АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/449/18Головуючий у 1-й інстанції Шимчик Р.В. Доповідач в апеляційній інстанції Фетісова Т.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів цивільної палати:

головуючого Фетісової Т.Л.

суддів Карпенко О.В., Бородійчука В.Г.

секретар Наконечна М.М.

учасники справи:

позивач - ПАТ КБ «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 13.11.2017 (ухвалене о 10 год. 03 хв. у залі судових засідань Жашківського районного суду, повний текст складено 13.11.2017, суддя в суді першої інстанції - Шимчик Р.В.) у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості, :

в с т а н о в и в :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся 23.05.2017 до суду з даним позовом, яким просив стягнути з відповідача на свою користь кредитну заборгованість у сумі 21018,48 грн., мотивуючи про те, що відповідно до укладеного між сторонами справи договору відповідач, як позичальник, отримав у позивача кредит, однак, в порушення взятих на себе зобов'язань, у встановлені в договорі порядку та строки кошти не повернув, внаслідок чого утворилася заборгованість про стягнення якої просить банк.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 13.11.2017 позовні вимоги у справі залишено без задоволення.

При цьому, суд першої інстанції виходив із того, що позивач пропустив строки позовної давності для звернення з цим позовом до суду.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав 18.01.2018 через відділення поштового зв'язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Скаржник зазначає, що кредит відповідач отримала у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку, строк повернення кредиту відповідає строку дії картки. Термін дії картки встановлено до березня 2016 року. Що свідчить про звернення з цим позовом до суду у межах строку позовної давності за відповідними вимогами. Указані обставини суд не врахував. Сплата відсотків по кредитному договору має здійснюватися щомісячно, отже позовна давність за простроченими щомісячними платежами повинна обчислюватись за період, відповідний строку позовної давності від дати звернення до суду (правовий висновок ВСУ від 06.11.2013 у справі №6-116цс13 та від 19.11.2014 у справі №6-160цс14). З урахуванням строків позовної давності, а також часу звернення з позовом до суду, скаржник зазначає, що за період часу з 28.02.2014 по 28.02.2017 з відповідача належить стягнути 14945,10 грн. заборгованості по відсотках та відповідні суми штрафних санкцій, що відповідатиме правовому висновку ВСУ від 02.12.2015 у справі №6-249цс15.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 вказала про те, що позивачем не доведено, що строк дії кредитної картки встановлено до 31.03.2016, оскільки відповідних відомостей текст кредитного договору не містить. Скріншот екрану зі строком дії картки та довідка про зміну умов кредитування (без печатки позивача та підпису відповідача), чим позивач підтверджує свої вимоги, не доводять істинність вказаних тверджень.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

При розгляді справи встановлено, що відповідно до кредитного договору б/н від 25.08.2012 відповідач ОСОБА_3 отримала в ПАТ КБ «Приватбанк» кредит в розмірі 2900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на веб-сайті Приватбанку, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору встановлено, що Відповідач при укладанні Договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору.

Овердрафт ( п. 1.1.1.63 Договору) короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Пунктом 1.1.3.2.4 Договору для ПАТ КБ «ПриватБанк» передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору.

На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов'язань за даним Договором.

Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв'язку,

У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору, виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору.

Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов'язання Клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто, загальна заборгованість клієнта є борговими зобов'язаннями.

Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору Відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов'язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, у тому числі Мінімального обов'язкового платежу.

На підставі п. 2.1.1.12.2 Договору, сплату процентів за користування Кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання).

Згідно п. 2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобов'язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському веб-сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору.

У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом, згідно п. 2.1.1.12.2.1 Договору Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашенні суми простроченого кредиту, згідно п. 2.1.1.12.6.1 Договору на суму від 100,00 грн., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів при якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань у разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України - наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України про те, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованою договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У зв'язку з тим, що відповідач не виконувала належним чином свої договірні зобов'язання, що нею не оспорюється, та здійснила останній платіж за договором 18.12.2013, станом на 28.02.2017 вона має заборгованість в розмірі 21018,48 грн., яка складається з наступного: 1392,86 грн. заборгованість за кредитом; 15013,55 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3135,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 977,07 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується доданим до матеріалів справи позивачем розрахунком заборгованості.

Наявність та розмір заборгованості учасниками справи не оспорюється.

Одночасно, судом першої інстанції при вирішенні спору у справі зазначено про те, що відповідно до положень ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Так як борг у відповідача виник 18.12.2013, а з позовом банк звернувся до суду 23.05.2017, суд першої інстанції прийшов до висновку про пропуск позивачем строків позовної давності (оспорення чого становить суть апеляційних доводів у справі).

Апеляційний суд враховує, що відповідно до положень правового висновку ВСУ від 23.11.2016 у справі №6-2104цс16 за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до Правил користування платіжною карткою на ній указано граничний строк дії (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле month).

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Отже для встановлення того, чи звернувся позивач у цій справі з позовом до суду у межах строку позовної давності необхідно встановити строк дії картки, наданої відповідачу для одержання кредитних коштів.

Згідно наданих позивачем відомостей, зокрема, на а.с.113, 121, строк дії картки 5211 5379 0033 6905 становить по 03/16 (березень 2016 року).

При цьому апеляційний суд відхиляє доводи відзиву про те, що позивачем не доведено належними доказами строк дії картки позичальника, адже такі твердження спростовуються матеріалами справи, а саме довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки НОМЕР_1 від 28.05.2012, наданої в користування відповідачу, яка наявна на а.с.121. Апеляційний суд враховує, що зазначена довідка містить відомості, які підтверджуються іншими матеріалами справи, зокрема, стосовно дати від якої картка почала діяти (дата укладення кредитного договору), встановлення величини кредитного ліміту, що відповідає розміру, визначеному договором для відповідача, отже підстав для наявності сумнівів у належності вказаного доказу, про що вказує відповідач, при судовому розгляді встановлено не було.

Враховуючи строк дії кредитної картки відповідача (березень 2016 року) та те, що банк звернувся до суду з цим позовом 23.05.2017, тобто в межах трирічного строку позовної давності, який має обраховуватися, починаючи із закінчення строку дії банківської картки, про що вказано у наведеному вище правовому висновку ВСУ, апеляційний суд констатує, що в даній справі банк не допустив пропуску строків позовної давності для звернення з цим позовом до суду, а висновки суду першої інстанції про протилежне є такими, що не відповідають матеріалам справи.

Одночасно апеляційний суд враховує, що заборгованість з відповідача належить стягнути на користь банку у разі її виникнення за період часу, що складає 3 роки перед зверненням з цим позовом до суду, враховуючи строки здійснення платежів по кредитному договору (до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, - п. 2.1.1.12.2 Договору), тобто з 30.05.2014 до 23.05.2017.

Отже до стягнення підлягає: 45,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 14868,65 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2985,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 894,90 грн. штраф (процентна складова 5% від суми позову, яка підлягає до задоволення (без урахування фіксованої частини штрафу), - п.2.1.1.7.6 Договору), а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у зв'язку з пропуском позивачем строків позовної давності для звернення з ними до суду.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 13.11.2017 у даній справі слід скасувати у зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та прийняти постанову про часткове задоволення позовних вимог у загальній сумі 19293,55 грн.

На підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України у зв'язку із частковим задоволенням апеляційної скарги та позовних вимог у справі до перерозподілу належать судові витрати сторін у справі по сплаті судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій. Апеляційний суд враховує, що в суді першої інстанції позивачем сплачено 1600,00 грн. судового збору, а в суді апеляційної інстанції - 2400,00 грн. судового збору, позовні вимоги задоволено на 92% отже (1600,00 грн. + 2400,00 грн.) * 92% = 3680,00 грн. судового збору слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - задовольнити частково.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 13.11.2017 у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості - скасувати.

Позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 19293,55 грн. кредитної заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.05.2012.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 3680,00 грн. судового збору за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття, може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 13 березня 2018 року.

Головуючий

Судді