ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1236/18 Справа № 201/266/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В.В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1,

на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю "Правильна компанія" про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2011 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю "Правильна компанія" про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/143281/3172/74 від 25.01.2008 року у сумі 1166138,10 грн., яка складається з наступного: непогашена сума кредиту - 801561,14 грн.; заборгованість по процентах - 364576,96 грн., також просило стягнути з ОСОБА_1 пеню за прострочення виконання грошових зобов'язань у розмірі 1135840,87 грн., а також просило стягнути з відповідачів судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що 25 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 014/143281/3172/74, згідно якого Банк зобов'язався надати останньому кредит у розмірі 91418,62 доларів США строком до 25.01.2028 року, а ОСОБА_1 прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,25 відсотків річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку погашення кредиту. На виконання зобов'язань за Кредитним договором, Банк 25.01.2008 року перерахував Позичальнику кошти в розмірі 91418,62 долари США, що підтверджується заявою на видачу готівки. В той же день кошти в розмірі 577080,00 гривень перераховані ЗАТ «Універсал Секьюрітіз» в якості оплати за іменні безпроцентні (цільові) облігації згідно договору купівлі-продажу облігацій № Б-21/08; 46/08-502Е від 24.01.2008 року. Таким чином, Банк виконав свої зобов'язання перед Позичальником за Кредитним договором повністю. В той же час, ОСОБА_1 не виконує свої зобов'язання за Кредитним договором і не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до платіжного календаря. При цьому, 25 січня 2008 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія» був укладений Договір поруки № 014/143281/3172/74/729, згідно умов якого товариство на Добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням ОСОБА_1, які виникають з умов Кредитного договору, в повному обсязі цих зобов'язань. Згідно умов договору поруки, у випадках невиконання Позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, товариство несе солідарну відповідальність перед Кредитором у тому ж обсязі, що і ОСОБА_1, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором та нарахованих відсотків за користування кредитом. За пеню та інші штрафні санкції, нараховані ОСОБА_1 згідно умов кредитного договору, товариство відповідальності не несе і їх не сплачує. У зв'язку з вищевказаним, на адресу відповідачів були направлені вимоги про дострокове погашення грошових зобов'язань за Кредитним договором у 30-ти денний термін за вих. № 136-30/2897 від 13.09.2010 та № 20-10/2071 від 24 червня 2010 року, які залишені відповідачами без задоволення /т.1 а.с. 100-102, 209-210/.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2018 року позовні вимоги задоволено частково /т.3 а.с.83-89/.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія» на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції заборгованість за Кредитним договором № 014/143281/3172/74 від 25.01.2008 року у сумі 1166138,10 грн., яка складається з наступного: непогашена сума кредиту - 801561,14 грн.; заборгованість по процентах - 364576,96 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції пеню за прострочення виконання грошових зобов'язань по Кредитному договору № 014/143281/3172/74 від 25.01.2008 року у розмірі 801561,14 грн.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія» на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції судовий збір в сумі 3441 грн. 00 коп. та 120 грн. у якості витрат на ІТЗ (позов подано в листопаді 2011 року), а всього 3561 грн. 00 коп., тобто по 1780 грн. 50 коп. з кожного з них відповідно.

Не погодившись із таким рішенням ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі /т.3 а.с. 94-99/.

Інші учасники своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон № 2147-VIII), що набув чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

11 жовтня 2018 року дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 січня 2008 року між ТОВ «Правильна компанія» та ОСОБА_1 був укладений Інвестиційний договір № 46/08-502Е, відповідно до умов якого, а саме п.2.1, інвестор зобов'язується взяти участь в інвестуванні будівництва Будинку, визначеного п.1.9 цього Договору, а Емітент зобов'язується організувати будівництво і передати у власність Інвестора квартиру /т.1 а.с.26-35/.

Згідно пункту 2.2 умов Договору, Інвестор здійснює інвестування будівництва Будинку шляхом купівлі Повного пакету Облігацій на підставі Договору купівлі-продажу облігацій, що укладається між Інвестором та Торговцем, яким є ЗАТ «Юніверсал Секьюрітіз».

Так, ОСОБА_1 21 січня 2008 року здійснено придбання вказаного у п.2.3 Договору повного пакету облігацій Товариства з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія», що підтверджується Договором купівлі-продажу облігацій № Б-21/08;46/08-502Е та актом виконання зобов'язань до Договору купівлі-продажу /т.1 а.с.36-39/.а виконання умов Інвестиційного договору ОСОБА_1 25 січня 2008 року було укладено з Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції, правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Кредитний договір № 014/143281/3172/74, згідно умов якого позивач надав цільовий кредит у розмірі 91418,62 доларів США. Основною вимогою надання кредиту було його цільове використання позичальником. Цільове призначення кредиту - придбання безпроцентних цільових облігацій в розмірі 9160 шт. на купівлю квартири, емітент - ТОВ «Правильна компанія» на виконання умов інвестиційного договору /т.2 а.с.121-130/.

Відповідно до п. 15.6. Кредитного договору, всі ризики пов'язані з істотною зміною обставин, з яких Позичальник виходив при укладанні цього Договору, договору застави, позичальник приймає на себе, і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання цього Договору, Іпотечного договору, а також невиконання Позичальником зобов'язань за цими договорами.

