Справа № 311/2947/18
Провадження № 2/311/1168/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2018 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Задорожка Д.А.,

за участі секретаря судового засідання Листопад В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Дніпрорудненські теплові мережі», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - первинна профспілкова організація комунального підприємства «Дніпрорудненські теплові мережі», про поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди та заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В C Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Дніпрорудненські теплові мережі», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - первинна профспілкова організація комунального підприємства «Дніпрорудненські теплові мережі», про поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди та заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Уточнивши позовні вимоги, позивач вказав, що він працював з 01 серпня 2007 року в КП «Дніпрорудненські теплові мережі» на різних посадах: електрозварником ручного зварювання 4 розряду дільниці теплових мереж; з 01 червня 2012 року переведений електрогазозварником 4 розряду дільниці теплових мереж та споруд; з 02 травня 2018 року переведений слюсарем аварійно-відбудовних робіт 4 розряду дільниці теплових мереж та споруд.

26 липня 2018 року його було звільнено з підприємства у зв'язку зі станом здоров'я на підставі п.2 ст.40 КЗпП України наказом № 106-к.

Вважав своє звільнення з роботи незаконним та таким, що порушує його права з наступних підстав.

Позивач вказує, що у відповідача не було жодних фактичних даних, підтверджених медичними документами про його невідповідність займаній посаді за станом здоров'я, про стійке зниження його працездатності чи встановлення йому МСЕК інвалідності по захворюванню, яке було б перешкодою у продовженні саме тієї роботи, яку він виконував на підприємстві, а встановлення факту йому певних діагнозів не є доказом його невідповідності займаній посаді, з якої його було звільнено.

ОСОБА_1 вказав, що підставою звільнення його з роботи за п.2 ст.40 КЗпП були дві картки працівника, який підлягає попередньому (періодичному) медичному огляду від 24 липня 2018 року, де вказано про його непридатність працювати на посадах електрогазозварювальника та слюсаря АВР.

На думку позивача ці дві картки працівника, який підлягає попередньому (періодичному) медичному огляду не є документами, на підставі яких він міг би бути звільнений з роботи, оскільки вони не відповідають п.2.16 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого наказом МОЗУ від 21 травня 2007 року №246 (далі Порядок), оскільки в них відсутні: підстави для проведення медичного огляду позивача 24 липня 2018 року; його скарги на стан здоров'я; анамнез, діагнози захворювань, які у нього вже були встановлені раніше, не вказано огляду якими саме лікарями він підлягав; не зазначено відомості про лабораторні, функціональні та інші дослідження. В графі «непридатний» в обох картках окрім назви професії за ДК 003:2010, на думку позивача, повинні бути зазначені причини непридатності працівника до роботи за певною професією, що передбачено Додатком 7 до п.2.16 Порядку; не містять особистих печаток лікарів, їх прізвищ та ініціалів (терапевт, невропатолог, окуліст, дерматолог).

Відповідно до протоколу №6 від 26 липня 2018 року засідання профкому КП «Дніпрорудненські теплові мережі», розглядалося подання адміністрації підприємства з приводу його звільнення за станом здоров'я, що перешкоджало продовженню роботи на посаді слюсаря АВР 4 розряду за п.2 ст.40 КЗпП. У протоколі вказано, що ОСОБА_2 - інженер з охорони праці зачитала заключний акт про проходження мною медичної комісії за двома спеціальностями - слюсаря АВР та електрогазозварника, за якими він працювати не може.

Переведення на іншу легшу роботу, яку намагався застосувати відповідач, було незаконним, оскільки ні висновку та рекомендацій ЛКК або МСЕК про це відповідач не мав відповідно і згоди на таке переведення він не надавав.

Станом на 24 та 26 липня 2018 року відповідача не було жодного медичного документа про втрату позивачем працездатності у зв'язку з профзахворюванням, встановлення стійкої в професійної працездатності, неможливості виконання ним попередньої роботи.

ОСОБА_1 вказує, що підставою для звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України є або фактичні дані, які підтверджують, що внаслідок стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладені на нього трудові обов'язки або стійке порушення функцій організму, визнання працівника інвалідом та наявність протипоказань щодо продовження ним трудової діяльності, підтверджені довідкою медико-соціальної експертної комісії. Інші медичні документи, що свідчать про неможливість виконувати роботу за станом здоров'я, без встановлення групи інвалідності, зумовленої стійким порушенням функцій організму не можуть бути підставою для звільнення за п.2 ст. 40 КЗпП України.

