Справа № 404/1388/18
Номер провадження 2-о/404/114/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Павелко І.Л.

присяжних Шиляєва Л.М.

Якименко І.А.

за участі секретаря - Клоченко Т.О.

за участю представника заявника - лікаря-психіатра ОСОБА_3,

прокурора - Мельникова Г.В.

в присутності особи, стосовно якої вирішується питання надання психіатричної допомоги - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому заяву лікаря-психіатра КЗ «Кіровоградської обласної психіатричної лікарні» про продовження госпіталізації недієздатного громадянина ОСОБА_4 до психіатричного закладу у примусовому порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Лікар-психіатр КЗ «Кіровоградської обласної психіатричної лікарні» звернувся до суду із заявою, в якій просить продовжити госпіталізацію до КЗ «Кіровоградської обласної психіатричної лікарні» ОСОБА_4.

Вказував, що підставою для продовження його госпіталізації є неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, про що свідчить висновок комісії лікарів - психіатрів від 05.03.2018 року.

В судовому засіданні представник КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» заяву підтримав, просив задовольнити.

Прокурор не заперечувала проти задоволення заяви, вважаючи її обґрунтованою.

Відповідно до ст. 66 Цивільного кодексу України якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад.

Заслухавши пояснення представника комунального закладу «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня», думку прокурора, який погодився із вимогами заявника щодо продовження госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступного.

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізації особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року роз'яснено, що у необхідних випадках суд зазначає про урахування: рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення Конституції та законів України, які підлягають застосуванню в даній справі та при вирішенні питання про відповідність Основному Закону України нормативно-правових актів, перелічених у пункті 1 частини першої статті 150 Конституції України, якими сторони доводять свої вимоги чи заперечення; постанов Пленуму Верховного Суду України, прийнятих відповідно до статті 125 Конституції України і статті 55 Закону України від 7 лютого 2002 року N 3018-III «Про судоустрій України», з питання застосування норм процесуального та матеріального права, які підлягають застосуванню в даній справі. Відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.03.1995 року ОСОБА_4 визнано недієздатним, опікун не призначався.

Згідно висновку комісії лікарів від 05.03.2018 року, встановлено діагноз ОСОБА_4: легка розумова відсталість без порушень поведінки з вираженою соціальною дезадаптацією. Підставою для госпіталізації в примусовому порядку є неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Комісія вважає доцільним продовжити госпіталізацію хворого до КЗ " Кіровоградська обласна психіатрична лікарня".

Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви.

На підставі ст.ст. 13, 14, 16-19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», керуючись ст. ст. 339-342,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву лікаря-психіатра КЗ «Кіровоградської обласної психіатричної лікарні» про продовження госпіталізації недієздатного громадянина ОСОБА_4 до психіатричного закладу у примусовому порядку - задовольнити.

Продовжити госпіталізацію недієздатного ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до КЗ «Кіровоградської обласної психіатричної лікарні» для надання психіатричної допомоги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області .

Суддя Кіровського І. Л. Павелко

районного суду

м.Кіровограда