Справа № 346/1596/18
Провадження № 22-ц/779/993/2018
Головуючий у 1 інстанції П'ятковський В. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі:

судді-доповідача - Малєєва А.Ю.,

суддів: Девляшевського В.А., Горейко М.Д.,

за участю секретаря - Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі його представника адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2018 року про забезпечення позову за заявою ОСОБА_5, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_6, постановлену в м. Коломия головуючим суддею П'ятковським В.І., дата складання повного тексту якої не відома, по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу,

в с т а н о в и в:

1. 1. Позов заявлено 04.04.2018.

1.2. Представник позивача 23.06.18 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову (а.с. 7-9).

1.2.1. Суть заявлених вимог.

Предметом спору між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 є житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та дві земельні ділянки.

На час розгляду справи фактично користуються спірним будинком, проживають в ньому та здійснюють оплату за надані комунальні послуги позивачка ОСОБА_6 та громадянська дружина її сина - ОСОБА_7 з малолітніми дітьми.

Зі слів заявниці, 29 травня 2018 року, за заявою ОСОБА_3 працівниками ПАТ «Прикарпаттяобленерго» було відключено електропостачання до будинку, внаслідок чого погіршились умови проживання в ньому для малолітніх дітей.

1.2.2. Просить накласти арешт на будинковолодіння та земельні ділянки, зобов'язати відповідача звернутись до ПАТ «Прикарпаттяобленерго» із заявою про підключення будинку до електропостачання, зобов'язати ОСОБА_6 оплатити повторне підключення будинку, заборонити ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відключення, припинення електро- та газопостачання до спірного будинку та покласти на ОСОБА_6 обов'язок сплачувати витрати за надані послуги.

1.3. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2018 року накладено арешт на:

- будинковолодіння (житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1;

- земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий НОМЕР_3);

- земельну ділянку площею 0,1183 га для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий НОМЕР_3).

Зобов'язано ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_5 від 17 серпня 2011 року, жителя АДРЕСА_2) звернутись до уповноважених осіб ПАТ «Прикарпаттяобленерго» із відповідною заявою про підключення будинковолодіння № АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_6 до мережі електропостачання.

В якості зустрічного забезпечення покладено на ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_7 виданий Коломийським РВ УДМС України в Івано-Франківській області, жительки АДРЕСА_3) обов'язок здійснити оплату за повторне підключення будинковолодіння № АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_6 до мережі електропостачання.

Заборонено ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії спрямовані на відключення, припинення електропостачання та газопостачання до будинковолодіння № АДРЕСА_1.

В якості зустрічного забезпечення покладено на ОСОБА_6 обов'язок сплачувати витрати на надання послуг електропостачання та газопостачання до будинковолодіння АДРЕСА_1 відповідно до наданих постачальними організаціями рахунків згідно показників відповідних лічильників (а.с. 23-25).

2.1. Відповідач ОСОБА_3 в особі його представника адвоката ОСОБА_4 оскаржили вказану ухвалу в апеляційному порядку (а.с. 31-33).

2.1.1. Обґрунтування апеляційних вимог.

Позивачка ОСОБА_6 є колишньою власницею спірного будинку. На даний час без правових підстав ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 проживають у спірному будинку і не надають відповідачу як власнику можливості користуватись ним.

Між сторонами по справі склались конфліктні відносини та виник спір з приводу будинку та земельних ділянок.

ОСОБА_3 як законний власник вправі припинити електропостачання до спірного будинку.

Апелянт вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відключення електроенергії може «значно утруднити або зробити неможливим» виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, оскільки предметом спору є визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірного майна. Відтак, зв'язок між предметом спору та комунальними послугами є нелогічним.

Безпідставно суд першої інстанції посилається на захист інтересів малолітніх дітей, оскільки згідно будинкової книги у спірному будинку на даний час ніхто не зареєстрований.

Апелянт вважає, що оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції фактично вирішив спір по суті, вказавши на незаконність дій відповідача.

2.1.2. Причини неподання доказів до суду 1ї інстанції.

В підтвердження доводів апеляційної скарги апелянтом додано інформацію по відстеженню поштового відправлення «Укрпошта» та копію Будинкової книги.

Відповідача не було належним чином повідомлено про розгляд заяви про забезпечення позову, тому він був позбавлений можливості подати в підтвердження своїх заперечень докази до суду першої інстанції.

2.1.3. Просить скасувати оскаржувану ухвалу, в задоволенні вимог заявниці щодо забезпечення позову - відмовити.

2.2. ОСОБА_5, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_6, подала до апеляційного суду Відзив на апеляційну скаргу.

2.2.1. Обґрунтування доводів Відзиву позивачки.

Заходи забезпечення позову застосовані судом першої інстанції із врахуванням дійсних обставин справи, об'єктивної оцінки поданих до справи доказів (в тому числі і щодо фактичного проживання у спірному будинку малолітніх дітей), у відповідності до вимог процесуального закону.

Окрім того, за клопотанням заявниці, судом застосовано і заходи зустрічного забезпечення позову, що спрямовано на уникнення будь-яких витрат для власника будинку на підключення електропостачання та на оплату комунальних послуг.

Оскільки право власності на спірне майно на час розгляду спору зареєстровано за відповідачем, а право на розпорядження майном є невід'ємною складовою прав власника, відтак відповідач має реальну можливість розпорядитись спірним майном на власний розсуд.

2.2.2. Просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

2.3. В судове засідання апеляційного суду належним чином повідомлені сторони по справі та їх представники не з'явились.

2.3.1. Представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 подав до апеляційного суду Клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з його участю як представника у іншій справі, призначеній до розгляду в на 07.08.2018 у Київському апеляційному адміністративному суді.

2.3.2. У справі достатньо даних, тому з урахуванням процесуальних строків (ст. 371 ЦПК України) суд вважає необхідним розглянути апеляційну скаргу на підставі наявних матеріалів за відсутності учасників справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

3. Фактичні обставини, встановлені судами.

Предметом спору у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу є будинковолодіння (житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, земельна ділянка площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий № НОМЕР_3) та земельну ділянку площею 0,1183 га для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_3), що не заперечується сторонами по справі (далі - спірне майно).

Право власності на спірне майно на час розгляду справи зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_5 від 17 серпня 2011 року, жителю АДРЕСА_2), що не заперечується сторонами по справі (а.с. 31 - зворот апеляційної скарги, абз. 2 а.с. 7 заяви про забезпечення позову, відзив).

4. Оцінки апеляційного суду.

4.1. Суд першої інстанції, враховуючи приписи ч. 2 ст. 149 ЦПК України, виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист порушених прав та інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду.

Відтак суд дійшов висновку, що обрані види забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірне майно, право власності на яке зареєстроване за позивачем, зобов'язання вчинити дії щодо відновлення електропостачання та заборони вчиняти будь-які дії по відключенню будинку від електро- та газопостачання (з урахуванням тих обставин справи, що постачання електроенергії в спірний будинок, в якому проживають в тому числі і малолітні діти, повністю припинене) є співмірним із заявленими позовними вимогами та будуть достатнім інструментом забезпечення ефективності судового захисту порушеного права позивачки.

Крім того, суд першої інстанції, зважаючи на обраний заявником спосіб забезпечення позову (повторне підключення до будинку) та ймовірні витрати на оплату послуг з використання електроенергії в спірному будинку, якими відповідач фактично не користується, задовольнив клопотання заявниці щодо зустрічного забезпечення та зобов'язав позивачку здійснити оплату за повторне підключення спірного будинковолодіння до мережі електропостачання та сплачувати витрати за надані послуги електропостачання та газопостачання до спірного будинковолодіння відповідно до наданих постачальними організаціями рахунків згідно показників відповідних лічильників.

4.2. Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

4.2.1. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У відповідності до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п. 1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

4.2.2. Згідно матеріалів справи, між сторонами дійсно виник спір з приводу спірного майна. У разі рішення суду про задоволення позову щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу з застосуванням наслідків їх недійсності існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду, оскільки відповідач, як особа на яку оформлено право власності на спірне майно, вправі розпоряджатись ним на власний розсуд.

Зокрема, позов у справі заявлено 04.04.2018 (а.с. 1), а 29.05.2018 спірне будинковолодіння відключено від електропостачання за заявою відповідача (а.с. 10 - довідка, абз. 10 на звороті а.с. 31 - апеляційна скарга). Крім того, зі слів апелянта, на даний час у провадженні Коломийського міськрайонного суду перебуває позов ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення.

4.2.3. Апеляційний суд, враховуючи приписи ст. 89 ЦПК України, оцінює такі обставини справи (абз. 2 п.п. 4.2.2. даної Постанови) як свідчення активних дій відповідача щодо розпорядження зареєстрованим за ним правом власності на спірне майно, яке є предметом спору у справі, що переглядається.

Відтак, апеляційний суд погоджується, що накладення арешту на спірне майно за таких обставин є відповідним видом забезпечення позову.

4.2.4. Щодо доводів апелянта проти зобов'язання його вчинити дії щодо відновлення електропостачання та заборони вчиняти будь-які дії по відключенню будинку від електро- та газопостачання.

4.2.4.1. Електропостачання у спірному будинковолодінні припинене за заявою відповідача під час розгляду справи в суді першої інстанції (29.05.2018).

4.2.4.2. Доводи апелянта, що суд першої інстанції безпідставно зіслався на інтереси малолітніх дітей, оскільки згідно будинкової книги у спірному будинку на даний час ніхто не зареєстрований, не заслуговують на увагу. Матеріалами справи підтверджено, що станом на 20.03.2018 у спірному будинковолодінні проживають ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, та члени її сім'ї: ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 20 - Акт про фактичне проживання), крім того, зі слів апелянта, на даний час у провадженні Коломийського міськрайонного суду перебуває його позов про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення (в матеріалах справи відсутня інформація про особи відповідачів у вказаній справі).

Відомості про оскарження (заперечення) вищевказаного Акту про фактичне проживання у спірному будинковолодінні малолітніх дітей (а.с. 20) в матеріалах справи відсутні.

4.2.4.3. Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта з приводу того, що оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції фактично вирішив спір по суті, вказавши на незаконність дій відповідача, оскільки апелянт помилково (на свій розсуд) трактує резолютивну частину ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2018 року у справі, якою вжито заходи забезпечення позову у даній справі.

Окрім того, зобов'язавши відповідача вчинити дії щодо відновлення електропостачання, яке фактично припинено 29.05.2018 - після звернення позивачки 04.04.2018 з даним позовом до суду, суд першої інстанції вірно відновив стан спірного будинковолодіння, в якому проживають малолітні діти - належні умови для їх проживання, констатовані Актом про фактичне проживання від 20.03.2018 (а.с. 20).

4.2.4.3. Апеляційний суд, враховуючи приписи ст. 89 ЦПК України, вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, заборонивши відповідачу вчиняти будь-які дії по відключенню спірного будинковолодіння від електро- та газопостачання (з урахуванням обставин, встановлених п.п. 4.2.2. даної Постанови), оскільки не застосування такого превентивного засобу забезпечення позову може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб (зокрема і гарантовані приписами ЗУ «Про охорону дитинства» права малолітніх дітей), чи ін. учасників процесу (зокрема, інших мешканців спірного будинковолодіння, до яких, як ствердив апелянт, він заявив позов про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення).

4.2.5. Апеляційний суд, враховуючи, що інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача, вважає пропорційним застосоване судом першої інстанції в якості зустрічного забезпечення позову зобов'язання позивачки здійснити оплату за повторне підключення спірного будинковолодіння до мережі електропостачання та сплачувати витрати за надані послуги електропостачання та газопостачання до спірного будинковолодіння відповідно до наданих постачальними організаціями рахунків згідно показників відповідних лічильників.

Саме застосований спосіб забезпечення позову та зустрічного забезпечення позову, з урахуванням характеру спору та фактичних обставин у даній справі, на думку апеляційного суду, є тим способом забезпечення позову, застосуванням якого дотримано балансу інтересів (ризиків) сторін по справі - співмірним заявленим позовним вимогам, та таким, що унеможливлює порушення прав та законних інтересів інших осіб (зокрема малолітніх дітей, ін. учасників процесу), та таким, що запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а отже, є достатнім інструментом забезпечення ефективності судового захисту.

4.2.5. Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

5. Висновки.

5.1. За таких обставин, апеляційний суд вважає за належне залишити без задоволення апеляційну скаргу, а законну та обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі його представника адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2018 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.07.2018.

Суддя-доповідач А.Ю. Малєєв

Судді: В.А. Девляшевський

М.Д. Горейко