Провадження № 2/761/3280/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 січня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Мальцева Д.О.,

при секретарі Шилан Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Військового інституту телекомунікацій та інформатизації до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі,

В С Т А Н О В И В :

Представник Військового інституту телекомунікацій та інформатизації (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив стягнути з відповідача на користь держави в особі позивача витрати, пов'язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі в розмірі 56 706, 02 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації є складовою частиною ЗС України, підпорядкований Міністерству оборони України, фінансування інституту здійснюється за рахунок державного бюджету. З 01.08.09 відповідача зараховано наказом начальника Військового інституту зараховано курсантом першого курсу та поставлено на всі види забезпечення по курсантській нормі. 30.04.14 відповідача відраховано із списків інституту у зв'язку із достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання. Оскільки відповідач порушив умови контракту, то повинен відшкодувати позивачу завдані збитки, пов'язані з витратами на утримання та навчання відповідача, які складаються з різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби та витрат на навчання. Які нараховуються в повному обсязі понад встановлений строк строкової служби, за період навчання, що перевищує цей строк, за період з 01.08.09 по 30.04.14. При цьому, загальна сума витрат на утримання відповідача складає 56 706, 02 грн., з яких витрати, пов'язані з послугами харчування протягом навчання - 41 402, 39 грн., речовим забезпеченням - 4581, 40 грн., грошовим забезпеченням - 10 010, 00 грн., медичним забезпеченням - 712, 23 грн. З врахуванням наведеного, а також з метою захисту інтересів держави, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

11 травня 2017 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Гуменюк А.І. відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

22 листопада 2017 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. на підставі Розпорядження № 01-08-1078 від 21.11.17 року та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2017, справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання.

Представник позивача в судове засідання не з'явився. Через канцелярію суду 11.01.2018 подав заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність. Зазначив, що позов підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно п. 9 Розділу XIII ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За таких обставин суд вважає за необхідне застосувати під час розгляду вказаної справи положення ЦПК України в редакції від 03.10.2017.

Згідно положень п. 2 ч. 2 ст. 19 ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Керуючись завданням цивільного судочинства, суд, з метою справедливого, неупередженого та своєчасний розгляду і вирішення вказаної справи та ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача, з врахуванням принципу розумності строків розгляду справи, вважає за необхідне продовжити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 1 ст. 280 ЦПК України).

З врахуванням тієї обставини, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду невідомі, заперечень проти позовної заяви не надав, а також того, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних у справі даних та доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, які підтверджені наданими сторонами доказами по справі.

Судом встановлено, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 №509-р, Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» було перейменовано у Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації Державного Університету телекомунікацій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2015 року №94 «Про реорганізацію та утворення військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів», спільного наказу Міністерства освіти і науки України та Міністерства оборони України від 04.06.2015 року №252/590 «Про заходи щодо реорганізації та утворення військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів», наказу начальника Військового інституту від 02.06.2015 року №107 Військовий інститут телекомунікацій та інформації Державного університету телекомунікацій було перейменовано у Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації.

У зв'язку з цим, Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації є правонаступником Військового інституту телекомунікацій та інформації Державного університету телекомунікацій.

В судовому засіданні встановлено, що наказом начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» від 01 серпня 2009 року №147 з 01 серпня 2009 року відповідача зараховано курсантом першого курсу, присвоєно військове звання «Солдат» та зараховано на всі види забезпечення по курсантській нормі, на котлове забезпечення.

18 серпня 2010 року між відповідачем та Міністерством оборони України в особі Начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації НТУУ «КПІ» було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу.

Згідно умов контракту, відповідач, ознайомившись із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання), і добровільно взяв на себе зобов'язання проходити військову службу (навчання) у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» протягом строку контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулюють порядок проходження військової служби, та цим контрактом; мати позитивні результати навчання, наполегливо оволодівати знаннями, необхідними для майбутньої військової служби на посаді офіцера; сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, свої службові обов'язки, добре володіти довіреною військовою технікою (озброєнням), уміло керувати особовим складом; продовжувати подальше проходження військової служби на посадах офіцерського складу протягом не менше п'яти років після закінчення навчання; відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов'язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

З витягу з наказу начальника Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій від 30.04.2014 року №88, вбачається, що відповідача, курсанта 5 курсу 293 навчальної групи факультету № 2, відрахованого з інституту наказом Ректора Державного університету телекомунікацій від 28.04.2014 №26-вст, у зв'язку з достроковим розірванням контракту через небажання продовжувати навчання, відповідно до статті 227 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», звільнено з військової служби у запас за ч. 6 п. «и» (у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та з 30.04.2014 року виключено із списків особового складу інституту, всіх видів забезпечення, з котлового забезпечення з 01.05.2014 року. Окрім того, зазначено, що згідно пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» зобов'язано стягнути кошти на відшкодування за утримання в інституті встановленим порядком.

Відповідно до п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року Контракт про навчання припиняється достроково через недисциплінованість курсанта, невиконання навчального плану, небажання продовжувати навчання, а також у разі відмови курсанта, з яким укладено контракт про навчання, від проходження військової служби на посадах осіб сержантського та старшинського складу, офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відповідно до пункту 227 цього Положення.

Відповідно до п. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», в редакції від 15.04.2014 року, Курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку ( 964-2006-п ) і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Положеннями п. «и» ч. 6 ст. 26 Закону визначено, що Контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби: у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Відповідно до розрахунку витрат на утримання відповідача у вищому навчальному закладі за період з 01 серпня 2009 року по 29 квітня 2014 року витрати становлять 56 706, 00 грн., з яких: грошове забезпечення - 10 010, 00 грн., продовольче забезпечення - 41 402, 39 грн., речове забезпечення - 4 581,40 грн., медичне забезпечення - 712,23 грн.

Крім того, відповідачем підписано Гарантійний лист від 28.04.2014, згідно якого останій зобов'язався відшкодувати фактичні витрати пов'язані з його утриманням в інституті, які складаються із грошового, продовольчого, речового, медичного забезпечення, перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки, які визначені наказом начальника інституту про відрахування від 30.04.2014 року №88.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

На момент відрахування відповідача з інституту, діяв Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах затверджений Постановою КМУ від 12.07.2006 року №964.

Відповідно до п. 6 вказаного Порядку, витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю: курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання; курсантами, які навчалися понад встановлені законодавством строки строкової військової служби, - за період навчання, який відповідає строку строкової військової служби.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність і достатність кожного доказу окремо, а також взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт порушення відповідачем прав позивача, а саме неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем щодо відшкодування фактичних витрат, пов'язаних з його утриманням в інституті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов'язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі в розмірі 56 706, 02 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу сплачений судовий збір у розмірі 1600, 00 грн.

Керуючись Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу», ст. 509, 526, 611 ЦК України, ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 133, 137, 141, 222, 247, 258-259, 263-268, 273, 280-289, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Військового інституту телекомунікацій та інформатизації до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов'язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1, ІПН - НОМЕР_1) на користь Військового інституту телекомунікацій та інформатизації (адреса: 01011, м. Київ, вул. Московська, 45/1, Державна казначейська служба України в м. Києві МФО 820172, ЄДРПОУ - 24978555, р/р - 2212 КПКВ 2101100) витрати, пов'язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі в розмірі 56 706, 02 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1, ІПН - НОМЕР_1) на користь Військового інституту телекомунікацій та інформатизації (адреса: 01011, м. Київ, вул. Московська, 45/1, Державна казначейська служба України в м. Києві МФО 820172, ЄДРПОУ - 24978555, р/р - 2212 КПКВ 2101100) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600, 00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складення повного тексту рішення 15.01.2018.

Суддя: