ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/639/18 Справа № 212/6988/17 Суддя у 1-й інстанції - Борис О.Н. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 липня 2018 року, яке ухвалено суддею Борис О.Н. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 01 серпня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я на виробництві, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок праці в шкідливих умовах праці. Висновком МСЕК від 14.07.2015 року йому було первинно встановлено стійку втрату професійної працездатності в розмірі 50 % та третя група інвалідності. При повторних оглядах висновком МСЕК від 02.06.2016 року висновком МСЕК від 01.07.2017 року йому було встановлено 50% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, з наступним переоглядом.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання роботу в шкідливих умовах праці, просив суд: стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 460 800 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 липня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 40 000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судові витрати у розмірі 704,80 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вважає, що висновки суду про те, що відповідач є правонаступником шахт «Гігант-Дренажна», «Комунар», ВО «Кривбасруда» не ґрунтуються на належних доказах.

Також, на думку відповідача, суд не надав правової оцінки письмовим доказам, тому ним було зроблено помилковий та безпідставний висновок про те, що КДГУ «Кривбасгідрозахист» не було передано від реорганізованого ВО «Кривбасруда» обов'язку щодо виплати колишнім працівникам об'єднання сум відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я на виробництві.

Судом першої інстанції були порушені норми матеріального права, оскільки не досліджено норми законодавства, які були чинні на момент поділу ВО «Кривбасруда» та передачі частини його прав і обов'язків до КДГУ «Кривбасгідрозахист», а також законодавство, яке було чинне на момент виникнення у потерпілого права на відшкодування шкоди, не встановлено чи був у ліквідованого КДГУ «Кривбасгідрозахист» правонаступник чи воно ліквідоване без правонаступника, чи було здійснено капіталізацію коштів, що залишилися після задоволення вимог кредиторів, за правилами державного страхування.

Представник відповідача зауважує на тому, що позивач по справі працював на шахті «Родіна», що увійшла до структури ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», правонаступником якого є ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», 1 рік 2 місяці, тому розмір стягнутої з відповідача на користь позивача моральної шкоди є значно завищеним. Крім того представник відповідача зауважує, що позивачем не доведено спричинення моральної шкоди саме підприємством відповідача.

Також зауважує, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права, стягнув з відповідача судовий збір в розмірі 704,80 грн., тобто в повному обсязі, не пропорційно задоволених позовних вимог, в той час як позовні вимоги задоволено частково, а саме стягнуто моральну шкоду не в розмірі 345600 грн., як заявлено в позовних вимогах, а 40000 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю - доповідача, представника ПАТ «Кривбасзалізрудком» - Ратушну О.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3. який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач працював у працював у шкідливих умовах праці з 08.09.1983 року по 01.01.1987 року за спеціальністю підземний електрозварювальник на Державному виробничому об'єднанні по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» у Рудоуправлінні Дзержинського на шахті «Комунар», з 01.01.1987 року по 01.10.1989 року за спеціальністю підземний електрозварювальник у Державному виробничому об'єднанні по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» у Рудоуправлінні Дзержинського на шахті «Гігант», з 01.10.1989 року по 23.12.1997 року за спеціальністю підземний електрозварювальник у Державному виробничому об'єднанні по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда» на шахті «Гігант»; з 20.03.2000 року по 14.05.2001 року за спеціальністю підземний кріпильник у Дочірньому підприємстві «Криворізький державний залізорудний комбінат» на шахті «Родіна». Всього позивач працював у шкідливих умовах праці 15 роки 6 місяців. (а.с.27-32).

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30.04.2015 року, позивачу ОСОБА_1 встановлені хронічні професійні захворювання: радикулопатія попереково-крижова L5, S1 і шийна С5, С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м?язово-тонічним синдромом, периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ступеня), остеоартрозу в поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФС першого-другого ступеня) та періартрозу колінних суглобів (ПФС першого ступеня). Хронічний пилотоксичний бронхіт. ЛН першого ст. (а.с.18-21).

Пунктом 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30.04.2015 року причиною виникнення професійного захворювання позивача встановлено: праця у шкідливих умовах праці протягом більш ніж 27 років 5 місяців (а.с.21).

Згідно висновку МСЕК від 14 липня 2015 року ОСОБА_1 було первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 50% та третю групу інвалідності з наступним переоглядом (а.с.22).

При наступних переоглядах, висновком МСЕК від 02 червня 2016 року та висновком МСЕК від 01 липня 2017 року, підтверджено втрату професійної працездатності позивача в розмірі 50% та третю групу інвалідності.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи на його користь з ПАТ «Кривбасзалізрудком» моральну шкоду в сумі 40 000 грн., суд першої інстанції керувався вимогами ст. 237-1 КЗпП України, й виходив з обов'язку відповідача її відшкодувати, як правонаступника ДВО «Кривбасруда».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, однак не може погодитись із визначеним судом першої інстанції розміром стягнутої моральної шкоди та з висновками суду першої інстанції про те, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» є правонаступником ДВО «Кривбасруда», з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив захистити його порушені права у спосіб стягнення моральної шкоди з відповідача - ПАТ "Кривбасзалізрудком", як з винної особи.

Заперечуючи проти позову, відповідач ПАТ "Кривбасзалізрудком" зазначав, що не є належним відповідачем по справі та не може нести відповідальність перед позивачем за порушення його трудових прав ВО "Кривбасруда" на шахтах "Гігінт" та «Комунар» на яких працював позивач, оскільки не є їх правонаступником.

Однак, суд першої інстанції на вищезазначені заперечення уваги не звернув, та дійшов помилкового висновку про те, що відповідач по справі є правонаступником ліквідованих шахт, з огляду на наступне.

Наказом ВО «Кривбасруда» № 433 від 16.12.1986 року, № 695 від 25.12.1989 року шахту «Комунар» РУ ім. Дзержинського об'єднано з шахтою «Гігант» РУ ім. Дзержинського, основні та оборотні фонди ш. «Комунар» передано до ш. «Гігант».

Наказом ВО «Кривбасруда» № 12 від 20.01.1998 року на базі шахти «Гігант» було створено шахту «Гігант-Дренажна».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 1998 року № 258 «Про спеціальний режим реструктуризації гірничо-рудних підприємств Кривбасу, гірничо-хімічних підприємств Яворівського і Роздольського «Сірка» та Стебницького «Полімінерал» Львівської області», пункту 1 наказу Міністерства промислової політики України від 29 липня 1998 року № 262 створено підприємство «Криворізьке державне гірничорудне управління гідрозахисту» (управління «Крибасгідрозахист») на базі державного майна шахт «Гігант-Дренажна» та «Першотравнева-Дренажна» - структурних підрозділів Державного виробничого об'єднання «Кривбасруда» шляхом їх відокремлення. Призначено правонаступником всіх майнових прав і обов'язків реорганізованого Державного виробничого об'єднання «Кривбасруда» управління «Кривбасгідрозахист» у відповідній частині майнових прав та обов'язків, означених розподільчим балансом.

При ліквідації юридичної особи без правонаступника належні потерпілому або особам, зазначеним у частині другій статті 456 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), платежі повинні бути капіталізовані за правилами державного страхування і внесені його органам для виплати їх у розмірі і строки, зазначені у відповідному рішенні про відшкодування шкоди.

У разі ліквідації юридичної особи позови про відшкодування шкоди, заподіяної ліквідованою юридичною особою, зв'язані з ушкодженням здоров'я чи смертю громадянина, пред'являються до вищої організації або до організації, зазначеної в рішенні про ліквідацію юридичної особи.

Вимога про збільшення або зменшення розміру одержуваного потерпілим відшкодування шкоди на підставах, передбачених у статтях 463 і 464 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пред'являється до правонаступника або відповідно до організацій, зазначених у частині третій цієї статті, або відповідно правонаступника юридичної особи чи організації, зазначених в частині третій цієї статті, які провадять відшкодування за заподіяну шкоду.

Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про підприємства в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі-Закон) підприємство може бути створено в результаті виділення зі складу діючого підприємства, організації одного або кількох структурних підрозділів, а також на базі структурної одиниці діючих об'єднань за рішенням їх трудових колективів, якщо на це є згода власника чи уповноваженого ним органу.

Створення підприємств шляхом виділення здійснюється зі збереженням за новими підприємствами взаємозобов'язань та укладених договорів з іншими підприємствами.

Згідно із частинами першою та шостою статті 34 Закону ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться з дотриманням вимог антимонопольного законодавства за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, - за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражного суду.

При виділенні з підприємства одного або кількох нових підприємств до кожного з них переходять за розподільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права й обов'язки реорганізованого підприємства.

У пунктах 2.1 та 4.1 Положення про порядок поділу підприємств і об'єднань та відокремлення від них структурних підрозділів і одиниць, затвердженого наказом Міністерства економіки України, Міністерства статистики України, Антимонопольного комітету України від 20 квітня 1994 року № 43/79/5 (далі - Положення; втратило чинність 25 серпня 2015 року) було закріплено, що відокремлення - це виділення зі складу підприємства (об'єднання) структурного підрозділу (одиниці) і створення на його базі самостійного підприємства або вихід підприємства зі складу об'єднань, зазначених у підпункті «б» пункту 3.1 цього Положення. Об'єктами відокремлення є структурні підрозділи та структурні одиниці відповідно до пункту 2.1 цього Положення, а також підприємства, що входять до складу об'єднань.

Тобто розподільний баланс є документом, у якому, зокрема, визначено обсяг майнових прав та обов'язків, які перейшли до створеної шляхом виділу (виділення, відокремлення) юридичної особи.

