УХВАЛА

14 травня 2018 року

м. Київ

справа № 310/4334/15-ц

провадження № 61-16159св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя - доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 вересня 2015 року у складі головуючого судді Троценко Т. А. та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14 грудня 2015 року у складі колегії суддів: Осоцького І. І., Кухаря С. В., Панкеєва О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), у якому просив визнати кредитний договір удаваним в частині зазначення позичальника з моменту його укладення, визнати позичальником за цим кредитним договором ОСОБА_6

Позовна заява мотивована тим, що 19 вересня 2006 року між ним та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір, за умовами якого позичальнику надано кредит в розмірі 30 000 доларів США зі сплатою 14 % річних строком користування до 19 червня 2016 року. У рахунок забезпечення повернення кредитних коштів між банком на ОСОБА_7 19 червня 2006 року укладено договір іпотеки, предметом якого є належна ОСОБА_7 однокімнатна квартира АДРЕСА_1.

Вважає, що укладений між ним та банком кредитний договір є удаваним в частині зазначення його позичальником, оскільки кредит в розмірі 30 000 доларів США був отриманий на прохання ОСОБА_6 зі згоди на це працівників банку. Одразу після отримання кредитних коштів, він передав їх ОСОБА_6, який розпорядився ними на свій розсуд.

Вказані обставини встановлено вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 січня 2015 року, яким ОСОБА_6 визнано винним за частиною першої статті 358 КК України.

Кредитний договір в частині зазначення позичальника був підробленим, усі дії позичальника виконував ОСОБА_6, про що було відомо працівникам банку. Також ОСОБА_6 написав ОСОБА_4 листа, у якому гарантував повернення кредитних коштів банку. Таким чином, просив позов задовольнити.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14 грудня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

У лютому 2016 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03 березня 2016 року року відкрито касаційне провадження у справі.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 260, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу № 310/4334/15-ц за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_6 про визнання кредитного договору удаваним в частині зазначення позичальника з моменту його укладення та визнання позичальником призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п'яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О.Антоненко

В. І.Крат