06.03.2018 227/4012/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 березня 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Любчик В.М.

за участю секретаря судового засідання Сафронової К.М.

позивач (не з'явився) ОСОБА_1

представник відповідача (не з'явився)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Добропільського міськрайонного суду Донецької області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Велес Авто» про визнання договору недійсним та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

14 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Велес Авто» про визнання договору недійсним та стягнення коштів на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в мережі Інтернет знайшов оголошення щодо продажу автомобіля марки «KIA RIO» 2014 року випуску за ціною 98 000 гривень. Зателефонувавши за номером телефону, який був зазначений в об'яві, менеджер повідомив, що вказаний автомобіль є в наявності, та щоб його придбати необхідно приїхати до офісу компанії та підписати відповідні документи на купівлю автомобіля. 01 грудня 2017 року позивач приїхав до офісу відповідача, щоб придбати бажаний транспортний засіб. Після того, як відповідач запевнив позивача, що бажаний транспортний засіб є в наявності, позивачу надали платіжні реквізити для сплати авансового внеску в розмірі 30 000 грн. Позивач того ж дня сплатив суму внеску та надав відповідачу копію квитанції на оплату 30 000 грн. Після цього відповідач надав позивачу на підписання попередній договір № 0076/17, при цьому позивачу не було навіть надано часу на вивчення умов договору. Відповідач за попередньою домовленістю зобов'язався передати позивачу бажаний автомобіль через три дні після підписання угоди. В зазначений строк автомобіль переданий позивачу не був.

На думку позивача, вищевказаний договір був укладений з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», містить несправедливі умови та ознаки нечесної підприємницької діяльності, що є підставою для визнання його недійсним.

Посилаючись, на викладене, та положення ст.ст. 17, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 просить визнати недійсним попередній договір купівлі - продажу транспортного засобу № 0076/17 від 01 грудня 2017 року, а також стягнути з відповідача на його користь сплачені на виконання умов договору грошові кошти в сумі 30 000 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в відкрите судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача ТОВ «Велес Авто» в відкрите судове засідання не з'явився без поважних причин, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України (в редакції, яка набула чинності з 15 грудня 2017 року), у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв'язку з викладеним, враховуючи заяву позивача, який не заперечував проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення, направивши за місцем знаходження відповідача копію рішення суду для відома.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази встановив такі обставини.

В судовому засіданні встановлено, що 01 грудня 2017 року в м. Харкові, позивач ОСОБА_1 уклав з відповідачем ТОВ «Велес Авто» у письмовій формі попередній договір купівлі - продажу транспортного засобу № 0076/17, з метою придбати транспортний засіб Kia Rio 2014 випуску, білий, 1,6 бензин, вартістю 98 000 гривень (а.с.15 -16). З матеріалів справи також вбачається, що зазначений вище автомобіль продавець зобов'язався придбати у третіх осіб для відчуження покупцеві.

На підставі п. 2.1 спірного договору, на підтвердження дійсних намірів на укладення основного договору, 01 грудня 2017 року позивачем ОСОБА_1 на рахунок відповідача було внесено грошові кошти в розмірі 30 000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.17).

Відповідно до п.1.5 договору, сторони зобов'язалися укласти основний договір 08 грудня 2017 року, за умови виконання п. 2.1 цього попереднього договору. Якщо на зазначену вище дату майно не буде придбано продавцем з метою його відчудження Покупцеві, то сторони визначили, що основний договір буде укладено на 5 день після придбання продавцем майна, про що останній зобов'язується повідомити покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення основного договору сторони визначили 31 грудня 2019 року.

Станом на час розгляду справи автомобіль позивачем отриманий не був.

Відповідно до положень ст. 627 ЦК України, якою встановлена свобода договору, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

За змістом ч. 3 ст. 635 ЦК України зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

В п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману.

Відповідно до п. п. 1 та 3 ч. 2 ст. 19 Закону, якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно, зокрема, основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг.

Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Частиною 6 даної статті передбачено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Поняття "нечесна підприємницька практика" означає будь-яку підприємницьку діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим чи іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 19, ч. 2 ст. 19 цього Закону нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Аналізуючи норму ст. 18 цього Закону, можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2 - 4); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13).

Перелік несправедливих умов у договорі зі споживачем не є вичерпним (частина четверта статті 18 цього Закону).

Згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто у разі невиконання зобов'язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Матеріали справи свідчать про те, що укладання основного договору між сторонами в майбутньому неможливо, оскільки позивач втратив довіру до відповідача, наполягає на поверненні сплачених ним коштів. За таких обставин користування відповідачем коштами, які сплатив позивач як аванс, є безпідставними. Сплачені позивачем кошти в сумі 30 000 грн. підлягають поверненню.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що укладений 01 грудня 2017 року попередній договір купівлі - продажу транспортного засобу між ОСОБА_1 та ТОВ «Велес Авто» є недійсним у відповідності до вимог ст. 227 ЦК України з моменту їх вчинення, внаслідок чого позивачу, в порядку застосування ст. 216 ЦК України, слід повернути сплачені на виконання цього договору кошти шляхом їх стягнення з відповідача.

Проаналізувавши сукупність доказів, наданих сторонами, суд дійшов переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Велес Авто» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1409,60 грн. за вимогу немайнового характеру та вимогу майнового характеру, оскільки позивача від сплати судового збору за подання цього позову звільнено, з урахуванням правової позиції Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України у справі № 405/7915/15-ц від 18 травня 2016 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 81, 141, 263, 273, 280-284, 288 ЦПК України, -

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Велес Авто» про визнання договору недійсним та стягнення коштів, - задовольнити повністю.

Визнати недійсним попередній договір купівлі - продажу транспортного засобу № 0076/17 від 01 грудня 2017 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Велес Авто» та ОСОБА_1.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Велес Авто» (, місцезнаходження за адресою: 61052, Харківська область, місто Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 56, офіс 512/1), на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Білозерське Донецької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2 виданий 27 квітня 2001 року Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області, РНОКПП НОМЕР_1) 30000 (тридцять тисяч) гривень сплачених в рахунок авансу згідно попереднього договору № 0076/17 від 01.12.2017 року.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Велес Авто» (, місцезнаходження за адресою: 61052, Харківська область, місто Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 56, офіс 512/1) в дохід держави 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять грн.) 60 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У разі подання апеляційної скарги позивачем рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 06 березня 2018 року.

Суддя Любчик В.М.

06.03.2018