Справа № 145/1997/17
Провадження №2/145/218/2018
РІШЕННЯ

іменем України

"20" квітня 2018 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Віценко К.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дзвониської сільської ради Тиврівського району Вінницької області та Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_4, який до дня смерті проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 4,63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Дзвониської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, яка належала моєму батьку на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_1 від 06 червня 2003 року, виданого на підставі рішення Тиврівської РДА від 24 березня 2003 року № 102.

За життя його батько ОСОБА_4 своїм майном не розпорядився, заповіту не залишив.

Він є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після його смерті.

Крім нього, спадкоємцем першої черги спадкування за законом була його баба - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

За життя ОСОБА_5 спадщини після смерті свого сина, а його батька не прийняла, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась.

Його мати - ОСОБА_6 на час смерті його батька в шлюбі з останнім не перебувала, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 13 січня 1993 року.

Інші спадкоємці першої черги спадкування після смерті його батька відсутні.

Він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, в силу положень пункту 4 частини 2 статті 1268 Цивільного кодексу України, оскільки на час його смерті йому було п'ять років, відтак в нього не було можливості звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті його батька.

Однак одержати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) не має можливості, оскільки правовстановлюючий документ - сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 06 червня 2003 року було видано після його смерті.

Просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 4,63 в умовних кадастрових гектарах на території Дзвониської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дзвониха Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні представник позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Представники відповідачів Дзвониської сільської ради та Тиврівської РДА Вінницької області в судове засідання не з'явилися. Просять справу розглянути у відсутності їх представників, позов визнають.

Залучений до участі у справі як співвідповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву, в якій вказує, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та просить провести судове засідання без його участі.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе прийняти визнання відповідачами позову, позов задоволити, так як це не суперечить закону та не порушує інтереси інших осіб, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дзвониха Тиврівського району Вінницької області помер ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5).

На день смерті він проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1, що стверджується довідкою виконавчого комітету Дзвониської сільської ради № 120 від 14.08.2017 р. (а.с. 8).

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) площею 4,63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Дзвониської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Право ОСОБА_4 на земельну частку (пай) розміром 4,63 в умовних кадастрових гектарах в КСП "Зоря Поділля" с.Дзвониха стверджувалось Державним актом на право колективної власності на землю НОМЕР_2, виданим КСП «Зоря Поділля» 06 лютого 1996 року.

Відповідно до Акту розподілу земельних часток (паїв) між власниками сертифікатів колишнього КСП «Зоря Поділля» с. Дзвониха Тиврівського району Вінницької області від 10.09.2003 року, ОСОБА_4 було включено в додаткові списки пайовик - членів КСП «Зоря Поділля», як помилково пропущеного при паюванні та поділі земель спільної власності на земельні частки (паї), що мали право на земельні частки (паї) за № 9 (а.c. 9).

Згідно з Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8.08.1995 р № 720/95 право на земельну частку (пай) мали усі члени КСП, внесені до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 р. №7 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010р. № 2), член колективного сільськогосподарського підприємства (КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК.

Тому з моменту видачі Державного акту на право колективної власності на землю на КСП «Зоря Поділля» с. Дзвониха Тиврівського району Вінницької області, а саме з 06.02.1996 року року ОСОБА_4 набув права на земельну частку (пай) в землях даного КСП.

Право ОСОБА_4 на вказану земельну частку також посвідчувалось сертифікатом на земельну частку НОМЕР_1 від 06.06.2003 року, що вбачається з витягу з Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по КСП Дхвониської сільської ради, копією даного сертифікату (а.с. 11-12).

Вартість середньої земельної частки (паю) на території Дзвониської сільської ради становить 127440,50грн., що стверджується інформаційною довідкою а.с. 16).

Отже, після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) площею 4,63 умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості), яка розташована на території Дзвониської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За життя ОСОБА_4 належним йому майном не розпорядився.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 50989365 від 20.02.2018 року заповіту після смерті ОСОБА_4 не зареєстровано.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 50989326 від 20.02.2018 року в спадковому реєстрі не зареєстрована спадкова справа після смерті ОСОБА_4

Позивач - його син ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 6), спадкоємець за законом першої черги спадкування (ст.529 ЦК УРСР) .

Доказів про родинні стосунки померлого ОСОБА_4 з ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто відповідного свідоцтва про народження ОСОБА_4, суду не надано. Спадкоємець ОСОБА_5 - ОСОБА_7, який прийняв спадщину після її смерті згідно рішення Тиврівського районного суду від 24.06.2017 року, що вбачається з листа державного нотаріуса Тиврівської державної нотаріальної контори від 22.02.2018 року (справа 145/722/17) (а.с. 58), на спадщину після смерті ОСОБА_4 не претендує. Питання про набуття права на спадщину ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4 не ставить. Його представник ОСОБА_8 подав суд заяву про визнання позову (а.с. 83, 84).

Згідно позовної заяви позивача інших дітей у ОСОБА_4 крім нього не було.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, за змістом указаної норми ЦК України 2003 року застосовується до спадщини, яка відкрилася, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року; якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року, застосовується ЦК УРСР (у редакції 1963 року).

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном та (або) подання нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини.

Спадкоємець, який на час відкриття спадщини був неповнолітньою особою, для прийняття спадщини не повинен вчиняти будь-яких дій; його бездіяльність (якщо він не заявив відмову від спадщини) є юридичним фактом і свідчить про прийняття спадщини.

Зазначену правову позицію висловив ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 6-47185св14 (ухвала від 25.02.2015 року).

Слід також зазначити, що позивав володіє ощадною книжкою ОСОБА_4 №2933/015, оригінал якої приєднано до справи (а.с.86), що згідно п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5 свідчить про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Тиврівської районної нотаріальної контори від 25.01.2018 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельної частки (пай), так як сертифікат на право на земельну частку (пай) було видано після його смерті.

Проте, враховуючи викладене, зазначені обставини не позбавляють позивача права на дане спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5 - 13, 76-81, 89, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) розміром 4,63 в умовних кадастрових гектарах на території Дзвониської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дзвониха Тиврівського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 25.04.2018 року.

Суддя: Н. О. Кіосак