Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/2964/18
Провадження № 2/191/867/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08.11.2018
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Гречко Ю. В.
при секретарі Куцевол Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 18 вересня 2010 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2, який ми зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Синельникове Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис № 154.
Від шлюбу мають дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні.
Однак спільне життя не склалося, постійно відбувалися сварки на побутовому грунті, вони не змогли, як сімя, проживати разом, виконувати сімейні обовязки, спокійно вирішувати, навіть, нескладні поточні проблеми, постійно сперечалися.
Вона, неодноразово намагалася говорити з відповідачем про їх особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося, хоча вона прикладала для цього максимально зусиль. Їх відносини переросли в ще більш ворожі.
З травня 2018 року вона була вимушена переїхати з дочкою до своїх родичів, та на теперішній час мешкає разом з ними в м. Синельникове по вул. Затишна, 108/2.
Спільне господарство вони з відповідачем не ведуть вже більше року, в теперішній час вона з дочкою проживають окремо від відповідача, а також він не приймає участі у вихованні дочки, не забезпечує її матеріально, ухиляється від покладеного на нього відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України обовязку утримувати свою дочку. Це, зокрема, виявляється в тому що він добровільно відмовляється надавати кошти на ї утримання, а саме: на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Донька повністю знаходиться на її утриманні, добровільно надавати кошти на утриманні дочки відповідач відмовляється, витрачає гроші на свої потреби, інтересами сімї не цікавиться. Її доходу на утримання дочки не вистачає.
Між мною та відповідачем на момент предявлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання їх дочки, і тому згідно положень ст. 181 Сімейного кодексу України, вона має право звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.
Відповідно до ст.З Конвенції про права дитини від 20.11.1989року (ратифікованос постановою ВР України від 27.02. 1991 року №789-ХІ1 і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що ' займаються питаннями соціального забезпечення,судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобовязав поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї.
Таким чином, дітям, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень я одна не зможу забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, може сплачувати аліменти на рівні 1/4 частки з усіх видів заробітку, оскільки він працює в філії Придніпровської залізниці «ПАТ Укрзалізниці Регіонал» (СП ВЧДР -3) і отримує заробітну платню близько 6000 грн.
Просить ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 РФ, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, Рнокпп НОМЕР_1, аліментів на її користь на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття, а саме до 09.12.2028 року; Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
У відкрите судове засідання представник позивача не зявився, але до його початку надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у відкрите судове засідання не зявився з невідомої суду причини, хоча був належним чином повідомлений, що підтверджується розписками та поштовими повідомленнями.
Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України,при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Факт народження у сторін дитини ОСОБА_3, 09 грудня2010 року народження, під час перебування їх у шлюбних правовідносинах підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №3134426 від 09 лютого 2011 року.
Згідно довідки виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 13 липня 2018 року № 631, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6 та має наступний склад сімї: чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, донька- Фомкіна ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8.
У відповідності до ч.1,2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Так, згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
У ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоровя, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обовязків відповідно до закону.
На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст..184, ч.1 ст.191 СК України, ст.8, ч.ч.1, 6 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства, ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2, який народився 04 лютого 1988 року в селищі Нехаєвське Нехаєвського району Волгоградської області Російської Федерації, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, яка народилася 09 липня 1989 року в місті Синельникове Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 09 грудня 2028 року включно.
Стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: ОСОБА_6