АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/745/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю: представника позивача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

його представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення коштів на правову допомогу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 березня 2018 року,

встановив:

У жовтні 2017 року ОСОБА_7 звернувся до суду з уточненим у подальшому позовом до ОСОБА_5 про стягнення коштів на правову допомогу.

ОСОБА_7 зазначив, що у 2016 році відповідач пред'явив до нього позов про захист честі та гідності і відшкодування моральної шкоди. В тій справі адвокат ОСОБА_8 надавав йому правову допомогу, на оплату якої позивач витратив 2 000 грн. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2017 року в позові ОСОБА_5 відмовлено, внаслідок чого останній має відшкодувати понесені ним судові витрати.

За таких обставин ОСОБА_7 просив суд стягнути з ОСОБА_5 на свою користь 2 000 грн і судові витрати в цій справі.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 березня 2018 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що питання про відшкодування понесених ОСОБА_7 витрат на правову допомогу мало бути вирішене судом у порядку розподілу судових витрат під час розгляду справи за позовом ОСОБА_5 Ці витрати не підлягають стягненню в самостійному провадженні, тому позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушеного права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд може захистити порушене право особи у спосіб, який не суперечить закону, внаслідок чого позивач вправі був заявити окремий позов про відшкодування понесених ним витрат на правову допомогу.

ОСОБА_5 подав відзив на апеляційну скаргу, який обґрунтовано тим, що порядок відшкодування понесених стороною судових витрат визначений процесуальним законом, отже, це питання не може вирішуватися шляхом пред'явлення позову в іншій справі.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Суд першої інстанції встановив обставини справи повно та правильно, проте висновки з установлених обставин зроблено ним неправильно. Також суд не застосував закон (ст.ст. 55, 124 Конституції України; ст.ст. 15, 16 ЦК України), який підлягав застосуванню, та неправильно витлумачив норми ст.ст. 4, 5 ЦПК України.

У зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд має змінити розподіл судових витрат.

Встановлено, що у жовтні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про захист честі та гідності і відшкодування моральної шкоди (цивільна справа №686/20007/16).

16 березня 2017 року між адвокатом ОСОБА_8 і ОСОБА_7 укладено угоду, на підставі якої адвокат надавав останньому правову допомогу у цій справі. ОСОБА_7 поніс витрати на оплату вказаних правових послуг у розмірі 2 000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2017 року в позові ОСОБА_5 відмовлено.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються письмовими доказами у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 2 червня 2011 року №3460-VI «Про безоплатну правову допомогу» правова допомога - надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення; правові послуги - надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; забезпечення захисту особи від обвинувачення; надання особі допомоги в забезпечення доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.

В силу ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011 року №4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (був чинним на час виникнення спірних правовідносин) розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Адвокат ОСОБА_8 надавав ОСОБА_7 правові послуги у цивільній справі №686/20007/16 у формі консультацій і роз'яснень з правових питань, ознайомлення з матеріалами справи та здійснення представництва інтересів відповідача в суді першої інстанції.

З розрахунку витрат (а.с. 11) слідує, що адвокат ОСОБА_8 витратив на цю допомогу 4 години. Згідно квитанцій від 16 і 31 березня, 14 липня 2017 року (а.с. 13-15) ОСОБА_7 здійснив оплату цих послуг у розмірі 2 000 грн.

Ухвалюючи рішення у справі №686/20007/16 суд не вирішив питання про розподіл судових витрат між сторонами та не присудив з ОСОБА_5 понесені ОСОБА_7 витрати на правову допомогу.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції обґрунтовано встановив обставину, що ОСОБА_7 поніс витрати на правову допомогу в іншій справі, які могли бути компенсовані ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи).

Разом із тим, суд помилково дійшов висновку, що позов ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом ч. 3 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом. Названий перелік не є вичерпним, зокрема суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлено договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Так, захищаючись від безпідставних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_7 поніс витрати на правову допомогу в цивільній справі, що призвело до порушення прав позивача.

ОСОБА_7 звернувся до суду за захистом свого порушеного права, зокрема для компенсації судових витрат, оскільки суд в порядку, передбаченому законом, не вирішив це питання при розгляді попередньої справи.

Чинне законодавство не передбачає заборону для вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу іншим судом або шляхом пред'явлення особою позову в іншій справі, внаслідок чого підстави для відмови у захисті порушеного права ОСОБА_7 відсутні.

Отже суд першої інстанції помилково виходив з того, що ОСОБА_7 обрано неправильний спосіб захисту порушеного права у спірних правовідносинах.

Посилання ОСОБА_5 на те, що питання про відшкодування понесених ОСОБА_7 судових витрат підлягає вирішенню в порядку ухвалення судом додаткового рішення (п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України) не ґрунтуються на законі.

Так, у справі №686/20007/16 ОСОБА_7 не подав суду докази, що підтверджують понесені ним витрати на правову допомогу, а додаткове рішення не може бути ухвалене на підставі додатково поданих доказів про розмір та склад судових витрат.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що порушене право ОСОБА_7 підлягає захисту. Позов ОСОБА_7 є обґрунтованим, а тому з ОСОБА_5 на його користь підлягає стягненню 2 000 грн витрат на правову допомогу.

У зв'язку з цим на ОСОБА_5 слід покласти документально підтверджені судові витрати, понесені ОСОБА_7 у справі, що переглядається, які включають 640 грн судового збору та 600 грн витрат на правову допомогу за складання позовної заяви (квитанція від 18 серпня 2017 року (а.с. 73)), а всього - 1 240 грн.

Відсутні дані (відповідний розрахунок), що адвокат ОСОБА_8 надавав ОСОБА_7 інші правові послуги у цій справі, а тому понесені останнім витрати в сумі 800 грн (квитанції від 2 листопада та 13 грудня 2017 року (а.с. 74, 75)) не підлягають компенсації. Також у справі відсутні докази, які підтверджують внесення 10 жовтня 2017 року ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 400 грн в рахунок оплати правової допомоги.

ОСОБА_7 відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення апеляційним судом судового рішення у справі. Ці судові витрати у розмірі 960 грн (640х150%) слід покласти на ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 5 березня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (місце проживання - 29001, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_7 (місце проживання - 29001, АДРЕСА_2; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) 2 000 грн витрат на правову допомогу та 1 240 грн судових витрат, а всього - 3 240 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 (місце проживання - 29001, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) на користь держави (отримувач: Управління казначейства у місті Хмельницькому (22030101), код отримувача (ЄДРПОУ) 38045529, р/р 0002 в Головне Управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, МФО 815013; призначення платежу: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), код класифікації доходів 22030101) 960 грн судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 травня 2018 року.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Стефанишин С.Л.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 59