Справа № 323/3287/17
№ провадження 2-о/323/5/18
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

01.03.2018 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Плечищевої О.В. при секретарі Щербині Л.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Оріхівська міська рада Запорізької області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ :

04 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернуся до суду із заявою, в якій прохає встановити факт його проживання однією сім'єю з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з лютого 2912-го року по день її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: АДРЕСА_1, обґрунтовуючи вимоги наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1, видане 18.07.2017 року Оріхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 184.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_2 була людиною похилого віку і за станом здоров'я потребувала сторонньої допомоги у веденні домашнього господарства, вона запропонувала йому проживати разом з нею, за що пообіцяла переоформити житловий будинок на його ім'я. Він погодився з її пропозицією, та з лютого 2012-го року став проживати разом з нею однією сім'єю та вести з нею спільне господарство.

Разом з ОСОБА_2 він проживав однією сім'єю по день її смерті.

Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше, як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 і ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не непередбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», та п. 9 постанови Пленуму Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини тощо.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

За вищевикладених обставин для нотаріального оформлення його права на спадкове майно ОСОБА_2 необхідно в судовому порядку встановити факт його проживання однією сім'єю разом із спадкодавцем з лютого 2012-го року по день її смерті, що підтверджуються довідкою голови квартального комітету ОСОБА_3 від 10 листопада 2017 року.

Зазначені обставини також можуть підтвердити свідки.

Відповідно до ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Стаття 15 Цивільного кодексу України надає право громадянам України на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, для чого, у відповідності з вимогами ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

ОСОБА_1 прохає встановити факт його проживання однією сім'єю з ОСОБА_2 з лютого 2012 року та по ден смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник заявника вимоги підтримав в повному обсязі, прохає їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з»явився, до суду надали заяву, в якій прохають справу розглянути без їхньої участі.

Суд, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про наявність підстав для відмови задоволення заяви з наступних підстав.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Також, статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлення факту заявник пов'язує з настанням для нього права на звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини як спадкоємця четвертої черги.

Згідно п. 5 ч. 2 ст.293 та ч. 2 ст.315 ЦПК Українисуд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом породжують юридичні наслідки.

Заінтересованими особами у справах цієї категорії мають бути особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).

Так, як вбачається з наданої суду копії спадкової справи № 139/2017 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 гр. ОСОБА_2, остання у відповідності до ст. 1235 ЦК України розпорядилася своїм майном склавши заповіт від 24 липня 2012 року, що зареєстровано в реєстрі за № 953, яким заповіла все майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Але, гр. ОСОБА_4 не залучався до суду у цій справі, хочау відповідності до заяви від 09.11.2017 року, що зареєстрована в реєстрі за № 1-6010 та надійшла до приватного нотаріуса Оріхівського нотаріального округу Запорізької області 27 грудня 2017 року, гр. ОСОБА_4 відмовився з усіх підстав спадкування від належної йому частки на спадщину, що залишилася після смерті гр. ОСОБА_2.

Пунктом 3.10. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджене Наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року за № 296/5 та зареєстроване в Мінюсті України 22.02.2012 року за № 282/20595, визначено що приймаючи від спадкоємців заяву про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття, нотаріус зобов'язаний роз'яснити спадкоємцям їх право на відкликання такої заяви протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Абзацом 2 частини 2 цієї ж статті ЦК України визначено, якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

У відповідності до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

В частині 6 статті 1273 цього ж Кодексу вказано, що відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Таким чином, у зв'язку з подання спадкоємцем заяви про відмову від прийняття спадщини у строк що залишився, менший як у три місяці, то строк звернення до нотаріуса на відкликання відмови від прийняття спадщини ще не сплинув, і в цьому випадку закінчується 27 березня 2018 року, а тому суд ввжає передчасним звернення до суду заявника, до того ж без притягнення до участі у справі особи, на користь якої складено заповіт.

Керуючись ст.ст. 76-81, 259,2 64-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені вимог ОСОБА_1, заінтересована особа: Оріхівська міська рада Запорізької області про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 РозділуХІІІПерехідних Положень ЦПК Українив новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя : О.В.Плечищева