АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/771/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2018 року, постановленої під головуванням судді Мельник І.О., у справі за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, -:

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, обґрунтовуючи подання тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває зведене виконавче провадження, до складу якого входять шість виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь юридичних осіб в загальній сумі 10420252 гривень 70 копійок.

Виконавче провадження перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з 2011 року. Станом на 30 листопада 2017 року рішення суду не виконано. Боржник на вимоги державного виконавця щодо виконання рішення суду ухиляється. Державним виконавцем неодноразово здійснювались виходи за адресою місця проживання боржника, були залишені виклики до державного виконавця, проте боржницею жодних заходів спрямованих на виконання рішення суду не виконано. В результаті проведених виконавчих дій встановлено, що гр. ОСОБА_1 належить на праві приватної власності 1/4 частина трикімнатної квартири, яка в результаті електронних прилюдних торгів не була реалізована, а стягувачі на пропозицію державного виконавця залишити за собою нереалізоване майно в рахунок погашення боргу не виявили бажання. Іншого майна, належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення в результаті проведених виконавчих дій не виявлено. Згідно Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України боржник ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 неодноразово перетинала державний кордон України.

На підставі наведених обставин головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області просив суд обмежити ОСОБА_1 в праві виїзду за межі України до виконання нею зобовязань згідно рішення суду.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2018 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, дата народження 28 січня 1964 року, РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1, без вилучення паспорту до виконання нею своїх зобов'язань перед стягувачем.

Копію ухвали направлено для виконання до Адміністрації Державної прикордонної служби.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні подання. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказала що в ухвалі суду не зазначено фактів та конкретних доказів, які б підтверджували те, що боржник ухилявся від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що боржниця жодних заходів спрямованих на виконання рішення суду не здійснила та ухиляється від виконання судового рішення.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 03 грудня 2009 року головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Черкаській області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-1927 виданого 22 жовтня 2009 року Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1, ТОВ «Комбінат продовольчих товарів «Моринський», ФГ «Уелсі» на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості по кредиту в сумі 5964933 гривень 13 копійок, що складає еквівалент 774666, 64 доларів США, заборгованості по процентам в сумі 366103 гривень 51 копійок, що в еквіваленті складає 47545, 91 доларів США, пеню в сумі 376322 гривень 11 копійок (а.с. 4).

Вказане виконавче провадження разом з пятьма іншими обєднано в зведене виконавче провадження №16271662.(а.с.6,7)

Звертаючись до суду з поданням головний державний виконавець вказував, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, пунктом 5 частини 1 ст. 6 цього Закону передбачено, що підставою для тимчасового обмеження права громадянина на виїзд з України є його ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

У сучасній українській мові слово "ухилення" тлумачиться так: 1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань покладених судовим рішенням», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Зобов'язання боржника у виконавчому провадженні визначено частиною 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», а саме боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

При зверненні до суду з вказаним поданням державним виконавцем не зазначено в поданні та не надано доказів того, що постанова про відкриття виконавчого провадження направлялась боржнику, що державний виконавець надавав боржнику строк для подання достовірних відомостей про свої доходи та майно, в тому числі яке знаходиться в інших осіб, що боржник викликався державним виконавцем.

Тобто не надано жодного доказу, який підтверджував би свідоме невиконання боржником обовязків встановлених законом. До подання додано матеріали які свідчать про розшук майна боржника, а не його ухилення.

Сама наявність заборгованості у виконавчому провадженні не може бути підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України, а ухилення від виконання зобов'язань не доведено жодним доказом.

За повідомленням Державної прикордонної служби України (а.с.9) останній раз ОСОБА_1 перетинала державний кордон України в 2016 році до Єревану де проживає її літнього віку мати, що підтверджується свідоцтвом про народження, паспортом, довідкою (а.с.36,37,38).

Вказані обставини підтверджують ту обставину, що перетин кордону ОСОБА_1 здійснювала вимушено, з метою виконання зобовязання щодо утримання своїх батьків, а не з метою ухилення від виконання зобовязань за рішенням суду.

Оскільки належних та допустимих доказів того, що боржник ОСОБА_1 має намір ухилятись або ухиляється від виконання судового рішення, в тому числі і шляхом залишення території України, суду не надано, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення подання.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні подання державного виконавця з вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2018 року, постановленої під головуванням судді Мельник І.О., у справі за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 скасувати.

У задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 5 травня 2018 року.

Судді