УХВАЛА

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 631/1919/16-ц

провадження № 61-15415св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В.І. (суддя-доповідач), Антоненко Н.О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Харківської області від 24 січня 2018 року у складі колегії суддів Кружиліної О. А., Бровченка І. О., Бурлака І. В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов мотивований тим, що з 13 листопада 2015 року вона працювала на посаді фахівця з питань соціальної роботи із суб'єктами пробації Нововодолазького районного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПС України в Харківській області (далі - Нововодолазький РВ КВІ).

Наказом УДПС України в Харківській області від 07 жовтня 2016 року № 160/ОС-16 вона звільнена за пунктом 3 частини першої статті 36 КЗпП України (у зв'язку з призовом або вступом на військову службу).

Зазначала, що її безпідставно звільнили із займаної посади, в порушення гарантій, передбачених Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу».

З урахуванням наведеного просила суд скасувати наказ УДПС України в Харківській області від 07 жовтня 2016 року № 160/ОС-16 в частині звільнення ОСОБА_4 з 30 серпня 2016 року з посади фахівця (з питань соціальної роботи із суб'єктами пробації) Нововодолазького РВ КВІ за пунктом 3 частини першої статті 36 КЗпП України, поновити її на роботі на посаді фахівця (з питань соціальної роботи із суб'єктами пробації) Нововодолазького РВ КВІ з 30 серпня 2017 року, стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 24 жовтня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Скасовано наказ УДПС України в Харківській області від 07 жовтня 2016 року № 160/ОС-16 в частині звільнення ОСОБА_4 з посади фахівця (з питань соціальної роботи із суб'єктами пробації) Нововодолазького РВ КВІ УДПС України в Харківській області за пунктом 3 статті 36 КЗпП України (у зв'язку з призовом або вступом на військову службу).

Визнано ОСОБА_4 звільненою з УДПС України в Харківській області з посади фахівця (з питань соціальної роботи із суб'єктами пробації) Нововодолазького РВ КВІ УДПС України в Харківській області за пунктом 1 статті 40 КЗпП у зв'язку з ліквідацією територіальних органів УДПС.

Стягнено з УДПС України в Харківській області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 46 962,50 грн.

Рішення в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць, тобто в сумі 3 168,75 грн, допущено до негайного виконання.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 14 грудня 2017 року абзац четвертий та п'ятий рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 24 жовтня 2017 року викладено в наступній редакції: «Стягнути з УДПС в Харківській області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 46 962 грн 50 коп. з вирахуванням всіх обов'язкових платежів та внесків.

Рішення в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць, тобто в сумі 3 168 грн 75 коп., з вирахуванням всіх обов'язкових платежів та внесків, допустити до негайного виконання».

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з положень статей 36, 119 КЗпП України, статті 39 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (в редакції, що діяла на час звільнення позивача), статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та тих обставин, що звільнення позивача відбулось з порушенням трудового законодавства, оскільки ОСОБА_4 уклала контракт про проходження строкової служби у Збройних Силах України у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці до закінчення особливого періоду. Крім того, оскільки позивач звільнена незаконно, але її поновлення на попередній роботі неможливо у зв'язку з ліквідацією підприємства, вона повинна бути визнана звільненою за пунктом 1 статті 40 КЗпП у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації.

Постановою апеляційного суду Харківської області від 24 січня 2018 року рішення районного суду скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 добровільно уклала контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України, за умовами якого (пункт 3 ) він є строковим та укладається відповідно до строків, установлених законодавством, за погодженням сторін до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, а тому гарантії, передбачені статтею 119 КЗпП України на неї не розповсюджуються, і відповідно звільнення з посади фахівця (з питань соціальної роботи із суб'єктами пробації) Нововодолазького РВ КВІ ДПС України в Харківській області є законним та відповідає вимогам частини 3 статті 36 КЗпП України.

У березні 2018 року до суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 у якій вона, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати постанову суду та залишити рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 24 жовтня 2017 року.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п'яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу № 631/1919/16-ц за позовом ОСОБА_4 до Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу призначити до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі із п'яти суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. І. Журавель

Н. О.Антоненко

В. І.Крат