Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 752/10236/15-ц

провадження № 61-1124св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - фірма «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу фірма «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року у складі судді Колдіної О. О. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2016 року у складі суддів: Мараєвої Н. Є., Андрієнко А. М., Заришняк Г. М.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю (далі - фірма «Т.М.М.» - ТОВ) про захист прав споживача та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що він є власником майнових прав на квартиру № АДРЕСА_1. Обслуговування зазначеного будинку здійснює фірма «Т.М.М.» - ТОВ. У січні 2015 року між ними укладено договір про надання експлуатаційних та комунальних послуг, відповідно до умов якого відповідач надає зазначені послуги та повинен відповідати за утримання будинку і прибудинкової території. До складу послуг, які надаються відповідачем, входить охорона будинку і прибудинкової території, за що ним щомісячно сплачуються кошти.

У лютому 2015 року на підставі Технічних умов, наданих відповідачем, ним у технічній ніші 6 поверху було встановлено теплолічильник CF-UltraMaxx вартістю 5 тис. грн. Згідно із Технічними умовами він не мав можливості встановити зазначений теплолічильник у своїй квартирі і нести відповідальність за його схоронність, оскільки доступ до міжповерхового щита обліку опалення йому не надавався і ключі від даного щита знаходяться лише у представника фірми «Т.М.М.» - ТОВ.

30 березня 2015 року представником фірми «Т.М.М.» - ТОВ його повідомлено про викрадення невідомими особами частини теплолічильника, а саме - витратоміра (дисплея), про що він повідомив правоохоронні органи. 08 квітня 2015 року він звернувся до відповідача з письмовою претензією щодо неналежного виконання зобов'язань з охорони будинку і проханням встановити йому аналогічний теплолічильник, але на момент звернення до суду відповідачем відповіді надано не було.

Після викрадення теплолічильника він вимушений нести відповідні матеріальні витрати, оскільки різниця спожитої теплової енергії з лічильником і без нього є суттєвою. Крім того, у разі встановлення іншого теплолічильника за власні кошти він не має будь-яких гарантій з боку відповідача, що його безпека і схоронність будуть забезпечені належним чином.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 5 500 грн. та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1 тис. грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з фірми «Т.М.М.» - ТОВ на користь ОСОБА_1 5 500 грн. у відшкодування майнової шкоди. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що визначення відповідачем місця встановлення приладу обліку тепла відповідно до наданих Технічних умов, ненадання позивачу доступу до місця його встановлення і не забезпечення його належної охорони фірма «Т.М.М.» - ТОВ, яка є єдиним надавачем послуг з утримання будинку і прибудинкової території та з охорони приміщень, поставила позивача як споживача в нерівні умови, оскільки, встановивши оплату за надані послуги та відповідні зобов'язання позивача, не передбачила власної відповідальності щодо відшкодування шкоди у разі неналежного надання послуги з охорони.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що вимоги позивача про відшкодування майнової шкоди у розмірі 5 500 грн., що є вартістю встановлення нового теплолічильника, підлягають задоволенню. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у цій частині позовних вимог, оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» передбачає можливість відшкодування моральної шкоди у разі її заподіяння небезпечною для життя продукцією у випадках, передбачених законодавством.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, фірма «Т.М.М.» - ТОВ просить скасувати вказані судові рішення та постановити рішення про відмову у позові, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Підстави касаційного оскарження обґрунтовано тим, що відповідно до договору про надання комунальних послуг, послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території та інших послуг, укладеного між сторонами, позивач ОСОБА_1 був обізнаний щодо меж відповідальності сторін щодо збереження приладу обліку тепла. Також співробітниками фірми «Т.М.М.» - ТОВ було встановлено, що викрадено лише частину теплолічильника і це складає 20-30 відсотків його вартості, але у стягнуту судами суму увійшли і проектні витрати, і монтажні роботи, і вартість теплолічильника.

ОСОБА_1 у запереченні на касаційну скаргу зазначає, що в Технічних умовах, наданих відповідачем, та постанові Кабінету Міністрів України № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21 липня 2005 року не конкретизовано місце розташування запірної арматури відгалуження системи опалення приміщення від двохтрубного стояка опалення (квартира чи інші загальні приміщення), оскільки це стосується тих будинків, у яких теплолічильники розташовані саме в квартирі, де власники мають можливість відповідати за їх цілісність, а не на поверсі будинку.

03 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є власником майнових прав на квартиру № АДРЕСА_1.

Згідно Технічних умов № С-13/50 на встановлення теплолічильника в квартирі № АДРЕСА_1 засіб обліку теплової енергії позивачу встановлено в технічній ніші 6 поверху будинку, тобто у приміщенні загального користування будинку.

Межу експлуатаційної належності та відповідальності сторін встановлено на запірній арматурі відгалуження системи опалення приміщення від двохтрубного стояка опалення житлового будинку в технічній ніші 6 поверху.

Фірма «Т.М.М.» - ТОВ є виконавцем послуг із утримання будинку по АДРЕСА_1 та прибудинкової території, до складу яких входить охорона житлових приміщень будинку, нежитлових приміщень та прибудинкової території. Зміст охоронних послуг полягає у забезпеченні цілодобової охорони на об'єкті матеріальних цінностей, що знаходяться в ньому, недопущення проникнення сторонніх осіб; виявлення і попередження неправомірних дій щодо об'єкта, мешканців, власників нежитлових приміщень (та його персоналу), орендарів, відвідувачів, персоналу замовника, які знаходяться на об'єкті. Об'єкт охороняється за допомогою спеціальних засобів відеоспостереження та контролю-доступу методом моніторингу і методом постійного пішого патрулювання прибудинкової території охоронниками.

30 березня 2015 року позивачу від інженера-енергетика Фірми «Т.М.М.» стало відомо про викрадення невідомими особами частини теплолічильника CF-UltraMaxx, а саме: витратоміра (дисплея) лічильника.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів).

Згідно статті 10 зазначеного Закону у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Статтею 21 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції;2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою;7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Колегія суддів погоджується із висновками судів про те, що відсутність можливості у позивача встановити квартирний засіб обліку тепла, встановлення приладу обліку у приміщенні загального користування будинку, ненадання фірмою «Т.М.М.» - ТОВ позивачу доступу до місця його встановлення і незабезпечення охорони цього місця, відповідачяк єдиний надавач послуг за договором про надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території та з охорони приміщень поставив ОСОБА_1, який є споживачем таких послуг, у нерівні умови, оскільки, встановивши оплату за надані послуги та відповідні зобов'язання для позивача, не передбачив своєї відповідальності щодо відшкодування шкоди у разі неналежного надання послуг з охорони.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою (споживачем), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

За змістом пункту 22 наведених Правил точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві, є: 1) у багатоквартирному будинку послуги з: централізованого опалення - відгалуження від стояків у межах квартири; постачання холодної та гарячої води - після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка у квартирі споживача.

Точкою розподілу у розумінні пункту 22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення є місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання, тобто саме послуги опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а не послуги щодо охорони обладнання теплолічильника, неналежність надання якої є підставою позову у справі. З наведених підстав відхиляються доводи касаційної скарги про відсутність підстав покладення на фірму «Т.М.М.» - ТОВ відповідальності за викрадення частини теплолічильника позивача за пунктом 22 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Доводи касаційної скарги про те, що співробітниками фірми «Т.М.М.» - ТОВ було встановлено, що викрадено лише частину теплолічильника, що складає 20-30 відсотків вартості самого лічильника, але у стягнуту судами суму увійшли проектні витрати, монтажні роботи і вартість теплолічильника спростовуються тим, що згідно технічного паспорта теплолічильника CF-UltraMaxx та умов його належного використання не передбачено встановлення викраденого витратоміра (дисплею) лічильника стандартної конструкції від одного окремого лічильника до іншого, оскільки вони виконані одним нероздільним корпусом, а всі індивідуальні частини, які складають систему механізму лічильника, є виключно взаємопов'язаними між собою і унеможливлюють їх окреме використання з елементами інших механізмів.

Вартість встановлення теплолічильника CF-UltraMaxx станом на 23 жовтня 2015 року становила 5 500 грн. Враховуючи наведене, суди дійшли правильного висновку щодо задоволення вимог позивача про відшкодування відповідачем майнової шкоди у розмірі 5 500 грн, яка є вартістю встановлення нового теплолічильника.

Згідно частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу фірми «Т.М.М.» - товариства з обмеженою відповідальністю залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 04 липня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська

С. П. Штелик