Справа №442/8616/17
Провадження №2/442/523/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді - Крамара О.В.

з участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и в :

08 грудня 2017 року, ОСОБА_2 звернулася в суд із вказаним вище позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, які встановлено рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.06.2014 року у справі № 442/3424/14-ц по стягненню з ОСОБА_3 в її користь, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 500 грн. щомісяця до 2000 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення нею повноліття; стягувати з ОСОБА_3 в її користь додаткові витрати на неповнолітню дитину ОСОБА_4 09.08.2008р.н., у розмірі 300 грн. щомісячно.

В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.06.2014 року вирішено стягувати з ОСОБА_3 в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 09.08.2008р.н., у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 27 05 2014 року і до досягнення нею повноліття.

Зважаючи на те, що присуджених аліментів не достатньо для належного утримання дитини, вона змушена звернутися до Дрогобицького міськрайонного суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів.

Неповнолітня донька навчається, відвідує гуртки, у зв'язку із цим дитина, потребує матеріальної допомоги, існують інші витрати, пов'язані з харчуванням, одягом, лікування (дочка знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря з діагнозом Дискінезія ЖВШ).

З врахуванням наведеного, вона змушена звернутися з даним позовом в суд.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що в нього не має змоги платити аліменти в більшому розмірі, а тому позову не визнає.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони по справі являються батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 4)

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.06.2014 року у справі № 442/3424/14-ц вирішено стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4 в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 27.05.2014 року до досягнення нею повноліття.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Матеріалами справи встановлено, що після ухвалення вищевказаного рішення про стягнення аліментів, матеріальний стан сторін змінився. Присуджених судом коштів у сумі 500,00грн. не достатньо для забезпечення її нормального утримання та розвитку, дочка росте, хворіє, розвивається, вчиться і потребує додаткових грошових витрат.

Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін, зокрема суд враховує ту обставину, що на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Разом з тим, суд вважає за доцільне роз'яснити сторонам, що мати та батько - найрідніші для дитини люди на землі, тому одним із найосновніших їхніх немайнових прав є можливість постійного або хоча б систематичного спілкування: безпосереднього (прямого), телефонного, листовного. Дитина має природну потребу і право спілкуватися з обома батьками. Відсутність батьківської лінії виховання, справляє на дитину негативний вплив, а брак материнської любові є психологічною травмою на все життя. Разом з тим, спілкування з батьком - це право, а не обов'язок дитини. Якщо дитина через певні обставини відмовлятиметься бачитися з батьком, силувати її ніхто не має права. Такий примус буде актом неповаги до дитини.

Обовязок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

У відповідності до вимог ст. 182 СК України суд враховує, що позивачка виховує та проживає з малолітніми дітьми (сином та дочкою), перебуває у гіршому матеріальному становищі, ніж відповідач. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них.

Враховуючи матеріальне становище позивачки, на утриманні якої знаходиться дочка, а також те, що цінова політика на одяг та продукти харчування в порівнянні з 2014 роком (коли було ухвалено первісне рішення про призначення аліментів) неодноразово змінювалася, суд вважає слушним покликання позивачки на те, що їй важко повноцінно утримувати дочку.

Згідно ст.8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини передбачений Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1991р.

Відповідно до ч.1, 2 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися на перед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Оскільки йдеться про фактично понесені або передбачувані витрати, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 p.)

Судом встановлено, що неповнолітня дочка ОСОБА_5 09.08.2008р.н., навчається, відвідує платні гуртки, знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря з діагнозом Дискінезія ЖВШ, однак позивачем не надано суду доказів, щодо витрат понесених нею на лікування дочки, також не наведено доказів особливих обставин того, які можуть бути передбачувані витрати, а тому суд вважає, що в задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, ч.2 ст.247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст..ст.181-183, ч.1 ст.192, 196 СК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, за рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2014 року по цивільній справі № 442/3424/14-ц, на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 і стягувати аліменти з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6, в твердій грошовій сумі 1200 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Аліменти слід стягувати з моменту набрання чинності даним рішенням.

Виконавчий лист № 442/3424/14-ц виданий Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області на підставі рішення суду від 10 червня 2014 року, після його виконання повернути в суд.

В решті позовних вимог відмовити

Стягнути з ОСОБА_3, 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок - судових витрат в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя О.В. Крамар