Ні картка працівника, який підлягає попередньому (періодичному) медичному огляду, ні висновок лікарсько-консультативної комісії (ЛКК) чи лікаря про необхідність тимчасового переведення на іншу роботу не є документом, на підставі якого можна звільняти працівника у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі чи займаній посаді за станом здоров'я. За наявності такого медичного висновку у роботодавця виникає лише обов'язок перевести працівника, за його згодою, на легшу роботу, відповідно до ст.170 КЗпП України.

Проте, на думку позивача, станом на 26 липня 2018 року відповідач не мав і підстав пропонувати йому іншу - легшу роботу.

Відповідно до статті 43 КЗпП України, якщо працівник є членом профспілки, роботодавець має звернутися до виборного органу первинної профспілкової організації для отримання попередньої згоди на звільнення такого працівник. У поданні мають бути зазначені факти виявленої невідповідності працівника займаній посаді чи виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, підтверджені відповідними документами та факт відмови працівника від переведення на іншу посаду чи роботу, яка відповідає стану здоров'я працівника-інваліда, або ж неможливості його дальшого працевлаштування на підприємстві.

Відповідно протоколу №6 засідання профкому від 26 липня 2018 року єдиною підставою, яку розглядали як підставу звільнення позивача, вказано - заключний акт про проходження мною медичної комісії.

Оскільки на час звільнення питання про встановлення позивачу професійного захворювання лишилося невирішеним, відповідач, не дочекавшись встановлення йому відсотку втрати працездатності, профзахворювання або інвалідності, передчасно та незаконно пропонував йому переведення на легшу роботу та звільнив його з роботи, чим порушив його трудові права.

ОСОБА_1 вказав, що його звільнення відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, а тому порушені трудові права підлягають захисту шляхом поновлення його на роботі на тій же посаді та стягнення з відповідача на його користь заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Моральна шкода полягає у тому, що після звільнення, яке відбулося у незаконний спосіб, позивач переніс моральні страждання, оскільки втратив нормальні життєві зв'язки, звичний для нього спосіб життя, маючи захворювання, які він набув за час роботи і які підпадають під категорію профзахворювань, не міг отримати встановлення профзахворювання, як з вини ГУ Держпраці у Запорізькій області, так і з вини відповідача. Він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя та пошуку засобів для свого існування та своєї сім'ї, судового захисту своїх порушених прав.

Завдану моральну шкоду він оцінює у 5 000 (п'ять тисяч) грн.

З огляду на викладене, позивач просив суд: визнати наказ директора КП «Дніпрорудненські тепові мережі» №106-К «Про припинення трудового договору (контракту)» від 26 липня 2018 року про звільнення з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України незаконним і скасувати; поновити його на попереднє місце роботи - КП «Дніпрорудненські теплові мережі" на посаді слюсаря аварійно-відбудовних робіт 4 розряду дільниці теплових мереж та споруд; стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за період вимушеного прогулу з дня незаконного звільнення з роботи - 26 липня 2018 року по день прийняття судового рішення; стягнути з відповідача на його користь 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди; стягнути з відповідача на його користь судові витрати; допустити негайне виконання судового рішення (а.с. 1-3, 31-35).

Відповідач надав суду відзив на позов, зміст якого зводиться до наступного.

На думку відповідача, звільнення ОСОБА_1 із займаної посади відбулося з дотриманням вимог законодавства України, зокрема п. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Згідно вимог ст. 169 КЗпП України, стосовно обов'язкових медичних оглядів працівників певних категорій, відповідно до наказу «Про проведення обов'язкового періодичного медичного огляду у 2018 році» №67 від 22.01.2018 року було заплановано проведення періодичного медичного огляду працівників зайнятих на тяжких роботах та роботах з шкідливими та небезпечними умовами праці, відповідно до «Списку працівників, які підлягають медичному огляду у 2018 році», узгоджений з лікарем з гігієни прані Управління Держпраці у Запорізькій області. До цього списку було включено також ОСОБА_3, який на той час працював електрогазозварником дільниці теплових мереж та споруд КП «Дніпрорудненські теплові мережі».

За результатами обстеження, проведеного комісією лікувально-профілактичного закладу (ЛПЗ) з проведення медичних оглядів КУ «Дніпрорудненська міська лікарня ДМР ВР ЗО», відповідно до Медичної довідки про проходження попереднього (пepioдичного) медичного огляду працівника від 13.02.2018, ОСОБА_1 визнаний непридатним для роботи за професією електрогазозварника. При цьому комісією було рекомендовано ОСОБА_1 пройти обстеження в ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» та рекомендовано подальше працевлаштування без задимлення та аерозолів.

Згідно п.2.16 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 21.05.2007 року № 246 (надалі - Порядок медичних оглядів), результати попереднього (періодичних) медичного огляду працівників і висновок Комісії про стан здоров'я заносяться до Картки працівника, який підлягає попередньому (періодичним) медичному огляду (далі - Картка працівника).

У Картці працівника зазначаються скарги працівника на стан здоров'я, анамнез, результати медичного огляду, лабораторних, функціональних та інших досліджень, діагноз, висновок про професійну придатність працівника працювати за своєю професією.

30.04.2018 підприємство отримало від комісії ЛПЗ КУ «Дніпрорудненська міська лікарня ДМР ВР ЗО» заключний акт за результатами періодичного медичного огляду.

Відповідно до медичних документів, підприємству було рекомендовано перевести ОСОБА_1 на іншу роботу за станом здоров'я.

У зв'язку з неможливістю подальшого виконання трудових обов'язків ОСОБА_1 за спеціальністю електрогазозварник, 02.05.2018 на засіданні профспілкового комітету йому було запропоновані наявні вакантні посади, без задимлення та аерозолів. При цьому ОСОБА_1 погодився перейти на посаду слюсаря АВР 4 розряду. Переведення відбулось за власною заявою ОСОБА_1, відповідно до наказу №073-К від 02.05.2018.

У період з 07.05.2018 по 20.07.2018 року ОСОБА_1 проходив обстеження у ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», куди був направлений КУ Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР з діагнозом хронічний бронхіт II, ускладнення середньої важкості.

23.07.2018 ОСОБА_1 надав медичний висновок лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», яким було виявлено відсутність професійного захворювання та встановлено низку хронічних захворювань.

За наданим медичним висновком, у ОСОБА_1 було виявлено низку захворювань опорно-рухової системи, які до цього було невідомі.

Враховуючи те, що спеціальність слюсаря аварійно-відбудовних робіт, згідно проведеної атестації робочого місця, відноситься до робіт важкої та напруженої праці. 24.07.2018 ОСОБА_1 було направлено для проходження позапланового медичного огляду, стосовно можливості виконувати ОСОБА_1 роботу за спеціальністю слюсаря АВР 4 розряду.

25.07.2018, відповідно до наданих картки працівника та медичної довідки, виданих комісією ЛПЗ КУ «Дніпрорудненська міська лікарня ДМР ВР ЗО», було встановлено, що ОСОБА_1 непридатний за станом здоров'я виконувати роботу слюсаря аварійно відновних робіт. При цьому комісією були надані рекомендації, що подальше працевлаштування ОСОБА_1 можливе за умови виконання ним робіт без контакту з пилом, аерозолями, мастилами, без фізичного навантаження, без вимушених нахилів корпусу, без вібрації.

У зв'язку з тим, що робота ОСОБА_1 слюсарем АВР була протипоказана йому за медичним висновком, за станом здоров'я, 26.07.2018 на засіданні профспілкового комітету підприємства було розглянуто питання про звільнення працівника за станом здоров'я, відповідно до п.2 ст.40 КЗпП України.

ОСОБА_1 було запропоновано, на його вибір, дві вакантні посади, які за своїми умовами не були протипоказані йому за станом здоров'я, а саме 0,25 ставки підсобного працівника котельні та контролера теплового господарства 3 розряду відділу збуту.

При цьому, ОСОБА_1 від запропонованих йому посад відмовився і дав свою згоду на звільнення по п.2 ст. 40 КЗпП України.

Відповідач наголошує, що звільнення ОСОБА_1 відбулось відповідно до медичних висновків комісії ЛПЗ КУ «Дніпрорудненська міська лікарня ДМР ВР ЗО», які позивачем не оскаржено.

