Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/971/18

номер провадження 2/695/746/18

05 травня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Ковтунівської сільської ради Золотоніського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2014 року померла мати позивачів по справі ОСОБА_3, яка за життя склала заповіт, посвідчивши його в Ковтунівській сільській раді Золотоніського району, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла позивачам по справі. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на майно до складу якого, серед іншого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Мицалівка, вул. Колгоспна, 1 Золотоніського району Черкаської області та належав померлому 03.01.2007 року чоловікові покійної ОСОБА_3, ОСОБА_4. Позивачі наполягають, що ОСОБА_3 після смерті свого чоловіка спадщину прийняла, однак юридично не оформила своїх спадкових прав та померла.

Позивачі після смерті своєї матері спадщину прийняли та виявили намір належним чином оформити вказане вище спадкове майно, а тому звернулися до Золотоніської районної державної нотаріальної контори з відповідними заявами. Однак оформити вказану спадщину так і не змогли, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок, адже ОСОБА_4 не одержала свідоцтва про право власності на належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а тому позивачі були змушені звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом.

У судове засідання позивачі не зявилась, ОСОБА_2 від себе та за дорученням ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягали у повному обсязі.

Представник відповідача Ковтунівської сільської ради в судове засідання не зявився, направивши до суду клопотання, згідно з яким просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає.

Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, та враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення.

При цьому суд виходить з наступних підстав.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, що стверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №3.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер 03.01.2007 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СР №052820 від 05.01.2007 р.

Згідно з довідкою, виданої виконавчим комітетом Ковтунівської сільської ради №71 від 08.02.2018 р., на день смерті ОСОБА_4 у будинку, що знаходиться в с. Мицалівка Золотоніського району, вул. Колгоспна, 1, була зареєстрована та проживала ОСОБА_3.

Суд враховує, що нормами ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На підставі вказаного вище та враховуючи, що ОСОБА_3 постійно із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, то суд вважає, що вона прийняла спадщину, до складу якої входять усі права та обовязки, які належали ОСОБА_4 і не припинилися після його смерті.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи.

Відповідно до Свідоцтва про смерть (серії І-СР №230801 від 10.02.2014 року) ОСОБА_3 померла 07.02.2014 року, про що зроблено відповідний актовий запис №4.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.03.2018 року Золотоніською районною державною нотаріальною конторою позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок, із-за відсутності правовстановлюючого документа на дане майно.

Суд враховує, що відповідно до довідки, виданої Виконавчим комітетом Ковтунівської сільської ради №71 від 08.02.2018 р., за померлим ОСОБА_4 числиться житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами (рік побудови 1952), що знаходиться с. Мицалівка, вул. Колгоспна, 1. Довідка видана на підставі по господарської книги №2, особового рахунку №75.

Суд бере до уваги, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не було передбачено процедури введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні прав власності.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад і додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Оскільки сам будинок був побудований в 1952 році, а в сільській раді наявний відповідний запис в погосподарській книзі про власника вказаного будинку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_4 за життя належав на праві власності будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою с. Мицалівка, вул. Колгоспна, 1 Золотоніського району Черкаської області, хоча за життя він і не отримав відповідного свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок та помер, а його права на вказаний будинок успадкувала ОСОБА_3, яка також своїх спадкових прав не оформила та померла.

Згідно загальних норм закріплених в ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Окрім того суд, при вирішенні вказаної справи бере до уваги, що згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Сільська рада, як відповідач по справі та орган місцевого самоврядування, що здійснює представництво територіальної громади позовні вимоги визнала, а отже визнала і обставини, якими позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги.

Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину.

Нормами ч. 1 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадщину мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається із повідомлення Золотоніської районної державної нотаріальної контори №376/01-16 від 19.04.2018 року після смерті ОСОБА_5 заведена спадкова справа за №154/2014. Підставою для її заведення була подана заява про прийняття спадщини від дочок ОСОБА_2 пелагії Петрівни та ОСОБА_1. 16.10.2015 року на їх імя видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно померлої в рівних частках кожній.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що позивачі прийняли спадщину у встановленому чинним законодавством порядку.

Згідно з ч. 3 ст. 1296 відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачі належним чином прийняли спадщину після смерті своєї матері, яка в свою чергу прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, а оскільки оригінали правовстановлюючих документів відсутні, а власник помер, вбачається обмеження прав позивачів у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, визнання позову відповідачем суд задовольняє позов у повному обсязі. На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 346, 1268 ЦК України та ст. 10, ст., ст.

76,264,265 ЦПК України ЦПК України, ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Ковтунівської сільської ради Золотоніського району про визнання права власності на земельні ділянки задовольнити повністю.

Визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, село Мицалівка, вулиця Колгоспна, 1, та належав померлому 03 січня 2007 року ОСОБА_4, спадкоємицею якого була дружина ОСОБА_3, яка фактично спадщину прийняла, а юридично не оформила своїх спадкових прав і померла, за ОСОБА_2 та ОСОБА_1, по 1/2 (одній другій) частині за кожною, в порядку спадкування за заповітом, посвідченим у Ковтунівській сільській раді Золотоніського району 27 травня 2008 року, реєстр №124, після померлої 07 лютого 2014 року ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в порядку визначеному ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя : Середа Л.В.