Провадження № 2/369/650/18
РІШЕННЯ

Іменем України

29.01.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.,

за участю секретаря Кузьменка П.О.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

24.11.2017 позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 та стягнення з нього аліментів, мотивуючи позов тим, що з 12 вересня 2015 року між позивачкою ОСОБА_1 та Відповідачем - ОСОБА_2, було зареєстровано шлюб, про що було видано свідоцтво серія НОМЕР_3 від 12 вересня 2015 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області. Від цього шлюбу у подружжя є малолітня дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний момент проживає з позивачкою.

Позивачка зазначає, що спільне життя у неї з Відповідачем не склалося, оскільки вони не можуть знайти порозуміння між собою та не зійшлися характерами. Спільне господарство разом не ведеться. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам та інтересам їх сина.

Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, немає. Між сторонами не досягнуто згоди про утримання нашої дитини.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила розірвати шлюб та додатково пояснила, що відповідач участі у вихованні дитини не бере, коштів на її утримання не надає., однак просила стягнути аліменти у розмірі в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше , ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, відмовилась від позовної вимоги стосовно стягнення суми судового збору, сплачену за позовну вимогу про розірвання шлюбу, з відповідача.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.09.2015 року, від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний момент проживає з позивачкою.Сторони сімейно-шлюбні відносини не підтримують, спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, сторони зазначають, що мають бажання розірвати шлюб, за обставин що склалися поновлювати сімейно-шлюбні відносини бажання не мають.

Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Добровільної угоди щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто.

Відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, зобов'язаний утримувати її до досягнення нею повноліття, що передбачено положеннями ст. 180 СК України.

Позивач та відповідач є працездатними особами, тому мають рівні можливості та обовязки щодо належного матеріального забезпечення спільної дитини.

Отже, суд дійшов висновку, що за обставин, які склалися, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягає задоволенню.

Виходячи з позовних вимог позивачки, розмір аліментів визначається судом у 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення повноліття ОСОБА_3, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, тобто з 24.11.2017 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена позивачка при зверненні до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 21, 24, 110, 112, 115, 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 82, 76-82, 141, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.) та ОСОБА_2(АДРЕСА_2 р.н.), зареєстрований 12.09.2015 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області (актовий запис № 534) - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2(ІПН НОМЕР_1), зареєстрований за адресою АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1(ІПН НОМЕР_2) , проживає за адресою: 02002, АДРЕСА_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_3(ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.), у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2(ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір за вимогу про стягнення аліментів в сумі 640,00 грн.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.Д.Усатов