ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

іменем України

21 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 628/776/18

провадження № 22ц/818/318/18

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Котелевець А. В. (суддя-доповідач),

Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Брулевича В.В.,

імена (найменування) сторін:

позивач - Куп'янський відділ Ізюмської місцевої прокуратури,

відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області,

відповідач - ОСОБА_4,

відповідач - Фермерське господарство «Ранг»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області Гончаренко А. на рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 09 серпня 2018 року в складі судді Скородєлової В.В.,

у с т а н о в и в:

В березні 2018 року заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області Михалік О.І. звернувся у суд із зазначеним позовом в інтересах держави. Свої вимоги обґрунтував тим, що Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області «Про надання в оренду земельної ділянки» від 26 вересня 2014 року № 2304-СГ ОСОБА_4 надано в оренду земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення площею 24,0581 га (кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, для ведення фермерського господарства строком на 49 років. На підставі вказаного наказу Головне управління Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_4 21 листопада 2014 року уклали договір оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства строком на 49 років, яку відповідно до акту приймання-передачі від 21 листопада 2014 року передано в користування ОСОБА_4, а право оренди зареєстровано 06 травня 2015 року Реєстраційною службою Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 14386-СГ від 13 грудня 2016 року ОСОБА_4 надано згоду на передачу в суборенду вказаної земельної ділянки, а 06 січня 2017 року між ОСОБА_4 та Фермерським господарством «Ранг» (далі - ФГ «Ранг») укладено Договір суборенди цієї земельної ділянки, право суборенди було зареєстровано 30 березня 2017 року державним реєстратором Куп'янської районної державної адміністрації Харківської області.

Посилаючись на те, що дії з передачі спірної земельної ділянки здійснені ОСОБА_4 як фізичною особою, що є порушенням вимог статті 14 Закону України «Про фермерське господарство», позивач просив визнати незаконним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області «Про надання в оренду земельної ділянки» від 26 вересня 2014 року № 2304-СГ; визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення площею 24,0581 га (кадастровий номер НОМЕР_1), яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, укладений 21 листопада 2014 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_4 21 листопада 2014 року; визнати недійсним Договір суборенди вказаної земельної ділянки, укладений 06 січня 2017 року між ОСОБА_4 та ФГ «Ранг», та скасувати державну реєстрацію права суборенди; зобов'язати ОСОБА_4 повернути цю земельну ділянку державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

19 квітня 2018 року Щербак Тетяна Михайлівна - представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області подала відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відзив мотивовано тим, що ОСОБА_4 шляхом подання звернення до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області стосовно отримання в користування на умовах оренди земельної ділянки реалізував своє волевиявлення та намір отримати земельну ділянку для ведення фермерського господарства, а відповідно до пункту 32 Договору оренди від 21 листопада 2014 року орендар має право передавати в суборенду земельну ділянку або її частину без зміни цільового призначення за письмовим погодженням з орендодавцем.

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області 09 серпня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з урахуванням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду підстави для задоволення позову відсутні, оскільки задоволення позову становитиме непропорційне втручання у право ОСОБА_4 на мирне володіння майном.

27 серпня 2018 року заступник прокурора Харківської області Гончаренко А. подав до Апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу. Посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та увалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що пред'являючи позов, прокурор виходив з необхідності вирішення проблем суспільного значення, існування яких виправдовує застосування механізму повернення спірної землі із незаконного користування відповідачів. Позбавлення ОСОБА_4 права оренди земельної ділянки не порушує справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами відповідача, оскільки останній не позбавлений можливості на конкурентній основі отримати це право. Апеляційна скарга обґрунтована правовими позиціями, що містяться в постановах Верховного Суду України від 18 жовтня 2013 року у справі № 6-92цс13, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-2902цс15, від 11 травня 2016 року у справі № 6-2903цс15, від 18 травня 2016 року у справі № 6-248цс16, від 22 травня 2014 року у справі № 6-11цс13. Зазначає, що передача земельної ділянки в суборенду здійснена ОСОБА_4 як фізичною особою, що є порушенням вимог статті 14 Закону України «Про фермерське господарство».

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області в складі судді Яцини В.Б. від 20 вересня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

03 жовтня 2018 року Щербак Т.М. - представни Головного управління Держгеокадастру у Харківській області подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що суд першої інстанції ухвалив законне і огрунтоване рішення на підставі належним чином оцінених доказів.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-УШ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

09 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

Інші відповідачі правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково (пункт 4 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Цивільний процесуальний кодексу (далі - ЦПК) України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).