З умовами зазначеного Кредитного договору відповідач ОСОБА_1 був ознайомлений та погодився на них, що підтверджується його власним підписом на цих умовах /т.1 а.с.234/.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, видавши ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 91418,62 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки від 25 січня 2008 року та меморіальним валютним ордером № OEQZ49358 від 25.01.2008 року /т.1 а.с.112-113/, а останній в подальшому розпорядився коштами на власний розсуд, зокрема кредитні кошти були перераховані на рахунок ЗАТ «Універсал Секьюрітіз» згідно платіжного доручення № 1 від 25.01.2008 року в якості оплати за іменні безпроцентні (цільові) облігації згідно договору купівлі-продажу облігацій № Б-21/08;46/08-502Е від 24.01.2008 року /т.1 а.с.114/.

Відповідно до п. 3 акту виконання зобов'язань до договору купівлі-продажу облігацій № Б-21/08;46/08-502Е від 24.01.2008 року, сторони підтвердили виконання зобов'язань по договору купівлі-продажу облігацій в повному обсязі та відсутність взаємних претензії /т.1 а.с.39/.

При цьому, судом також встановлено, що 24 березня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції, правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 була укладена Додаткова угода № 1 до Кредитного договору № 014/143281/3172/74 від 25.01.2008 року, яким сторони погодили: збільшення розміру кредиту шляхом видачі додаткового траншу, зменшили розмір щомісячного платежу на визначений ними термін та узгодили, що сума кредиту за Кредитним договором складатиме 101411,70 доларів США /т.2 а.с.117/.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, Кредитор відповідно до умов цього договору надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути Кредитору суму кредиту, оплатити проценти за користування кредитом та комісії згідно умов договору (14,25% річних).

Проте, ОСОБА_1 не виконав умови Кредитного договору № 014/143281/3172/74 від 25.01.2008 року та своєчасно не повертає отримані кредитні кошти з процентами.

Відповідно до п. 16.3. Кредитного договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим Договором Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5% від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення.

Таким чином, у зв'язку з порушенням ОСОБА_1 умов договору, станом на 03.06.2013 року за ним рахується заборгованість у розмірі 287999,37 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 03.06.2013 року еквівалентно 2301978,97 грн., яка складається з наступного: непогашена сума кредиту - 100282,89 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 03.06.2013 року еквівалентно 801561,14 грн.; заборгованість по процентах - 45612,03 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 03.06.2013 року еквівалентно 364576,96 грн.; пеня за прострочення виконання грошових зобов'язань - 142104,45 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 03.06.2013 року еквівалентно 1135840,87 грн. /т.1 а.с.212-214/.

В забезпечення виконання зобов'язань з повернення кредитних коштів, 25 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції, правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Правильна компанія» було укладено Договір поруки № 014/143281/3172/74/729, згідно умов якого, товариство на Добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням ОСОБА_1, які виникають з умов Кредитного договору, в повному обсязі цих зобов'язань /т.2 а.с.133/.

Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником його обов'язку, а у випадку порушення такого обов'язку боржник та поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову (п. 24 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 року).

Тому, Банком пред'явлені позовні вимоги до відповідачів, як солідарних боржників.

При цьому, згідно умов Договору поруки № 014/143281/3172/74/729 від 25.01.2008 року, за пеню та інші штрафні санкції, нараховані Позичальнику згідно умов кредитного договору, Поручитель відповідальності не несе і їх не сплачує.

Згідно п.9.1. Кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за цим Договором Кредитор має право вимагати дострокового погашення Кредиту Позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до стати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за Кредитом (в тому числі прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до цього Договору.

Згідно п. 9.3. Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний виконати вимогу Кредитора про дострокове погашення грошових зобов'язань за цим договором протягом не більш ніж 30 календарних днів з моменту її пред'явлення.

На підставі вищевказаного, позивачем на адресу відповідачів були направлені письмові вимоги за вих. № 136-30/2897 від 13.09.2010 та № 20-10/2071 від 24 червня 2010 року про дострокове погашення грошових зобов'язань за Кредитним договором у встановлений договором строк (т.1 а.с.115-116), які були отримані відповідачами, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.115-116 на обороті). Проте, відповідачі проігнорували вказані вимоги та залишили їх без задоволення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції врахував, що позовні вимоги обґрунтовані належним чином, та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, відповідачами непогашена у повному обсязі заборгованість.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

В силу положень ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування /ч.1 ст.77 ЦПК/, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях /ч.6 ст.81 ЦПК/.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв'язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об'єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Так, відповідно до змісту частини 1 статті 1050 ЦК України з урахуванням ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов'язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про Національний банк України" та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Національний банк України встановлює обов'язкові для банківської системи стандарти та правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов'язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.

Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566 (зі змінами та доповненнями), є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням №254 визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.

Згідно з п.5.4. Положенням №254, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.

При цьому, п.5.6 Положення №254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

В обґрунтування заявлених вимог та для забезпечення виконання призначеної судом першої інстанції експертизи ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надав Виписку за кредитним договором з ОСОБА_1 з 21.01.2008 року по 25.01.2009 року, яка містить записи, підтверджуючі порушення позичальником свого обов'язку по своєчасному погашенню заборгованості по кредиту /т.1 а.с. 217-226/.

З урахуванням викладеного вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем доведено факт порушення відповідачами умов кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги спростовуються висновком №3918/3919-15 від 25.05.2016 року судово-економічної експертизи. Згідно вказаного висновку, розрахунок ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості станом на 03.06.2013 року відповідає розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за Кредитним договором № 014/143281/3172/74 від 25.01.2008 року, а також вимогам нормативно-правових актів /т.2 а.с.186-209/.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 не спростував висновків експерта, а матеріали справи не містять документів, які б підтвердили виконання кредитного договору відповідачем.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л.Демченко

М.О.Макаров