Відповідач зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами заподіяння йому моральної шкоди, а звільнення ОСОБА_1 з підприємства жодним чином не обмежило його свободу пересування, або спілкування, тому він має абсолютно безперешкодно вести звичний для нього спосіб життя і мати нормальні життєві зв'язки.

З огляду на викладене, в задоволенні позову просив суд відмовити (а.с. 48-51).

Позивачем надано відповідь на відзив, в якій, крім раніше викладених обставини та пояснень, позивач вказав, що, дійсно, 02 травня 2018 року він надавав згоду на переведення його за станом здоров'я на посаду слюсаря АВР 4-го розряду до результатів дообстеження, про що й видано 02 травня 2018 року відповідний наказ відповідачем. ОСОБА_1 вказує, що звільнення його з посади слюсаря АВР відбулося до отримання роботодавцем кінцевих результатів його дообстеження в «Українському науково-дослідному інституті промислової медицини», яке на час подання відповіді на відзив не було завершене у зв'язку з неповнотою санітарно-гігієнічної характеристики умов праці позивача, що мала місце з вини відповідача та ГУ Держпраці у Запорізькій області (а.с. 70-72).

Від інших учасників справи заяв по суті не надходило.

В судове засідання 23 листопада 2018 року представник позивача не з'явилася, суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Будучи присутньою під час судового розгляду позов підтримала, з підстав, викладених в позовній заяві.

В судове засідання 23 листопада 2018 року представник відповідача не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Будучи присутнім під час судового розгляду в задоволенні позову просив відмовити, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

В судове засідання 23 листопада 2018 року представник третьої особи не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, що не перешкоджає розгляду справи. Будучи присутньою під час судового розгляду в задоволенні позову просила відмовити, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково суду пояснила, що вона є головою профспілкової організації на КП «Дніпрорудненські теплові мережі». 26 липня 2018 року вона була головуючої на засіданні профспілкового комітету, де розглядалося питання про надання згоди адміністрації підприємства на звільнення ОСОБА_1 із посади слюсаря аварійно-відбудовних робіт 4 розряду за п.2 ст. 40 КЗпП України, за станом здоров'я, який перешкоджає продовженню роботи на відповідній посаді. Під час засідання, крім неї та ОСОБА_1, були присутні члени профспілки, директор КП «Дніпрорудненські теплові мережі», інженер з охорони праці ОСОБА_2 та інші особи. Під час засідання були оголошені медичні документи, за якими ОСОБА_1 визнаний непридатним за станом здоров'я для роботи на займаній ним посаді. ОСОБА_1 були запропоновані інші посади, а саме, контролер теплового господарства та 0,25 ставки підсобного працівника, однак ОСОБА_1 відмовився від вказаних посад та дав свою згоду на звільнення його з роботи. В зв'язку з цим, профспілкою надано згоду на звільнення ОСОБА_1 за п.2 ст. 40 КЗпП України.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що вона працює інспектором з охорони праці КП «Дніпрорудненські теплові мережі» та їй відомо, що 26 липня 2018 року відбулося засідання профспілкового комітету, де розглядалося питання про надання згоди адміністрації підприємства на звільнення ОСОБА_1 із посади слюсаря аварійно-відбудовних робіт 4 розряду за п.2 ст. 40 КзПП України, за станом здоров'я, який перешкоджає продовженню роботи на відповідній посаді. Під час засідання, крім неї, були присутні ОСОБА_1, ОСОБА_4, яка була головуючою на засіданні, члени профспілки, директор КП «Дніпрорудненські теплові мережі» та інші особи. Під час засідання були оголошені медичні документи, за якими ОСОБА_1 визнаний непридатним за станом здоров'я для роботи на займаній ним посаді. ОСОБА_1 були запропоновані інші посади, а саме, контролер теплового господарства та 0,25 ставки підсобного працівника, однак ОСОБА_1 відмовився від вказаних посад та дав свою згоду на звільнення його з роботи. В зв'язку з цим, профспілкою надано згоду на звільнення ОСОБА_1 за п.2 ст. 40 КЗпП України.

