Справа № 539/3338/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року

Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді - Даценко В.М.

при секретарі судового засідання - Шрейтер С.О.

позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3М,, його представника ОСОБА_4,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в м. Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та розподіл майна в натурі та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та розподіл майна в натурі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5Є звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та розподіл майна в натурі, мотивуючи його тим, що 18.07.2014 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя у них не склалося і на даний час вони проживають окремо. Відповідно до рішення суду з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7.

За період проживання у шлюбі ними за спільні кошти було придбано телевізор «Тошиба» вартістю 6000 грн., пральну машину «Гореніє» вартістю 3000 грн. та комод для білизни вартістю 1000 грн. Всі ці речі знаходяться за місцем проживання відповідача.

Крім того, їх спільні кошти в сумі 15 500 грн. за їх взаємною згодою у травні 2015 року вони поклали на депозитний рахунок у Лубенському відділенні ПГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» на імя відповідача терміном на шість місяців.

Він пропонував ОСОБА_6 добровільно розділити спільно нажите ними майно та кошти, на що отримав відмову.

Тому прохав суд винести рішення, яким визнати за ним та відповідачем право спільної сумісної власності на телевізор «Тошиба», пральну машину «Гореніє», комод для білизни та депозитний вклад, внесений в травні 2015 року на імя ОСОБА_6С в Лубенське відділення ПГРУ ПАТ КБ «Приватбанк». Поділити між ними майно, залишивши у власності ОСОБА_6 телевізор «Тошиба», а у його власності пральну машину «Гореніє» та комод для білизни. Також прохав визнати за ним право власності на ? частину депозитного вкладу з відсотками, внесеного в травні 2015 року на імя ОСОБА_6 в Лубенському відділенні ПГРУ ПАТ КБ «Приватбанк».

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали. Доказів про те, що позивачем надавались відповідачу кошти для внесення на депозитний рахунок вони надати суду не можуть.

Відповідач та її представник ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, лише щодо розподілу телевізора, пральної машини та комоду для білизни. Відповідач суду пояснила, що дійсно вона в червні чи липні 2015 року вносила свої особисті кошти на депозитний рахунок. На даний час кошти з депозитного рахунку нею зняті.

Заслухавши думку сторін та їх представників, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували між собою шлюб 18.07.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КЕ №118582, диданого відділом ДРАЦС по м.Лубни реєстраційної служби Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області (а.с.6). Від шлюбу мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання якого позивач за рішенням суду сплачує аліменти.

Подружнє життя між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не склалося, на даний час вони проживають окремо і виникло питання про розподіл спільно нажитого майна.

Сторони в судовому засіданні підтвердили, що дійсно в період шлюбу ними за спільні кошти було придбано телевізор «Тошиба» вартістю 6000 грн., пральну машину «Гореніє» вартістю 3000 грн. та комод для білизни вартістю 1000 грн.

Наявність депозитного вкладу у Лубенському відділенні ПГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» на її імя відповідача ОСОБА_6 заперечувала.

Згідно зі ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

За ч.1 ст.61 СК України, обєктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.3 ст.319 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

У відповідності до ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох і більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

За ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, визнавши майно, яке є в наявності, а саме, телевізор, пральну машину та комод, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_10 і розділити його.

Позовну вимогу, яка стосується депозитного вкладу на імя відповідача ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, оскільки позивачем не надано суду доказів щодо існування даних коштів.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК Ураїни, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4-13, 174-181, 209-250, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 181, 319, 321,355,358, 368-369, 372 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 60-61, 69-71 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» , суд , -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2) про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та розподіл майна в натурі задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 27,2 кв.м., загальною площею 52,5 кв.м, автомобіль ВАЗ 21101, 2007 року випуску, д/н ВІ 8587, номер кузова ХТА 1963, зареєстрований 21.04.2007 року, причіп «Фермер», 2004 року випуску, д/н НОМЕР_3, шасі 40003339, зареєстрованого 28.07.2004 року, гараж № 10 під літ. А загальною площею 22,2 кв.м, який знаходиться у м. Лубни, вул. Безроди, Полтавської області (біля будинку № 6 по вул. Безроди м. Лубни, Полтавської області).

Залишити у власності ОСОБА_1 гараж № 10 під літ. А загальною площею 22,2 кв.м, який знаходиться у м. Лубни, вул. Безроди, Полтавської області (біля будинку № 6 по вул. Безроди м. Лубни, Полтавської області).

Залишити у власності ОСОБА_3 автомобіль ВАЗ 21101, 2007 року випуску, д/н ВІ 8587, номер кузова ХТА 1963, зареєстрований 21.04.2007 року, причіп «Фермер», 2004 року випуску, д/н НОМЕР_3, шасі 40003339, зареєстрованого 28.07.2004 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 19 422 грн. 00 коп. компенсації, яка утворилася шляхом зустрічного зарахування стягнутих з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сум компенсацій вартості автомобіля ВАЗ 21101, 2007 року випуску, д/н ВІ 8587, номер кузова ХТА 1963, зареєстрованого 21.04.2007 року, причепу «Фермер», 2004 року випуску, д/н НОМЕР_3, шасі 40003339, зареєстрованого 28.07.2004 року, гаражу № 10 під літ. А загальною площею 22,2 кв.м, який знаходиться у м. Лубни, вул. Безроди, Полтавської області (біля будинку № 6 по вул. Безроди м. Лубни, Полтавської області) грошову компенсацію вартості 1/2 будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: вул. Леніна, 179, с. Березоточа Лубенського району Полтавської області.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності за кожним, на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, житловою площею 27,2 кв.м., загальною площею 52,5 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3 302 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2 604 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 14.12.2017 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня винесення судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_11М.