ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/4451/18 Головуючий суддя І інстанції Баркова Н.В.
Провадження № 22-ц/818/291/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: В порядку ЦПК України
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В.,Кіся П.В.,

за участю секретаря : Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 22 серпня 2018 року у складі судді Баркової Н.В. по цивільній справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа:Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Харкова про встановлення факту трудових відносин,

встановив:

17 серпня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова в порядку окремого провадження із заявою, зазначивши заінтересованою особою Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова.

Заява мотивована тим, що він з 15.10.1974 року по 29.04.1975 року працював у Управлінні-3 треста «Ішимбайжилстрой» Республіки Башкортостан у якості каменяра - монтажника 2 розряду та просив встановити факт трудових відносин між ним та Будівельним Управлінням-3 треста «Ішимбайжилстрой» Республіки Башкортостан з 15.10.1974 року по 29.04.1975 року у якості каменяра - монтажника 2 розряду з метою зарахування цього періоду до страхового стажу, збільшення розміру пенсії й отримання звання «Ветеран Праці».

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 серпня 2018 року відмовлено у відкритті провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суддя порушила норми процесуального права, відмовляючи у відкритті провадження у справі, місцевий суд порушив принцип доступності до суду.

Зокрема, зазначає, що суд помилково прийшов до висновку про існування спору про право. Вказав, що у поданій ним заяві немає ніякого спору про право цивільне. Він вже отримує пенсію на законних підставах. Тому в цьому форматі його соціальне право не порушене. Однак, розмір пенсії є меншим, тому що в страховий стаж не включено певний період трудових відносин, хоча він зазначений у трудовій книжці. Крім того, саме з цієї причини він не може отримати також, статусу «Ветеран праці». Якщо б місцевий суд підтвердив цей факт, Пенсійний фонд безспірно збільшив би розмір пенсії й визнав за ним статус «Ветеран Праці».

Підкреслює, щонемає спору про право цивільне, а є спір про факт, який елементарно повинен був встановити компетентний суд. Посилання суду, що цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства є помилковим. Оскільки Пенсійний фонд із суто формальних міркувань правильно вказав, що спірний запис у трудовій книжці не відповідає Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Постановою Ради Міністрів СРСР від 06.09.1973 р. № 656, тому що не вказана дата наказу про прийняття на роботу, який є підставою для внесення запису. Разом із тим, у трудовій книжці чітко зазначено номер запису, рік, місяць, число наказу про звільнення. Тому ніяких сумнівів, що цей факт трудових відносин мав місце немає. Цей факт підтверджується також архівною довідкою з місця роботи.

Також суддя не правильно вказав порядок подання апеляційної скарги, порушивши приписи ст. 355 ЦПК. Зокрема, в абзаці 3 резолютивної частини ухвали він зазначив, що «ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Апеляційного суду Харківської області...».

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явилися у судове засідання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі відповідно до ч. 4 ст. 315, п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що з доводів заяви та доданих до неї матеріалів вбачається спір про право, оскільки встановлення факту трудових відносин пов'язане з наступним вирішенням спору про право, а саме: отримання збільшеної пенсії та отримання статусу «Ветеран Праці», який вирішується в порядку адміністративного судочинства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до положень пункту п'ятого частини 2 статті 293, частини другої статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 звернувся із заявою про встановлення факту трудових відносин, посилаючись на те, що Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова безпідставно йому відмовило у призначенні пенсії за віком з посиланням про необхідність надати довідку з архіву про трудовий стаж згідно запису № 1 в трудовій книжці відносно роботи заявника в БУ-3 треста «Ишимбайжилстрой», оскільки відсутня вказівка про рік в наказі про прийняття на роботу. Саме цього стажу не вистачає заявнику для отримання Звання «Ветеран Праці» й для збільшення розміру пенсії. Відповіді на запит вказаного Пенсійного фонду від Національного архіву Республіки Башкортостан не надійшло. При цьому заявник вважає безпідставним вимоги працівника Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова підтверджувати рік прийняття на роботу, оскільки у трудовій книжці хоча й відсутнє слово «рік», однак він вказаний у цифровому вигляді: «принят 1974.10.15», «уволен 1975.04.29 на основании пр. № 145 від 6/V - 75».

У ч. 1 ст. 19 ЦПК України зазначено про справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів: суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

Пунктом 3 ч. 6 ст. 12 КАС України визначено, що розгляд справ щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат здійснюється за правилами адміністративного судочинства.

Шевченківським об'єднаним управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова реалізує у спірних правовідносинах публічні повноваження по управлінню коштами Пенсійного Фонду України, внаслідок чого є суб'єктом владних повноважень,

У даному випадку між заявником та заінтересованою особою Шевченківським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова виник спір стосовно законності відмови у збільшенні розміру пенсії з мотивів недоведеності страхового стажу, який відповідно до вказаної норми п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України дійсно підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суд першої інстанції законно і обґрунтовано відмовив у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства.

Доводи скарги цього висновку не спростовують.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції з передбачених ст. 375 ЦПК України підстав залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи наведене, у суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 268, 367,368, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 22 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 22 листопада 2018 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

П.В.Кісь.