Вислухавши пояснення представників сторін, свідка, дослідивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Предметом позову в справі є оспорювання позивачем ОСОБА_1 свого звільнення із займаної ним посади на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у справі, врегульовані Кодексом законів про працю України (КЗпП України), Порядком проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого Наказом МОЗ України від 21 травня 2007 року № 246, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 липня 2007 року за № 864/14113 (далі - Порядок проведення медичних оглядів) та іншими нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що позивач у справі ОСОБА_1 працював в КП «Дніпрорудненські теплові мережі» на різних посадах. 02 травня 2018 року ОСОБА_1, електрогазозварника 4 розряду дільниці теплових мереж та споруд КП «Дніпрорудненські теплові мережі» переведено з 02 травня 2018 року до результатів до обстеження, слюсарем аварійно відбудовних робіт 4 розряду з оплатою згідно штатного розпису, що підтверджено наказом № 073-К від 02 травня 2018 року та трудовою книжкою позивача (а.с. 61, 19). Підставою для переведення позивача стало наступне.

Відповідно до наказу № 067 від 22.01.2018 «Про проведення обов'язкового періодичного медичного огляду у 2018 році», КП «Дніпрорудненські теплові мережі» заплановано проведення періодичного медичного огляду працівників зайнятих на тяжких роботах та роботах з шкідливими та небезпечними умовами праці, відповідно до «Списку працівників, які підлягають медичному огляду у 2018 році», узгоджений з лікарем з гігієни прані Управління Держпраці у Запорізькій області. До цього списку було включено також ОСОБА_3, який на той час працював електрогазозварником дільниці теплових мереж та споруд КП «Дніпрорудненські теплові мережі», що підтверджено копією вказаного наказу та списку працівників (а.с. 52-53-54).

За результатами обстеження, проведеного комісією лікувально-профілактичного закладу (ЛПЗ) з проведення медичних оглядів КУ «Дніпрорудненська міська лікарня Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області», відповідно до Медичної довідки про проходження попереднього (пepioдичного) медичного огляду працівника від 13.02.2018, ОСОБА_1 визнаний непридатним для роботи за професією електрогазозварник. При цьому комісією було рекомендовано ОСОБА_1 пройти обстеження в ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» та рекомендовано подальше працевлаштування без задимлення та аерозолів (а.с. 55,56).

30.04.2018 підприємство отримало від комісії ЛПЗ КУ «Дніпрорудненська міська лікарня ДМР ВР ЗО» заключний акт за результатами періодичного медичного огляду (а.с. 55).

Відповідно до медичних документів, підприємству було рекомендовано перевести ОСОБА_1 на іншу роботу за станом здоров'я (а.с. 56).

Профспілковим комітетом підприємства 02 травня 2018 року надано згоду на переведення позивача ОСОБА_1, що підтверджено копією протоколу № 4 від 02 травня 2018 року (а.с. 59). Позивачем ОСОБА_1 надано згоду на переведення, що викладене власноручно ним в заяві від 02 травня 2018 року (а.с. 60).

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Державної установи «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», від 19 липня 2018 року, який надано позивачем відповідачу, ОСОБА_1 встановлено наступний діагноз: «хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії, група В, фаза загострення, ЛН першого-другого ступеня. Підозра не пневмоконіоз. Двобічний плечолопатковий пері артроз (ПФ першого-другого ступеня), остеартроз ліктьових (ПФ першого-другого ступеня) і колінних (ПФ першого-другого ступеня) суглобів. Радикулопатія попереково-крижова L5-S1 справа з помірним статико-динамічним порушенням і больовим синдромом. Вегетативна полі невралгія». Позивачу рекомендовано повторне обстеження в клініці інституту через три місяці з наданням доповнення до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці на останнє місце роботи (а.с. 58).

Враховуючи те, що спеціальність слюсаря аварійно-відбудовних робіт, згідно проведеної атестації робочого місця, відноситься до робіт важкої та напруженої праці, 24.07.2018 ОСОБА_1 було направлено до КУ «Дніпрорудненська міська лікарня ДМР ВР ЗО» для проходження позапланового медичного огляду, стосовно можливості виконувати ним роботу за спеціальністю слюсаря АВР 4 розряду.

Згідно картки працівника, який підлягає попередньому (періодичному) огляду та медичної довідки про проходження попереднього (періодичного) огляду працівника, виданих 24 липня 2018 року комісією ЛПЗ КУ «Дніпрорудненська міська лікарня ДМР ВР ЗО», було встановлено, що ОСОБА_1 непридатний за станом здоров'я виконувати роботу слюсаря аварійно-відбудовних робіт. При цьому комісією були надані рекомендації, що подальше працевлаштування ОСОБА_1 можливе за умови виконання ним робіт без контакту з пилом, аерозолями, мастилами, без фізичного навантаження, без вимушених нахилів корпусу, без вібрації (а.с. 37,62).

У зв'язку з тим, що робота ОСОБА_1 слюсарем АВР була протипоказана йому за медичним висновком, за станом здоров'я, 26.07.2018 на засіданні профспілкового комітету КП «Дніпрорудненські теплові мережі» розглянуто питання про звільнення ОСОБА_1 за станом здоров'я, відповідно до п.2 ст.40 КЗпП України.

ОСОБА_1 було запропоновано, на його вибір, дві вакантні посади, які за своїми умовами не були протипоказані йому за станом здоров'я, а саме, 0,25 ставки підсобного працівника котельні та контролера теплового господарства 3 розряду відділу збуту. При цьому, ОСОБА_1 від запропонованих йому посад відмовився і дав свою згоду на звільнення за п.2 ст. 40 КЗпП України, що підтверджено протоколом № 6 від 26 липня 2018 року засідання профспілкового комітету КП «Дніпрорудненські теплові мережі» (а.с. 21), поясненнями представника третьої особи та свідка.

Відповідно до положень п.2 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи.

Згідно роз'яснень, що містяться у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року зі змінами, при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу.

На думку суду, підставою для звільнення за п.2 ст. 40 КЗпП України, має бути встановлення сукупності обставин (фактичних даних), зокрема: виявлення невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, який перешкоджає продовженню даної роботи; неможливість переведення працівника, за його згодою, на іншу роботу; дотримання вимог ч.1 ст. 43 КЗпП України про розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 2 ст. 40 цього Кодексу, лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Суд зазначає, що з досліджених під час судового розгляду доказів порушень вимог діючого законодавства відповідачем під час звільнення ОСОБА_1 не встановлено, виходячи з наступного.

Посилання позивача на відсутність у КП «Дніпрорудненські теплові мережі» жодних фактичних даних, підтверджених медичними документами, про невідповідність позивача займаній посаді, є неспроможними, оскільки спростовуються дослідженими судом медичними документами - карткою працівника, який підлягає попередньому (періодичному) огляду та медичною довідкою про проходження попереднього (періодичного) огляду працівника, виданих 24 липня 2018 року комісією КУ «Дніпрорудненська міська лікарня Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області», якими встановлено, що ОСОБА_1 непридатний за станом здоров'я виконувати роботу слюсаря аварійно-відбудовних робіт (посаду, яку він обіймав на час проходження медичного огляду). При цьому комісією були надані рекомендації, що подальше працевлаштування ОСОБА_1 можливе за умови виконання ним робіт без контакту з пилом, аерозолями, мастилами, без фізичного навантаження, без вимушених нахилів корпусу, без вібрації (а.с. 37,62).

Крім того, суд звертає увагу, що згідно Картки працівника, який підлягає попередньому (періодичному) огляду, складеної 24 липня 2018 року комісією КУ «Дніпрорудненська міська лікарня Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області», встановлено, що ОСОБА_1 непридатний за станом здоров'я виконувати роботу електрогазозварника (а.с. 22).

Правові підстави проведення медичного огляду ОСОБА_1 визначені Порядком проведення медичних оглядів.

Зокрема, згідно пункту 2.16 Порядку проведення медичних оглядів, результати попереднього (періодичних) медичного огляду працівників і висновок Комісії про стан здоров'я заносяться до Картки працівника, який підлягає попередньому (періодичним) медичному огляду і до Медичної картки амбулаторного хворого. У Картці працівника зазначаються скарги працівника на стан здоров'я, анамнез, результати медичного огляду, лабораторних, функціональних та інших досліджень, діагноз, висновок про професійну придатність працівника працювати за своєю професією.

На підставі Картки працівника Комісією видається працівнику медична довідка про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника за формою, зазначеною у додатку 8.

Відповідно до пункту 3.8 Порядку проведення медичних оглядів, роботодавець забезпечує за свій рахунок позачерговий медичний огляд працівників: - за заявою працівника, якщо він вважає, що погіршення стану його здоров'я пов'язане з умовами праці; за своєю ініціативою, якщо стан здоров'я працівника не дає змоги йому виконувати свої трудові обов'язки.

Відповідно до п.п. 4.1.5 п. 4.1 Порядку проведення медичних оглядів, заклад охорони здоров'я приймає рішення про профпридатність працівника, про що робиться запис у Картці працівника.

Суд звертає увагу, що відповідні медичні довідки: картки працівника та медична довідка про проходження попереднього (періодичного) огляду ОСОБА_1, складені з дотримання вказаного вище Порядку, порушень при їх оформлення судом не встановлено.

З досліджених доказів підтверджено право відповідача, як роботодавця, на проведення позачергового медичного огляду ОСОБА_1 у зв'язку з наявністю у нього захворювань, які за станом здоров'я не давали змоги йому виконувати свої трудові обов'язки, що відповідає вимогам п.п.3.8 Порядку проведення медичних оглядів, оскільки на час направлення ОСОБА_1 для проведення позачергового медичного огляду, він мав низку захворювань, які б могли викликали у відповідача , як роботодавця, обґрунтовані сумніви в стані здоров'я позивача та його можливості виконувати свої професійні обов'язки на посаді слюсаря аварійно-відбудовних робіт.

Судом також не встановлено і порушень при наданні профспілкою КП «Дніпрорудненські теплові мережі» згоди на звільнення ОСОБА_1 за п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 був присутнім на засіданні профспілки, де під час розгляду відповідного питання було досліджено медичні документи, якими підтверджено неможливість ОСОБА_1 працювати на займаній посаді; ОСОБА_1 пропонувалися інші посади, які були вакантними на підприємстві та виконання роботи на яких відповідало б стану здоров'я позивача, а останній відмовився від вказаних посад та надав згоду на своє звільнення, що свідчить про те, що відповідачем дотримано вимог п.2 ст. 40 КЗпП України та відповідних роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму ВСУ в частині пропозиції працівнику іншої роботи.

Суд критично відноситься до посилань позивача на незаконність переведення на посаду слюсаря АВР у зв'язку з необхідністю отримання відповідачем результатів дообстеження в ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», оскільки, предметом оскарження в справі є звільнення позивача з посади слюсаря АВР, а не переведення його з посади електрогазозварника 4 розряду дільниці теплових мереж та споруд. Крім того, судом встановлено, що наказ про переведення позивача виданий відповідачем з дотриманням вимог діючого законодавства, на підставі заяви самого ОСОБА_1 Звільнення ж позивача з посади слюсаря аварійно-відбудовних робіт не пов'язано з проходженням позивачем обстеження в ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», оскільки, як встановлено судом та не оспорювалося сторонами, вказане обстеження ОСОБА_1 проходилося для вирішення питання про встановлення наявності професійного захворювання позивача.

З огляду на викладене, безпідставним є посилання позивача на відсутність санітарно-гігієнічних умов його праці на КП «Дніпрорудненські теплові мережі» під час проходження медичного обстеження в ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», оскільки їх наявність чи відсутність необхідна для вирішення питання про встановлення професійного захворювання та не пов'язана з питанням проходження позивачем медичного огляду та наступного звільнення з підстав, передбачених п.2 ст. 40 КЗпП України. Судом встановлено, що на час розгляду справи у суді, позивачу Клінікою професійних захворювань ДУ «ІМП імені Ю.І. Кундієва НАМН» встановлено професійне захворювання, що підтверджено повідомленням про професійне захворювання (отруєння) від 15 листопада 2018 року, яке міститься в матеріалах справи.

Суд приходить до висновку, що при звільненні позивача ОСОБА_1 із займаної ним посади на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України, порушень вимог законодавства не відбулося, а тому підстав для скасування наказу про звільнення позивача та поновлення останнього на посаді слюсаря аварійно-відбудовних робіт КП «Дніпрорудненські теплові мережі» суд не вбачає. Вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди є похідними від попередніх вимог, а тому в їх задоволенні також необхідно відмовити.

Враховуючи, що суд відмовляє в задоволенні позову, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на оплату судового збору та надання правничої допомоги, відсутні.

Керуючись ст.ст. 2,4,5,12,13,158,265-268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до комунального підприємства «Дніпрорудненські теплові мережі», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - первинна профспілкова організація комунального підприємства «Дніпрорудненські теплові мережі», про поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди та заробітної плати за час вимушеного прогулу, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області (згідно п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІI Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 26 листопада 2018 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А. Задорожко