ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/87/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" травня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Комаревцевої Л.В.

за участю секретаря - Гаврилюк О.В,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04.07.2011 по справі №2-5632/11 з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у розмірі 728 082,55 гривень.

25.10.2012 року по зазначеній цивільній справі Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-290/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у розмірі 728 082,55 гривень.

20.12.2017 до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строків для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Свою заяву ПАТ «Дельта Банк» обґрунтовує наступним.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04.07.2011 по справі №2-5632/11 стягнуто заборгованість з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у розмірі 728 082,55 гривень.

25.10.2012 по зазначеній цивільній справі Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-290/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у розмірі 728 082,55 гривень.

30.11.2017 при перевірці інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (далі - ЄРРВП), представником АТ «Дельта Банк» було виявлено, що 28.07.2015 державним виконавцем ВДВС Васильківського МРУЮ у Київській області було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві з примусового виконання виконавчого листа №2-290/11, виданого 25.10.2012 Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у розмірі 728 082,55 грн. на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

У зв'язку з запровадженням процедури ліквідації нового кредитора, що спричинило звільнення працівників та втрату документації банку, та відсутністю належного контролю за ходом здійснення виконавчого провадження, АТ «Дельта Банк» було позбавлено можливості здійснити контроль по даному боржнику в межах виконавчого провадження.

Представник АТ «Дельта Банк», який супроводжував справу щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у розмірі 728 082,55 грн. звільнився з банку та не передав справи новому представнику.

Після винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві, строк пред'явлення виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва від 25.10.2012 по справі №2-5632/11 був перерваний, але у зв'язку з викладеними вище обставинами, строк пред'явлення виконавчого листа для повторного виконання пропущений.

Посилаючись на положення ст. 371 Цивільного процесуального кодексу України (далі - «ЦПК України») в редакції, що діяла на момент подачі заяви до суду, ПАТ «Дельта Банк» просить видати дублікат вищезазначеного виконавчого листа, визнати причини пропуску строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа Дарницького районного суду м. Києва від 25.10.2012 по справі №2-5632/11 поважними та поновити строк для пред'явлення його до виконання.

09.02.2018 до суду від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 надійшли заперечення проти заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

У своїх запереченнях представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 проти задоволення заяви ПАТ «Дельта Банк» заперечувала з посиланням на викладені у даних запереченнях обставини.

Стягувач та боржник у судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, проте їх неявка в судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04.07.2011 по справі №2-5632/11 стягнуто заборгованість з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у розмірі 728 082,55 гривень.

25.10.2012 по зазначеній цивільній справі Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист №2-290/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у розмірі 728 082,55 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов'язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення. (ч. ч. 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Тобто, законодавство встановлює обов'язок стягувача додержуватися строків пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Даний обов'язок насамперед обумовлюється однією з основних засад здійснення виконавчого провадження - розумності строків виконавчого провадження (п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) обмежується певними строками, які хоч чітко і не окреслюються законодавцем, але знову ж таки в рамках принципу, передбаченого п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» не є такими, що тривають безкінечно.

В той же час, законодавець дає змогу стягувачу звернутися до суду із заявою про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання - відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Таким чином, основною підставою поновлення пропущеного строку є наявність поважних причин, пропуску строку пред'явлення виконавчого документу до виконання.

У заяві ПАТ «Дельта банк» як підстава поважності пропуску строку вказується запровадження процедури ліквідації нового кредитора, що спричинило звільнення працівників та втрату документації банку, та відсутністю належного контролю за ходом здійснення виконавчого провадження, у зв'язку з чим АТ «Дельта Банк» було позбавлено можливості здійснити контроль по даному боржнику в межах виконавчого провадження.

У заяві також вказується, що представник АТ «Дельта Банк», який супроводжував справу щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у розмірі 728 082,55 грн. звільнився з банку та не передав справи новому представнику.

Суд не може погодитися з такими твердженнями ПАТ «Дельта Банк» з огляду на наступне.

03 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) запроваджено тимчасову адміністрацію і розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку. Тимчасову адміністрацію запроваджено на строк 3 місяці з 03 березня 2015 року до 02 червня 2015 року включно. Уповноваженою особою Фонду гарантування на здійснення тимчасової адміністрації призначено ОСОБА_4. З дня свого призначення уповноважена особа Фонду гарантування набула всі повноваження органів управління та органів контролю банку і розпочала здійснювати заходи для забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна, захисту інтересів вкладників і кредиторів банку».

