Справа № 418/26/18
РІШЕННЯ

Іменем України

02 травня 2018 року Міловський районний суд Луганської області

у складі: головуючого-судді Чехова С.І.

при секретарі Котлановій Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Мілове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон та через лінію розмежування з зони проведення АТО без дозволу батька,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся представник позивача ОСОБА_1, ОСОБА_3 з позовною заявою, у якій просить надати дозвіл неповнолітній дитині ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянці України, місце народження: Україна, м.Луганськ, на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави Україна, до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, а також на виїзд через лінію розмежування до або з зони проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької області разом з матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянкою України, місце народження м.Луганськ, та/ або з іншою уповноваженою особою, які будуть забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, до досягнення дитиною ОСОБА_4 16 років.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 19 листопада 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4. Рішенням Міловського районного суду Луганської області від 11 вересня 2017 року шлюб між ними було розірвано. На цей час позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 відносини не підтримують, мешкають окремо, дитина проживає разом з матір'ю. Для розвитку та оздоровлення дитини мати має бажання разом з дитиною періодично виїжджати за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя. Також позивачці з дитиною необхідно виїжджати через лінію розмежування до міста Луганська, де на даний час вони мешкають. Оскільки, батько згоди на виїзд дитини за кордон не дає, що суперечить інтересам неповнолітньої доньки, позивачка змушена звернутися до суду.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 до суду не з'явилися, однак повідомили суд про можливість розгляду справи за їх відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з'явився, однак надіслав до суду письмову заяву, якою позов ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон та через лінію розмежування з зони проведення АТО без дозволу батька визнав, та не заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Виникли підстави розглянути позовну заяву у підготовчому судовому засіданні оскільки сторони у підготовчому судовому засіданні досягли згоди одна сторона підтримала заявлені позовні вимоги, друга сторона їх визнала згідно ст.200, ч. 4 ст.206 ЦПК України можливо ухвалити рішення.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи в повному обсязі, приходить до думки, що вимоги позивача ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як слід з копії паспорту позивачка ОСОБА_1 є громадянкою України. (а.с.4)

Згідно копії паспорту відповідач ОСОБА_2 є громадянином України. (а.с.5)

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20 лютого 2014 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4, її батьком є ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1. (а.с. 6)

Згідно копії рішення Міловського районного суду Луганської області від 11 вересня 2017 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, прізвище ОСОБА_1 залишено без змін, місце проживання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено разом з матір'ю ОСОБА_1

Згідно п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

За ч. 7 ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України і Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичних, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків /усиновлювачів /, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Таким чином було доведено, що відповідач ОСОБА_2 не підтримує будь яких зв'язків з своєю дочкою, її не утримує не забезпечує належним чином для існування та розвитку, вихованням дитини займається мати ОСОБА_1 фактично на якої лежить утримання та виховання дитини якій потрібно лікування, оздоровлення за кордоном, спілкування з родичами які знаходяться яка за кордоном та і на непідконтрольній території владі України, з таких підстав позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 150, 155 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57 . ст. ст.12, 13, 81, 141, 200, ч.4 206, 229, 263- 265 ЦПК України.

ВИРІШИВ:

Позов представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_3 задовольнити.

Дозволити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м. Луганська, громадянки України, яка зареєстрована у АДРЕСА_1 неодноразові в'їзди/виїзди в зону проведення антитерористичної операції на непідконтрольну територію України Луганської та Донецької області а також на тимчасові неодноразові поїздки за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя з неповнолітньою дочкою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження м. Луганськ, Україна, або з іншою уповноваженою особою які будуть забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну без згоди батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований у АДРЕСА_2 до досягнення дочкою 16 річного віку.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Луганської області, який розташований у м. Сєвєродонецьк Луганської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно вимог ч.1 п.15 п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду. Таким чином, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області через Міловський районний суд Луганської області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.І.Чехов