звернення до правоохоронних органів з цього питання не є належним та допустимим доказом того, що договір позивачем укладався на сім років. Посилання представника позивача на те, що було замінено першу сторінку договору де було зазначено, що договір укладався на 7 років не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні та спростовується оригіналом договору оренди землі, який було витребувано за ухвалою суду. Посилання представника апелянта, що листки договору повинні бути прошиті та скріплені підписами не заслуговують уваги, оскільки норми Закону України «Про оренду землі» не містить таких вимог до оформлення договору оренди землі.

Не заслуговують уваги доводи апеляційної скарги в частині того, що відповідач сплачував орендну плату у меншому розмірі ніж передбачено Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян- власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» від 02 лютого 2002 року №92/2002 зв змінами, виходячи з наступного: згідно ст. ст. 13, 14 Закону України «Про оренду землі»договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 24 вказаного Закону встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Розмір та умови оплати, указані в договорі, не можуть суперечити чинному на час укладення договору законодавству.

Пунктом 1 Указу Президента № 92/2002 у редакції, чинній на момент укладення сторонами договору оренди земельної ділянки, визнано одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема, шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 1,5 відсотка визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря.

Відповідно до п.5 договору оренди земельної ділянки нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить - 31 834, 51 грн. Отже, розмір орендної плати земельної ділянки (паю) повинен бути не меншим 31854,51*1,5%:100%=477,52 грн., а з урахуванням індексу інфляції не менше 594, 74 грн.( 1,5% від грошової оцінки земельної ділянки, що визначена договором оренди землі - 31834, 51 грн. з урахуванням індексу інфляції). Як вбачається із відомостей, які надані позивачем з інформаційного фонду Державного реєстру осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утримання податків (а.с.34, 35) позивач у 2006 році отримав від відповідача суму 994, 25 грн., у 2007 році - 979, 49 грн. Тобто, розмір орендної плати за вказані роки не був нижчим 1,5 % від грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексів інфляції.

Указом Президента України № 725/2008 внесено зміни до Указу Президента № 92/2002 та встановлено розмір орендної плати не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Цей Указ набрав чинності з дня його опублікування. В його тексті відсутнє посилання на те, що його дія розповсюджується на договори, укладені до набрання ним чинності, а тому змінити розмір орендної плати можна лише за згодою сторін. Позивачем не надано суду доказів того, що позивач звертався до відповідача з пропозицією щодо зміни розміру орендної платі у період з 2008 по 2016 роки, так само не надано доказі того, що відповідачем було відмовлено у перегляді розміру орендної плати.

Не заслуговують уваги доводи апеляційної скарги в частині того, що судом не досліджувалися документи за аркушами справи115, 122,123, 124, 125, 126, 127, 128, оскільки це спростовується журналом судового засідання. Позивачем та його представником не зверталися до суду першої інстанції щодо зауважень на журнал судового засідання.

Висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні заявлених вимог позивача стосовно стягнення орендної плати за 2017 рік правильний, оскільки відповідно до п.11 договору оренди землі оренда плата вноситься з липня по грудень, на час ухвалення судового рішення не сплинув строк виплати орендної плати за 2017 рік, а позивачем не надано суду доказів, що відповідач відмовився від виконання своїх зобов'язань в цій частині. При розгляді справи в суді апеляційної інстанції представник позивача пояснила, що орендна плата за 2017 рік отримана позивачем тому, доводи представника позивача в цій частині не заслуговують уваги.

Колегія суддів судової палати погоджується з доводом апеляційної скарги в частині того, що судом не досліджувалися документи , які знаходяться на аркушах справи130, 131, 157. Однак ця обставина не є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. 268, 382, 381, 383, 384, 386 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 07 грудня 2017 року залишити без задоволення.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 07 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови

Повний текст постанови складено 02 березня 2018 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді І.О. Дронська

Є.В. Коротенко