Дана інформація була розміщена на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 03.03.2015.

Тобто, тимчасова адміністрація АТ «Дельта Банк» була запроваджена ще 03 березня 2015 року.

В подальшому на сайті ФГВФО з'явилася інформація: «Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - «Фонд») прийняла рішення №71 від 08.04.2015 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»). Згідно з даним рішення тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року до 02 вересня 2015 року включно».

Тобто, постанова про повернення виконавчого листа стягувачеві з примусового виконання виконавчого листа №2-290/11 від 28.07.2015 була винесена в період ведення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк».

В той же час, ліквідація АТ «Дельта Банк» розпочалася з 05.10.2015 і має тривати до 04.10.2019.

Тобто, на час винесення постанови від 28.07.2015 і до моменту звернення із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред'явлення його до виконання до суду - 12.12.2017, повноваження органів управління та органів контролю банку у АТ «Дельта Банк» здійснювалися Уповноваженою особою ФГВФО.

Частина 2 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає, що на період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Згідно п. п. 1, 8, 9 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду; приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов'язки, змінювати розмір оплат

Крім того, Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку. Фонд вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. и їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю (ч. ч. 1, 6 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: здійснює повноваження органів управління банку; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

Таким чином, уповноважена особа ФГВФО спочатку на тимчасову адміністрацію ПАТ «Дельта Банк», а згодом на ліквідацію банку мала всі необхідні повноваження для належного контролю справи щодо стягнення заборгованості із ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження.

Таким чином твердження про те, що стягувач зв'язку з запровадженням процедури ліквідації та відсутністю належного контролю за ходом здійснення даного виконавчого провадження, АТ «Дельта Банк» був позбавлений можливості здійснювати контроль по даному боржнику в межах виконавчого провадження є такими, що не відповідають обставинам справи.

Тимчасова адміністрація була введена в банку у березні 2015 року, постанова про повернення виконавчого листа стягувачеві винесена 28.07.2015, процедура ліквідації в Банку запроваджена з 05.10.2015, проте, в своїй заяві АТ «Дельта Банк» вказує, що дізналося про винесення даної постанови лише 30.11.2017.

Саме по собі твердження «позбавлений можливості» передбачає наявність певних об'єктивних обставин, що унеможливили б пред'явлення даного виконавчого листа до виконання. В даному ж випадку, скоріше йдеться про неналежне виконання або нехтування своїми обов'язками уповноваженої особи АТ «Дельта Банк» та представників банку, а не «позбавлення можливості».

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Принцип правової визначеності - загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з'ясування змісту права і можливість скористатися цим правом у разі необхідності.

Законодавством України чітко встановлюється строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, а також передбачається можливість поновлення даного строку за наявності поважних причин. Таким чином, поновлення вищезазначеного строку за відсутності таких причин буде суперечити принципу правової визначеності.

Так, у п. 41 рішення ЄСПЛ справа «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 зазначається: «Суд зазначає, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, як у цій справі, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито (див. пункти 19 та 20 вище), таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду.»

Пунктами 47, 52 рішення ЄСПЛ справа «Устименко проти України» від 29.10.2015 «Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення.»

Пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі «Zolotas проти Греції» від 29 січня 2013 року зазначає: «Суд нагадує юриспруденцію, відповідно до якої сам факт, що претензії заявника мають строк давності, не створює жодної проблеми з точки зору Конвенції. Інститут строків давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати правову певність, встановлюючи межу для дій або ж перешкоджаючи несправедливості, яка могла б бути скоєна, якби суди мали ухвалювати рішення щодо подій, які відбули у далекому минулому (J.A. Pye (Oxford) Ltd і J.A. Pye (Oxford) Land Ltd проти Сполученого Королівства [ВП], № 44302/02, § 68, CEDH 2007-III; Stubbings і інші проти Сполученого Королівства, 22 жовтня 1996 року, § 51, Recueil des arrets et decisions 1996-IV).»

Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

Практика ЄСПЛ має враховуватися судом з огляду на положення ст. 17 Закону України від 23.02.2006 р. № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для видачі дублікату виконавчого листа та відсутність поважних причин для поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до п. 17.4 розділу VIII перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Керуючись п. 17.4 розділу VIII перехідних положень ЦПК України, ст. 260, 353, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення його до виконання у цивільній справі №2-5632/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ Л.В. КОМАРЕВЦЕВА