У х в а л а

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 192/1855/17-ц

провадження № 61-40438св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: Міністерство внутрішніх справ України, відділ урядового фельд'єгерського зв'язку державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в м. Полтаві,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва у складі судді Москаленко К. О. від 19 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва у складі колегії суддів: Українець Л. Д., Шебуєвої В. А., Оніщука М. І., від 13 червня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, відділу урядового фельд'єгерського зв'язку державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в м. Полтаві про відшкодування шкоди та стягнення суми грошової допомоги.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що належним відповідачем у даній справі є Головне управління Державної фельд'єгерської служби України в м. Полтаві, а не Міністерство внутрішніх справ України, оскільки позивач проходив службу на посаді офіцера фельдзв'язку відділу Головного управління Державної фельд'єгерської служби України в м. Полтаві, тому позовні вимоги до Міністерства внутрішніх справ є безпідставними та необґрунтованими.

Що стосується вимог, заявлених до Відділу урядового фельд'єгерського зв'язку державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації у м. Полтаві, то позивачем не доведено, у який саме спосіб порушено його права Відділом урядового фельд'єгерського зв'язку державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації у м. Полтаві, не доведено завдання йому шкоди.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 13 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2017 року скасовано.

Провадження у справі закрито з підстав, передбачених частиною другою статті 377 ЦПК України.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення районного суду та закриваючи провадження у справі, виходив із того, що під час роботи у Відділі урядового фельд'єгерського зв'язку державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації у м. Полтаві ОСОБА_1 у розумінні пункту 15 статті 3 КАС України перебував на публічній службі, а тому спірні правовідносини між сторонами щодо відшкодування шкоди та виплати грошової допомоги, як наслідок отриманого захворювання в результаті проходження публічної служби, за своєю суттю є публічно-правовим спором відповідно до статті 17 КАС України та вирішуються у порядку адміністративного судочинства.

У липні 2018 рокуОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 17 КАС України спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби вирішуються адміністративними судами.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Крім того, відповідно до частини другої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

У заявлених ним позовних вимогах не ставилось питання про прийняття, проходження чи звільнення з публічної служби, не заявлялись вимоги про вирішення публічно-правового спору.

У зв'язку з наведеним вважав, що розгляд справи повинен проходити саме в місцевому загальному суді, яким є Печерський районний суд м. Києва.

У серпні 2018 року Міністерство внутрішніх справ України подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржувана постанова суду є законною і обґрунтованою, апеляційний суд правильно застосував норми процесуального права. Зазначало, що спірні правовідносини є публічно-правовими, тому мають вирішуватись у порядку адміністративного судочинства.

09 серпня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку по необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 оскаржує судові рішення, зокрема, з підстав порушення правил предметної та суб'єктної юрисдикції, є підстави для передачі справи на розгляд ВеликоїПалати Верховного Суду згідно з частиною шостою статті 403 ЦК України.

Керуючись частиною шостою статті 403, частиною четвертою статті 404, пунктом 7 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 192/1855/17-ц за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, відділу урядового фельд'єгерського зв'язку державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в м. Полтаві про відшкодування шкоди та стягнення суми грошової допомоги за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду м. Києва від 13 червня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк