Справа №639/1044/18
Провадження 2/639/941/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2018 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря - Тіщенко А.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

28.02.2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява, яка в подальшому була уточнена, від позивача ОСОБА_3, подана його представником ОСОБА_1, до відповідача ОСОБА_2, в якій позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 34 894, 25 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 16 травня 2017 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно з яким відповідач взяв у позивача в борг 32 200 грн. та зобов'язувався повернути гроші до 07.08.2017 року.Даний договір між сторонами укладений у простій письмовій формі, при цьому розписка не лише підписана особисто відповідачем, але і написана ним власноруч. З вказаної розписки вбачається як сам факт отримання в борг певної суми, дата отримання грошей, так і дата повернення боргу. Позивач, посилаючись на ст.ст. 526, 527, 638, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України вказує, що на сьогодні минув вже фактично рік з моменту, коли відповідач повинен був повернути гроші. ОСОБА_2 від виконання взятого на себе зобов'язання ухиляється, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду.Також, враховуючи, що відповідач не виконав своєчасно зобов'язання, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних, що становить 966 грн. за 365 днів, а оскільки на період 26.02.2018 року минуло 203 дні, то 3% річних становить 537, 25 грн. (966 : 365x203)= 537, грн. 25 коп.Також позивач вважає, що відповідач повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, який складав за - серпень 2017 року - 99,9%, вересень 2017 року-102 %, жовтень 2017 року - 101,2%, листопад 2017 року - 10,9 %, грудень 2017 року - 101%, січень 2018 року - 101,5%, лютий 2018 року - 106,7%.Оскільки середній розмір інфляції становить - 106,7%, то сума боргу з урахуванням інфляції складає 34, 357 грн. + 537,25 грн. ( 3% річних), що дорівнює 34 894, 25 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.03.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі.

В судовому засіданні 11.05.2018 року представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, про що склав відповідну письмову заяву, а також зазначив, що жодну частину боргу позивачу на даний час не повертав.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до розписки ОСОБА_2, паспорт НОМЕР_3, який проживає за адресою: АДРЕСА_2, отримав 16.05.2017 року в борг у ОСОБА_3 32 200, 00 грн. та зобов'язався повернути зазначену суму боргу в строк до 07.08.2017 року. Розписка підписана особисто ОСОБА_2, оригінал якої долучено до матеріалів справи(а.с.6).

Згідно зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1049 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позику. Так, відповідно до ч.1 зазначеної статті позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1, 5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В судовому засіданні відповідачем визнано, що ним було укладено договір позики з ОСОБА_3, який оформлено розпискою від 16.05.2017 року і за яким відповідач взяв в борг 32200 грн., однак жодну частину вказаного боргу як до 07.08.2017 року так і на даний час не повернув. Враховуючи, що відповідач не виконав своєчасно зобов'язання, з нього на користь позивача підлягають стягненню 3% річних, що становить 966 грн. за 365 днів, а оскільки на день звернення з позовом 26.02.2018 року минуло 203 дні, то 3% річних складають: 966 грн. : 365 x 203 = 537 грн. 25 коп. Також стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума боргу з урахуванням індексу інфляції, який складав у серпні 2017 року - 99,9%, у вересні 2017 року - 102 %, у жовтні 2017 року - 101,2%, в листопаді 2017 року - 10,9 %, в грудні 2017 року - 101%, в січні 2018 року - 101,5%, в лютому 2018 року - 106,7%., тобто розмір інфляції становить - 106,7%, тому загальна сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 34,357 грн. + 537,25 грн. ( 3% річних ), що дорівнює 34 894, 25 грн.

Аналізуючи наведені обставини та норми закону, досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики від 16.05.2017 року в загальному розмірі 34 894, 25 гривень.

Окрім того, оскільки відповідач визнав позовні вимоги, суд відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 352 грн. 40 коп., а іншу частину судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 352 грн. 40 коп. стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 142, 166, 206, 256, 263- 265 ЦПК України, ст. 525, 526, 553, 554, 625, 1046, 1047, 1049,1050 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики в розмірі 34 894 (тридцять чотири тисячі вісімсот дев'яносто чотири) гривні 25 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Зобов'язати УДКС України у Новобаварському районі м. Харкова повернути ОСОБА_3 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок відповідно до квитанції №1-591К, дата здійснення операції 23.02.2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Жовтневий районний суд м. Харкова до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_4, виданий Козелецьким РС УДМС України в Чернігівській області 07.05.2015 року, проживає за адресою: 17000, АДРЕСА_1;

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт НОМЕР_3, ІПН: НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: 61071, АДРЕСА_2.

Повне рішення складено 14.05.2018 року.

Суддя Н.В.Баркова