Згідно з частинами другою, третьою статті 4 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України юридичні та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб.

Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 ГПК. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред'явлено позовну вимогу (стаття 45 ГПК).

Отже, на момент звернення до суду у цій справі сторонами у господарському процесі за загальним правилом могли бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 20 ГПК господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилученого майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи а (або) фізичні особи - підприємці.

Відтак, розмежування компетенції судів з розгляду земельних спорів відбувається залежно від їхнього предмета та суб'єктного складу їх учасників. Крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких віднесено до компетенції адміністративних судів, земельні спори сторонами в яких є юридичні особи та фізичні особи-підприємці, розглядаються господарськими судами, а інші - за правилами цивільного судочинства.

Заступник керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області Михалік О.І. звернувся у суд із позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області «Про надання в оренду земельної ділянки» від 26 вересня 2014 року № 2304-СГ; визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки державної власності сільськогосподарського призначення площею 24,0581 га (кадастровий номер НОМЕР_1), яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, укладений 21 листопада 2014 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_4 21 листопада 2014 року; визнати недійсним Договір суборенди вказаної земельної ділянки, укладений 06 січня 2017 року між ОСОБА_4 та ФГ «Ранг», та скасувати державну реєстрацію права суборенди; зобов'язати ОСОБА_4 повернути цю земельну ділянку державі в особі Головного управління Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» (далі - Закон) у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства відповідно до закону.

Згідно зі статтею 7 Закону надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. За умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (стаття 8 Закону).

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов'язана з одержанням ним державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього.

Із Договору оренди земельної ділянки, укладеного 21 листопада 2014 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_4, вбачається, що останній на час укладення правочину діяв як фізична особа. 09 вересня 2016 року ОСОБА_4 зареєстроване Фермерське господарство «Приоскільне» (). Однак 06 січня 2017 року укладено Договір суборенди, за умовами якого земельна ділянка державної власності сільськогосподарського призначення площею 24,0581 га (кадастровий номер НОМЕР_1), яка розташована за межами населених пунктів Кіндрашівської сільської ради Куп'янського району Харківської області, надана в суборенду ФГ «Ранг». Тобто відбулася заміна орендаря земельної ділянки: права й обов'язки орендаря за договором суборенди земельної ділянки перейшли до фермерського господарства, а тому сторонами спору є юридичні особи.

Після укладення договору суборенди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов'язки орендаря цієї земельної ділянки виконує ФГ «Ранг», а не громадянин ОСОБА_4, якому вона надавалась.

З огляду на викладене, у цій справі спір є пов'язаним з наданням без проведення земельних торгів в оренду земельної ділянки громадянину ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства і подальшого передання цієї земельної ділянки в суборенду ФГ «Ранг».

Спори юридичних осіб, зокрема органів державної влади та місцевого самоврядування із зареєстрованими в установленому порядку фермерськими господарствами мають розглядатися за правилами господарського судочинства.

Саме такі правові позиції містяться в постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 14-157цс18.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 377 ЦПК порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Враховуючи те, що позовні вимоги мають розглядатися за правилами господарського, а не цивільного судочинства, рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 09 серпня 2018 року слід скасувати, а провадження у справі - закрити.

Посилання на правові позиції, що містяться в постановах Верховного Суду України від 18 жовтня 2013 року у справі № 6-92цс13, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-2902цс15, від 11 травня 2016 року у справі № 6-2903цс15, від 18 травня 2016 року у справі № 6-248цс16, від 22 травня 2014 року у справі № 6-11цс13, є помилковим з огляду на правові позиції, що містяться постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 14-157цс18.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо інше не передбачено законом, у разі закриття провадження у справі судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина сьома статті 141 ЦПК).

Сплачена сума судового збору повертається за клопотаннями особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (пункт 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір»).

Керуючись ст. ст. 255 ч. 1, 367, 374 ч. 1 п. 4, 377 ч. 2, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області Гончаренко А задовольнити частково.

Рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 09 серпня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області Михалік О.І. до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_4, Фермерського господарства «Ранг» про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсними договорів оренди та суборенди земельної ділянки, скасування державної реєстрації - закрити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова