Провадження №22-ц/772/460/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач :Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 рокуСправа № 127/2-3425/2007м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

за участю секретаря Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2018 року, постановлену суддею Вінницького міського суду Вінницької області О.О. Венгрин,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Замостянського ВДВС м.Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_3, у якій просив скасувати постанову про арешт коштів боржника від 21.07.2017 р. у ВП №50249382, зобовязання здійснити перерахунок заборгованості по аліментах.

Така скарга мотивована тим, що постановою держвиконавця Замостянського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_3 від 21.07.2017 накладено арешт на його кошти, які знаходяться на рахунку у ПАТ КБ Приватбанк. Постанову державного виконавця вважає незаконною та необгрунтованою, оскільки в ній неправильно зазначено його місце роботи (на час винесення постанови він працював в ДНЗ №27 по вул. Острожського, 33 м. Вінниці); державним виконавцем не надіслано йому копії постанови; він не згоден з розміром заборгованості по аліментних платежах на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, якому вже виповнилось 18 років, а тому він не може бути боржником, а отже виконавче провадження має бути закритим. Також державним виконавцем не враховано, що кошти, на які накладено арешт - компенсація за шкоду, завдану злочином.

З огляду на вказане він просив скасувати постанову про накладення арешту на кошти, зобовязати керівництво Замостянського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області дати доручення іншому державному виконавцю зробити перерахунок заборгованості по аліментах.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2018 року заяву ОСОБА_2 залишено без задоволення.

З такою ухвалою ОСОБА_2 не погодився та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що постановлена ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України Апеляційний суд Вінницької області здійснює повноваження до утворення апеляційних судів в апеляційних округах.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, прийшов до наступного висновку.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам ухвала суду відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні Замостянського відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області перебуває виконавче провадження №50249382 з виконання виконавчого листа №2-3425/2007 від 21.06.2012 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання дитини.

Постановою державного виконавця Центрального ВДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 11.02.2016 закінчено виконавче провадження з направленням виконавчого документа до Замостянського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за підвідомчістю; заборгованість по аліментам станом на 01.02.2016 становила 11770,48 грн.

22.02.2016 державним виконавцем Замостянського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50249382.

Стягувач ОСОБА_5 17.07.2017 подала заяву до Замостянського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, в якій повідомила про відкритий в ПАТ КБ Приватбанк рахунок на імя боржника ОСОБА_2 і заявила клопотання про накладення арешту на цей рахунок з метою виконання рішення суду про стягнення аліментів.

21.07.2017 державним виконавцем Замостянського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_3 винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_2, які знаходяться на рахунку: МФО 305299, ПАТ КБ Приватбанк, номер рахунку 029538, копія постанови надіслана сторонам виконавчого провадження простою кореспонденцією.

ПАТ КБ Приватбанк прийняв до виконання постанову державного виконавця Замостянського ВДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_3 від 21.07.2017, арешт на рахунок накладено.

На а.с. 11 - розрахунок заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів у ВП №50249382, станом на 30.09.2017 р.

Заборгованість ОСОБА_2 по аліментах станом на 30.09.2017 складає 8661,03 грн.

Відповідно до копії виконавчого листа №127/27713/15-ц від 16.05.2017 з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню 3500,00 грн. матеріальної шкоди, 2000,00 грн. моральної шкоди, 300,00 грн. витрат на правову допомогу. Заявник (боржник) ОСОБА_2 стверджує, що саме кошти у відшкодування моральної шкоди за вироком суду, знаходились на арештованому рахунку.

Залишаючи без задоволення скаргу ОСОБА_2 суд виходив з того, що державним виконавцем встановлена заборгованість по аліментам, кошти, отримані у відшкодування шкоди не входять до переліку таких, на які заборонено накладати арешт, а тому порушень державного виконавця при накладенні арешту на рахунки боржника немає.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком.

Так, згідно ст. 195 ч. 3 СК України розмір заборгованості по аліментах обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

За змістом ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Апеляційним судом при дослідженні постанови державного виконавця від 21.07.2017 встановлено, що арешт накладено в розмірі грошових коштів в межах суми звернення стягнення з врахуванням суму боргу, витрат виконавчого провадження, штрафів , що в сумі складає 14057 грн.

22.10.2017 року держвиконавцем шляхом винесення постанови було виправлено арифметичну помилку в сумі заборгованості по сплаті аліментів і зазначено суму замість вищевказаної - 8661,03 гривень.

Заявник не погоджується з таким розрахунком боргу, вказує що він є меншим. Крім того кошти на арештованому рахунку не є такими, на які може бути накладений арешт.

Ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, на які саме кошти на рахунку не може бути накладений арешт.

Апеляційний суд вважає , що висновок суду про те, що в звязку з тим, що кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди до такого переліку не входять, а тому заборони накладення арешту на них відсутні, є правильним.

Так, судом апеляційної інстанції було також встановлено, що на час накладення арешту на рахунок боржника, коштів на рахунку було біля 100,00 гривень, як пояснив сам ОСОБА_2. З зазначеного випливає, що посилання останнього, що фактично було накладено арешт на суму , яку він має отримати за рішенням суду, як стягувач , є безпідставним.

Щодо вимоги скаржника зобовязати начальника Замостянського відділу ДВС м. Вінниці передати матеріали провадження для перерахунку заборгованості іншому державному виконавцю суд зазначає таке.

Частиною 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» у разі хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці, звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця, включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби, відводу (самовідводу) державного виконавця, наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення, виконавче провадження може бути передане від одного державного виконавця до іншого.

За змістом п.5 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавче провадження передається від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби у разі: хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці; звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця; включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі державної виконавчої служби; відводу (самовідводу) державного виконавця відповідно до Закону; утворення виконавчої групи між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Таким чином, нормою закону та інструкцією, передбачено виключний перелік підстав, за наявності яких можлива передача матеріалів виконавчого провадження до іншого державного виконавця в межах одного відділу.

Розрахунок заборгованості по аліментах здійснюється державним виконавцем, у провадженні якого перебуває виконавче провадження. Перерахунок заборгованості іншим державним виконавцем не може бути здійснений без передачі провадження іншому виконавцю.

Незгода ОСОБА_2 із розрахунком не є підставою для передачі виконавчого провадження іншому державному виконавцю, а тому його вимога про зобовязання керівництва дати доручення іншому державному виконавцю провести перерахунок боргу задоволенню не підлягає, про що правильно вказав міський суд.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції, керуючись ст. 195 СК України, правильно виходив із того, що у разі незгоди ОСОБА_2 з визначеним розміром заборгованості по аліментам, він має право звернутись до суду в порядку позовного провадження для її встановлення.

Отже, суд не бере до уваги доводи скарги щодо незаконності постанови державного виконавця, оскільки вони є необґрунтованими, безпідставними і не спростовують висновків суду.

При постановленні ухвали Вінницьким міським судом Вінницької області не було порушено норм матеріального чи процесуального права, а тому вона скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 03 березня 2018 року.

Головуючий

Судді: