АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2018 року

м. Рівне

Справа № 570/5893/16-ц

Провадження № 22-ц/787/321/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Гордійчук С. О.

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання: Брикса Ю.Ю.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідачі: Зорянська сільська рада Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12 грудня 2017 року, ухваленого в складі судді Красовського О.О., повний текст якого складено 12 грудня 2017 року, у справі №570/5893/16-ц,

в с т а н о в и в :

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень Зорянської сільської ради.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 їй належать дві земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,12 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,08 га. В зв'язку з відсутністю в державному акті кадастрових номерів вказаних земельних ділянок, в жовтні 2016 року звернулася до ФОП ОСОБА_4 для розроблення технічної документації щодо відновлення меж земельних ділянок в натурі, однак 12 грудня 2016 року її було повідомлено про неможливість виконання замовлених робіт з тих причин, що за даними Публічної кадастрової карти України частина земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства оформлена ОСОБА_2 (0.0194 га) та ОСОБА_3 (0.0193 га) з присвоєнням кадастрових номерів без видачі Державних актів.

Вказує, що про порушення свого права дізналася лише 26 грудня 2016 року після надання їй Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області завірених копій рішення «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою відведення земельних у власність» №749 від 26 липня 2012 року, яким надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу (рілля) ОСОБА_2 (0.0190 га) та ОСОБА_3 (0.0190 га), а також рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо складання державного акту на право власності на землю» №885 від 17 грудня 2012 року, яким затверджено проекти землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_2 (0.0194 га) та ОСОБА_3 (0.0198 га).

Зазначає про неправомірність та незаконність вказаних рішень сільської ради, оскільки відповідачам безпідставно передано частину земельної ділянки, що належить їй на праві приватної власності.

Просила суд задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 12 грудня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконними скасування рішень Зорянської сільської ради відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 у визначеному порядку не набула права власності на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,08 га, а тому оспорюваними рішеннями сільської ради її права не порушені. Суд також виходив з того, що позивач пропустила строк позовної давності для звернення до суду з вказаним позовом, оскільки про порушення свого права дізналася ще в 2012 році.

В поданій на рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на його незаконність з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Судом не враховано, що позивачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серії НОМЕР_1 належать дві суміжні земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,12 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,08 га. Земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства надана їй на підставі рішення Зорянської сільської ради Рівненського району «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» №19 від 05 травня 1998 року.

Вказаний Державний акт та рішення сільської ради, якими посвідчується право власності ОСОБА_1, є чинні, сторонами не оспорені.

Вказує, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки будь-яких вимог щодо законності чи незаконність підстав набуття нею права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства не заявлялось, та не розглянув позовних вимог щодо протиправності прийняття Зорянською сільською радою рішень про передачу вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Судом зроблено безпідставний висновок про відсутність відомостей в Архівному відділі Рівненської районної державної адміністрації про передачу ОСОБА_1 спірної земельну ділянку та не враховано, що листом від 22 березня 2017 року за №195/04-01 стверджується про наявність рішення «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» від 05 травня 1998 року однак за № 21 згідно якого спірну земельну ділянку передано ОСОБА_1 Вважає, що неспівпадання нумерації ухваленого рішення сільської ради з архівними відомостями свідчить про технічну помилку.

Судом залишено поза увагою наявність чинних протоколу обстеження та погодження меж земельної ділянки 0,08 га від 24 березня 2000 року, ситуаційної схеми, експлікації вказаної земельної ділянки, записів земельно-кадастрової книги за №1524 с. Зоря за 1997-1998 рр., якими підтверджується підставність оформлення ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на безпідставність вимог позивача та на пропуск строку позовної давності при зверненні з позовом до судупри цьому не врахував, що такі висновки є порушення норм процесуального закону так як законом не передбачено застосування одночасно двох підстав при відмові в задоволенні позову.

Просить судове рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,12 га в с. Зоря Рівненського району, згідно договору купівлі-продажу №2183 від 19 вересня 1997 року, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданий 24 грудня 1997 року (а.с.7).

05 травня 1998 року Зорянською сільською радою Рівненської району Рівненської області прийнято рішення № 19 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», згідно якого ОСОБА_1 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,08 га для ведення особистого підсобного господарства в с. Зоря (а.с. 53).

З протоколу обстеження та погодження меж земельних ділянок, наданих у приватну власність від 24 березня 2000 року (а.с. 54) та ситуаційної схеми, експлікації земель та опису меж земельної ділянки площею 0.08 га (а.с. 55), вбачається, що межі спірної земельної ділянки ОСОБА_1 погоджені з усіма суміжними землекористувачами, землевпорядником, головою сільської ради.

На підставі вказаного рішення та технічної документації в Державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_1 в розділ «Зміни у межах та розмірах земельної ділянки» внесено запис про отримання ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,08 га для ведення особистого підсобного господарства в с. Зоря Рівненського району (а.с.7).

Встановлено, що рішенням Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області № 749 від 26 липня 2012 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою відведення земельних у власність» ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу (рілля).

17 грудня 2012 року рішенням Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області №885 «Про затвердження проекту землеустрою щодо складання державного акту на право власності на землю» затверджено проект землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельні ділянки, передачі у власність та видачі державних актів на право власності на землю для ведення особистого селянського господарства в с. Зоря, ОСОБА_2 площею 0,0194 га та ОСОБА_3 площею 0,0198 га.

Вказаними рішеннями відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надані дозволи на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та затверджено проекти землеустрою на земельні ділянки, які включили в себе частину земельної ділянки належної ОСОБА_1

Дані обставини сторонами визнаються.

Відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Статтями 116, 118 Земельного Кодексу України визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності.

Згідно п. «в» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Частиною 1 ст.126 ЗК України встановлено, що право власності на земельні ділянки посвідчуються державним актом.

Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством, зокрема статтями 116, 118 ЗК України.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких доказів про незаконність, невідповідність рішення Зорянської сільської ради Рівненської району Рівненської області № 19 від 05 травня 1998 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність», згідно якого ОСОБА_1 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,08 га для ведення особистого підсобного господарства в с. Зоря, діючими нормам законодавства в матеріалах справи відсутні.

Вказане рішення Зорянської сільської ради Рівненського району та Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, якими посвідчується право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку є чинними, сторонами не оспорені.

Рішення про вилучення спірної частини земельної ділянки із володіння ОСОБА_1 Зорянська сільська рада не приймала.

Крім того, за записами земельно-кадастрової книги за 1997-1998 роки в с. Зоря за №1524 за гр. ОСОБА_1 обліковуються земельні ділянки загальною площею 0,20 га, в тому числі 0,12 для будівництва та обслуговування жилого будинку та 0,08 га для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується листом Зорянської сільської ради від 05 квітня 2017 року.

Відомостями Архівного відділу Рівненської районної державної адміністрації від 22 березня 2017 року за №195/04-01 також підтверджено передачу ОСОБА_1 спірної земельну ділянку на підставі рішення «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» від 05 травня 1998 року.

Колегія суддів вважає, що неспівпадання нумерації рішення сільської ради за № 19 від 05 травня 1998 року з нумерацією рішення архіву за №21 від 05 травня 1998 року, згідно яких спірну земельну ділянку передано ОСОБА_1, свідчить про технічну помилку, та не свідчить про неприйняття сільською радою такого рішення.

Відповідно до ст. 1 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Статтею 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення непов'язані з позбавленням право володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст. 155 ЗК України).

Результат аналізу зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що, вирішуючи питання про недійсність акта органу місцевого самоврядування, суд має встановити не тільки обставини щодо дотримання вимог законодавства щодо відведення земельної ділянки, а й факт порушення внаслідок видачі такого акта прав особи, яка звернулась за захистом, щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України).

Таким чином, Апеляційним судом встановлено, що в результаті прийняття рішень Зорянської сільської ради, якими надано дозволи на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та затверджено проекти землеустрою на земельні ділянки, які включили в себе належну на праві приватної власності ОСОБА_1 частину земельної ділянки були порушенні її права як власник спірної земельної ділянки, а тому вона має право на судовий захист порушеного права, шляхом визнання незаконними та скасування актів органу місцевого самоврядування.

Покликання відповідачів на пропуск ОСОБА_1 строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права безпідставні, оскільки в судовому засіданні Апеляційного суду безспірно встановлено, що про порушення свого права позивач дізналась 12 грудня 2016 року з відповіді землевпорядної організації, а тому, з врахуванням вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України, саме з цієї дати почався перебіг позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права.

Крім того, з наданими позивачем відомостей закордонного паспорту (а.с. 105-121) вбачається, що з 31 жовтня 2009 року по 19 квітня 2016 р. вона перебувала за межами України, а тому не могла знати про прийняття Зорянською сільською радою Рівненського району Рівненської області рішень за № 749 від 26 липня 2012 року та №885 від 17 грудня 2012 року.

Враховуючи, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального права воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 116-118, 126, 152, 155 ЗК України, ст. ст. 16, 21, 321, 373 ЦК України, ст.ст. 374, ст. 376, ст. 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12 грудня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень Зорянської сільської ради задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою відведення земельних у власність» № 749 від 26 липня 2012 року в частині надання дозволу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу (рілля).

Визнати незаконним та скасувати рішення Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області «Про затвердження проекту землеустрою щодо складання державного акту на право власності на землю» №885 від 17 грудня 2012 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельні ділянки, передачі у власність та видачі державних актів на право власності на землю для ведення особистого селянського господарства в с. Зоря, ОСОБА_2 площею 0,0194 га та ОСОБА_3 площею 0,0198 га.

Стягнути з Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір по 1378,00 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 березня 2018 року.

Головуючий :

Судді :