Справа № 353/1068/17
Провадження № 22-ц/779/538/2018
Головуючий у 1 інстанції Лущак Н. І.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю: представника апелянта - ОСОБА_2,

позивачки - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів на дитину та на утримання дружини, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тлумацького районного суду, ухвалене головуючим суддею Лущак Н.І. 16 лютого 2018 року,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_4 з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позовні вимоги були мотивовані тим, що аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн, які відповідач сплачує на утримання їх малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2016 року, є недостатніми для забезпечення належного рівня життя доньки. Крім того вказувала, що вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, а тому має право на своє утримання від відповідача до досягнення дитиною трирічного віку. Посилаючись на вищенаведене, просила збільшити розмір аліментів на утримання їх доньки, визначених згаданим рішенням апеляційного суду із 600 грн до 1500 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти на своє утримання у розмірі 1500 грн щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Тлумацького районного суду від 16 лютого 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Постановлено збільшити розмір стягуваних аліментів із ОСОБА_4, а саме стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі по 1 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. А також постановлено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн до досягнення донькою трирічного віку. Крім того, постановлено стягнути з ОСОБА_4 в дохід бюджету 1 409,60 грн судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на її утримання у розмірі 500 грн, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також на неправильне застосування судом норм матеріального права. Зокрема, зазначає відповідач, судом першої інстанції не було враховано, що позивач ОСОБА_3 не надала жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із сторін, а також доказів про необхідність збільшення витрат на своє утримання. Крім того, зауважує ОСОБА_4, в позовній заяві ОСОБА_3 належним чином не обґрунтувала можливість сплати ним грошових коштів на своє утримання з часу присудження аліментів за рішенням Тлумацького районного суду від 06.07.2016 року. Не заслуговують уваги, на думку відповідача, і твердження ОСОБА_3 про перебування у його власності напівпричепа, який він начебто використовує у своїй господарській діяльності, оскільки даний напівпричіп не підлягає експлуатації та не використовується ним для отримання прибутку. Також апелянт звертає увагу суду, що однією із позовних вимог у даній справі ОСОБА_3 було визначено стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1 500 грн щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку, а не збільшення розміру раніше стягуваних на її користь аліментів зі 100 грн до 1 500 грн. Більш того, вказує відповідач, ОСОБА_3 при обґрунтуванні позовних вимог не посилалась на згадане судом першої інстанції рішення Тлумацького районного суду від 06.07.2016 року, яким з нього постановлено стягувати аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі по 100 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на вищенаведене, ОСОБА_4 просив рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо стягнення на її утримання аліментів у розмірі по 500 грн щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу з наведених мотивів підтримав. Додатково зазначив, що відповідач працює водієм та займається перевезенням вантажів, дійсний розмір заробітної плати не може показати, оскільки працевлаштований неофіційно.

ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги заперечила, зазначивши при цьому, що відповідач має можливість утримувати їх доньку та її, оскільки займається підприємницькою діяльністю без документального оформлення свого статусу як підприємця, крім того він у 2016 році придбав комбайн, який використовує для отримання додаткового прибутку. Позивачка пояснила, що кошти в сумі 100 грн, які відповідач сплачує на її утримання згідно згаданого вище судового рішення навіть у мінімальному розмірі не можуть задовольнити її матеріальні потреби під час перебування у відпустці по догляду за малолітньою дитиною.У надісланому на адресу апеляційного суду відзиві позивач вказувала, що збільшуючи розмір присуджених на її утримання аліментів за рішенням Тлумацького районного суду від 06.07.2016 року, суд першої інстанції застосував ефективний спосіб захисту її невизнаного права в межах заявленої нею позовної вимоги. Посилаючись на законність оскаржуваного рішення, просить залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 не підлягає до задоволення з таких підстав.

Рішення суду в частині збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини сторін до 1 000 грн жодною із сторін не оспорюється, а тому апеляційним судом у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України не переглядається.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та збільшуючи розмір раніше стягуваних аліментів на утримання дружини зі 100 грн до 500 грн, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки є працездатною та фізично здоровою людиною. З цим висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що сторони з 14.05.2011 року по 09.03.2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та рішення Тлумацького районного суду від 09.03.2017 року про його розірвання (а.с.2, 4-5). Також встановлено, що під час шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3).

За змістом ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так само інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, повинні бути враховані під час розгляду вимог про стягнення аліментів та визначення їх розміру.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Тлумацького районного суду від 06.07.2016 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 постановлено стягувати аліменти на її утримання в розмірі по 100 грн щомісячно до досягнення дитиною трьох років (а.с.61-63). З даного приводу слід зазначити, що раніше визначений розмір аліментів на утримання дружини - 100 грн, з врахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, не забезпечує навіть мінімальних потреб позивача та не є достатнім для її прожиття. А тому, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність збільшення на користь позивача розміру раніше стягуваних на її утримання аліментів зі 100 грн до 500 грн щомісячно.

З врахуванням вищезазначеного, апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_4 про те, що позивачкою не обґрунтовано необхідності у зміні розміру аліментів на її утримання та можливість сплати ним грошових коштів на це. Більш того, апеляційний суд зауважує, що ніяких документальних і об'єктивних доказів неспроможності сплачувати матеріальну допомогу на утримання колишньої дружини в більшому розмірі ОСОБА_4 суду не надав. Не надано апелянтом також і доказів про дійсний розмір його заробітку або доходу, який би свідчив про його фінансову неспроможність сплачувати аліменти на утримання дружини.

Колегія суддів з цього приводу зауважує, що представник відповідача в засіданні апеляційного суду визнав, що ОСОБА_4 в дійсності займається трудовою діяльністю без її документального оформлення, отримує дохід. З цього випливає, що відповідач має можливість сплачувати не тільки аліменти на утримання дитини, а й надавати матеріальну допомогу дружині на час перебування її у відпустці по догляду за малолітньою дитиною.

Твердження ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_3 в позовній заяві не посилалась на рішення Тлумацького районного суду від 06.07.2016 року про стягнення з нього аліментів на її утримання у розмірі 100 грн правильності висновків суду першої інстанції не спростовують та не можуть бути підставою для скасування рішення суду в оскаржуваній частині.

Приймаючи до уваги вище викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в даній справі ухвалив рішення з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. Тому підстав для скасування рішення немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Тлумацького районного суду від 16 лютого 2018 року в даній справі - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Повний текст постанови складено 10 травня 2018 року.

Головуючий: В.А. Девляшевський

Судді: Р.Й. Матківський

В.Д. Фединяк