АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/681/18 Головуючий 1 інстанції - Штих Т.В.
Справа № 638/1962/17 Суддя-доповідач - Кружиліна О.А.
Категорія: спори, що виникають
із сімейних правовідносин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Кружиліної О.А.

суддів: Кіся П.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» в особі Харківської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК»

на заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 19 жовтня 2017 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» в особі Харківської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК», про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

08 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, який зареєстрований 24 квітня 1993 року. Вказаний шлюб розірвано 09 червня 2011 року.

В період шлюбу за спільні кошти було придбано майно - квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1, яку позивач просила розподілити та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 19 жовтня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені.

Визнано майно у вигляді квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 - спільною сумісною власністю подружжя.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму судових витрат в розмірі 2 206, 85 грн .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, особа, яка не приймала участі у справ - ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» в особі Харківської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК», подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити та ухвалити нове рішення, яким розподілити в рівних частках між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов'язання позичальника за кредитним договором № 181 від 16 серпня 2010 року, укладеним з ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК».

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначало, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

16 серпня 2007 року між АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 181, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 107 000 доларів США строком з 16 серпня 2007 року по 15 серпня 2019 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12.5% річних для задоволення споживчих потреб позичальника.

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між банком та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір іпотеки № 121 від 16 серпня 2007 року, відповідно до пункту 2.1.1. якого предметом іпотеки є - чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1, житловою площею 60,5 кв.м, загальною площею 92,2 кв.м, яка належить іпотекодавцю ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Саврасовою І.О. за реєстровим номером 1833.

Внаслідок невиконання позичальником ОСОБА_2 умов кредитного договору банком звернуто стягнення на вказану квартиру на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса ХМНО Самощенко О.А. від 30 жовтня 2009 року. Про такі факти позивачу було відомо, адже у 2014 році вона зверталась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою про визнання виконавчого напису недійсним.

Крім того, 17 вересня 2017 року представником банку було подано до суду заяву, в якій банк заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності, яка залишена судом поза увагою.

Зобов'язання за кредитним договором № 181 від 16 серпня 2007 року станом на дату подачі апеляційної скарги повністю не виконані, за позичальником існує заборгованість у розмірі 125 910,18 доларів США, яка стягується в судовому порядку за позовною заявою банку до ОСОБА_2, розгляд якої триває.

У відзиві на апеляційну скаргу, яка подана до суду апеляційної інстанції представником позивача ОСОБА_6, остання рішення суду першої інстанції вважала законним, обґрунтованим, таким, що відповідає обставинам справи.

Зокрема, зазначала, що посилання ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» на пропуск ОСОБА_2 строку позовної давності не відповідають дійсності, оскільки про порушення свого права власності як співвласника квартири є день, коли вона дізналася про розгляд Дзержинським районним судом м. Харкова справи про виселення її та дітей зі спірної квартири.

Крім того, на даний час встановлено судами всіх інстанції той факт, що кредитний договір, на який посилається ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», вона не укладала, що підтверджується висновком комісійної судово-почеркознавчої експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл. проф. М.С. Бокаріуса від 11 листопада 2014 року.

З огляду на викладене, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, який набув чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцію Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 367 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив із положень статей 3, 60, 69 СК України, статей 325, 355, 368 ЦК України та тих обставин, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

З висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд апеляційної інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який було зареєстровано 24 квітня 1993 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації цивільного стану Харківського районного управління юстиції в Харківській області, актовий запис № 305.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 червня 2011 року вказаний шлюб розірвано.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_4 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 20 червня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саврасовою І.О. і зареєстрованого в реєстрі за № 1833.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважних причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка і дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вищезазначені положення Сімейного кодексу України кореспондуються з нормами статей 368, 372 ЦК України.

Відповідно до частини 4 статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Тобто, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна подружжя враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що права ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» внаслідок поділу спільного сумісного майна подружжя Созоник жодним чином не порушується, оскільки при поділі спільної сумісної власності зобов'язання між подружжям не розподіляються, а враховуються.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» в особі Харківської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 19 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 02 березня 2018 року.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

О.М. Хорошевський