У пункті 32 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), визначено, що при ліквідації, банкрутстві або реорганізації (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства відшкодування шкоди, компенсація всіх видів витрат провадиться правонаступником.

Якщо права й обов'язки ліквідованого підприємства не переходять до правонаступника, суми, що підлягають відшкодуванню, капіталізуються і перераховуються органам державного соціального страхування для виплати їх у розмірі і в терміни, зазначені у відповідному рішенні про відшкодування шкоди.

У разі ліквідації або банкрутства підприємства без правонаступника ліквідаційна комісія надсилає офіційне повідомлення про це до місцевого органу державного соціального страхування.

Якщо при ліквідації підприємства капіталізація платежів у відшкодування шкоди не проведена, регресна вимога подається органам державного соціального страхування.

Як убачається із матеріалів справи, Наказом ВО «Кривбасруда» № 433 від 16.12.1986 року, № 695 від 25.12.1989 року шахту «Комунар» РУ ім. Дзержинського об'єднано з шахтою «Гігант» РУ ім. Дзержинського, основні та оборотні фонди ш. «Комунар» передано до ш. «Гігант».

Наказом ВО «Кривбасруда» № 12 від 20.01.1998 року на базі шахти «Гігант» було створено шахту «Гігант-Дренажна».

Наказом № 139 від 11 вересня 1998 року виключено зі складу структурних одиниць ВО "Кривбасруда" шахти "Гігант-Дренажна" та "Першотравнева-Дренажна" та створено на їх базі нове підприємство - Державне підприємство "Кривбасгідрозахист", відповідно до п. 1 наказу Міністерства промислової політики України №262 від 29.07.1998 року.

У п. 5 наказу Міністерства промислової політики України №262 від 29.07.1998 року визначено, що правонаступником всіх майнових прав та обов'язків реорганізованого ВО "Кривбасруда" є управління "Кривбасгідрозахисту" у відповідній частині майнових прав та обов'язків, означених розподільчим балансом.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача стосовно того, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» не є правонаступником шахт «Комунар» та «Гігант», оскільки відповідно до змісту п.5 вищевказаного наказу Міністерства промислової політики України, управління "Кривбасгідрозахисту" призначено правонаступником всіх майнових прав та обов'язків реорганізованого ВО «Кривбасруда» щодо майнових комплексів шахт «Гігант-Дренажна».

Наказом Міністерства промислової політики України № 104 від 17 березня 2006 року призначено комісію з припинення діяльності ДП "Кривбасгідрозахист", шляхом його ліквідації та зобов'язано державне підприємство "Кривбасшахтозакриття" прийняти на баланс до статутного фонду майно ДП "Кривбасгідрозахист", яке залишиться після задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, враховуючи те, що на момент виникнення у ОСОБА_1 права на відшкодування моральної шкоди - 14.07.2015 року, підприємства, а саме ш. «Комунар» та ш. «Гігант», визнані винними у спричиненні позивачу професійного захворювання, зазначені у п. 19 Акту розслідування причин хронічного професійного захворювання від 30.04.2015 року, є ліквідованими, а ПАТ "Кривбасзалізрудком" не є їх правонаступником, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ПАТ «Кривбасзалізрудком» про відшкодування моральної шкоди в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги ПАТ «Кривбасзалізрудком», стосовно того, що правонаступником майнових прав та обов'язків шахт «Комунар» та «Гігант», на яких працював позивач, є ДП «Кривбасгідрозахист», яке в подальшому було ліквідовано.

Як вбачається із матеріалів справи, пунктом 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30.04.2015 року причиною виникнення професійного захворювання позивача встановлено: праця у шкідливих умовах праці протягом більш ніж 27 років 5 місяців, зокрема праця позивача на ш. «Родіна» ДП «Кривбасзалізрудком», правонаступником якої є ПАТ «Кривбасзалізрудком», протягом 1 року 2 місяців (а.с.21).

Колегія суддів, враховуючи, що позивач по справі працював на ш. «Родіна» ДП «Кривбасзалізрудком», правонаступником якої є ПАТ «Кривбасзалізрудком», в шкідливих умовах праці та згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30.04.2015 року, робота на ш. «Родіна» є підставою для встановлення професійного характеру захворювання, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: тривалість роботи позивача на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів - 1 років 2 місяців, характер отриманого позивачем професійного захворювання, ступінь втрати ним професійної працездатності первинно, який становить 50%, тривалість праці позивача на інших підприємствах в шкідливих умовах праці, тривалість розладу його здоров'я, а також пов'язані з отриманим професійним захворюванням фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 40000 грн. до 5000 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду має бути зміні в частині розміру стягнутої моральної шкоди із зменшенням її з 40000 гривень до 5000 гривень.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 липня 2018 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1, зменшивши цей розмір з 40000 гривень до 5000 (п'ять тисяч) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: