З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 березня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Цуранова А. Ю. ,
при секретарі - Солом'яна Л. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні прав користування та розпорядження майном шляхом визнання осіб такими, які втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що їй на праві власності належить 56/100 частина квартири АДРЕСА_1. Відповідачі являються колишніми власниками квартири, на початку 2000 років відчужили це житло ОСОБА_5, ОСОБА_6, які 10.08.2005 року продали квартиру чоловіку позивачки ОСОБА_7 Відповідачі зареєстровані за вказаною адресою, однак фактично не проживають у квартирі. Факт реєстрації відповідачів за зазначеною адресою створює для позивача ряд незручностей та перешкоджає повноцінно розпоряджатись власним майном, а тому, з урахуванням уточнень позовних вимог, позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження її майном шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.
Позивач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачі до суду не з'явились, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що 56/100 частина квартири АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяження №37496066 від 14.05.2015 року.
Згідно договору купівлі-продажу квартири від 10.08.2005 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продали квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_7, який являється чоловіком позивачки.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.12.2017 року позивачка успадкувала 44/100 частини квартири АДРЕСА_1 після смерті її чоловіка ОСОБА_7
З довідки про місце проживання та склад сім'ї №8218 від 17.11.2017 року вбачається, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, зареєстровані в спірній квартирі з 2001 року.
Як пояснює позивач, відповідачі з 2000 років в спірному житловому приміщенні не прорживають. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачі з 2013 року по даний час не проживають в даному житловому приміщенні, що підтверджується актом КПБМР ЖЕК №1 від 16.01.2013 року та листом №935 від 29.08.2014 року.
За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Зі змісту ст. 319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Положеннями статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає підстави зняття з реєстрації.
Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ч. 2 ст. 16 ЦК України.
Зокрема, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Відповідачі у даній справі заперечень проти позову з належними та допустимими доказами, в тому числі щодо поважності причин не проживання у спірному житловому приміщенні, до суду не надали.
Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки реєстрація відповідачів у квартирі позивача створює останньому перешкоди в користуванні та розпорядженні в повній мірі власним житлом.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 280, 281, 258-259, 265, 268, 354-355 ЦПК України, суд
Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження її майном - квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя А. Ю. Цуранов