Постанова

Іменем України

08 травня 2018 року

м. Київ

справа № 348/1626/13-ц

провадження № 61-4709св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя - доповідач), Хопти С.Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

відповідач - ОСОБА_3,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

ОСОБА_7,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області, у складі головуючого судді Грещука Р. П., від 09 липня 2015 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області, у складі колегії суддів: Горблянського Я. Д., Ковалюка Я. Ю., Матківського Р. Й., від 01 серпня 2016 року

В С Т А Н О В И В :

У червні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 20 жовтня 2006 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (далі - АКБ «ТАС-Комерцбанк») і ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 тис. доларів США з кінцевим терміном погашення 19 жовтня 2016 року включно, зі сплатою 14 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. 26 жовтня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, згідно з яким останньому надано кредит у розмірі 50 тис. доларів США на строк до 20 жовтня 2016 року зі сплатою 14 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Крім того, 13 листопада 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 тис. доларів США на строк до 11 листопада 2016 року включно зі сплатою 14 % річних за весь строк фактичного користування кредитом, а також цього ж дня між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_7 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 тис. доларів США на строк до 11 листопада 2016 року включно зі сплатою 14 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. З метою забезпечення належного виконання позичальниками своїх зобов'язань за вищевказаними кредитними договорами 20 жовтня 2006 року, 26 жовтня 2006 року та 14 листопада 2006 року було укладено чотири іпотечні договори, за умовами яких іпотекодавець ОСОБА_3 передав в іпотеку банку належне йому на праві власності приміщення кінотеатру «Україна», загальною площею 1 175,2 кв. м, по АДРЕСА_1.

28 листопада 2012 року між публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс») було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого банк відступив ТОВ «ФК «Вектор Плюс» права вимоги за кредитними договорами, у тому числі й за укладеними із ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 кредитними договорами. ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступило свої права вимоги за цими кредитними договорами на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» згідно з договором факторингу від 28 листопада 2012 року, а також права іпотекодержателя щодо переданого ОСОБА_3 в іпотеку банку нерухомого майна за договором про передачу прав за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року.

ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на те, що у результаті укладення договорів факторингу відбулася заміна кредитора та ним набуто право вимоги, зокрема й до ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які своїх зобов'язань за кредитними договорами не виконали, внаслідок чого станом на 21 серпня 2015 року утворилася заборгованість за тілом кредиту у розмірі 42 976 доларів США, несплаченими процентами за користування кредитними коштами у розмірі 27 965, 58 доларів США та пенею за несвоєчасне виконання умов договору у розмірі 32 126, 79 доларів США (еквівалент 823 825, 48 грн), просило суд стягнути вказану суму заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - приміщення кінотеатру «Україна», загальною площею 1 175,2 кв. м, по АДРЕСА_1.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 липня 2015 року позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - приміщення будівлі кінотеатру «Україна», що розташоване по АДРЕСА_1, загальною площею 1 175,2 кв. м, яке належить на праві власності ОСОБА_3 і передано в іпотеку відповідно до договорів іпотеки від 20 та 26 жовтня й 14 листопада 2006 року, шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» за початковою вартістю предмета іпотеки, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами: від 20 жовтня 2006 року, укладеним з ОСОБА_4 на суму 509 444, 92 грн, від 13 листопада 2006 року, укладеним з ОСОБА_6 на суму 509 738, 15 грн, від 13 листопада 2006 року, укладеним з ОСОБА_7 на суму 509 738, 15 грн, від 26 жовтня 2006 року - укладеним з ОСОБА_5 на суму 531 257, 55 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у зв'язку із невиконанням умов кредитних договорів відповідачами, позивач має право на стягнення заборгованості за кредитом шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договорів відступлення права вимоги та передачу прав за іпотечними договорами.Суд першої інстанції з огляду на те, що строки виконання зобов'язань за укладеними із ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 кредитними договорами закінчуються у 2016 році, а із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», зверталося ще у липні 2011 року, дійшов висновку про те, що строк позовної давності у цьому випадку позивачем не пропущено, так як за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2016 року рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 липня 2015 року скасовано у частині визначення розміру заборгованості та ухвалено у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - приміщення будівлі кінотеатру «Україна», що знаходиться по АДРЕСА_1, загальною площею 1 175,2 кв. м, яке належить на праві власності ОСОБА_3 і передано в іпотеку відповідно до договорів іпотеки від 20, 26 жовтня та 14 листопада 2006 року, шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» за початковою вартістю предмета іпотеки, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності та стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами: від 20 жовтня 2006 року, укладеним з ОСОБА_4, на загальну суму 404 808, 84 грн, від 13 листопада 2006 року, укладеним з ОСОБА_6, на загальну суму 410 344, 94 грн, від 13 листопада 2006 року, укладеним з ОСОБА_7, на загальну суму 410 344, 94 грн, від 26 жовтня 2006 року, укладеним з ОСОБА_5, на загальну суму 426 520 грн 38 коп., а в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що оскільки умовами кредитних договорів передбачено погашення кредитної заборгованості частинами, тому перебіг строку позовної давності починається з моменту невиконання кожним із позичальників цих окремих зобов'язань, у зв'язку з чим заявлена позивачем сума кредитної заборгованості, що виникла за період до 20 травня 2010 року (з 20 вересня 2008 року по 20 травня 2010 року), у зв'язку із пропуском строку позовної давності, не підлягає стягненню.

У серпні 2016 року ОСОБА_5 подано касаційну скаргу на рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 липня 2015 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2016 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 липня 2015 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2016 року і ухвалити нове рішення, яким застосувати позовну давність до стягнення заборгованості за кредитними договорами, укладеними між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», з однієї сторони, та ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з іншої сторони, а також стягнути за рахунок переданого в іпотеку ОСОБА_3 майна заборгованість за кредитним договором, укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», і ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що строк позовної давності за вказаними вимогами закінчився у грудні 2012 року, а суд апеляційної інстанції вийшов як за межі позовних вимог, так і строків позовної давності, стягнувши зайвий розмір процентів і пені за кредитним договором.

12 жовтня 2016 року ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

07 грудня 2016 року до суду касаційної інстанції надійшли заперечення (відзив) ОСОБА_3 на касаційну скаргу, в яких вказано на її обґрунтованість та необхідність скасування судових рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відзив на касаційну скаргу обґрунтовано тим, що висновки суду апеляційної інстанції щодо застосування трирічного строку позовної давності до дня звернення до суду із указаним позовом є помилковими, так як банк після зміни 11 лютого 2009 року строку виконання зобов'язання мав право протягом трьох років звернутися до суду із вказаним позовом, при цьому усі наступні передбачені графіком платежі не мали правового значення.

13 грудня 2016 року до суду касаційної інстанції надійшли заперечення (відзив) ОСОБА_6 на касаційну скаргу, в яких останній посилається на пропуск позивачем строків позовної давності, вказуючи на те, що вимогу про дострокове погашення заборгованості заявлено ще у листопаді 2009 року.

Також 13 грудня 2016 року до суду касаційної інстанції надійшли заперечення (відзив) ОСОБА_4 на касаційну скаргу, де останній вказує на незаконність рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне обчислення строку позовної давності, перебіг якого розпочався після закінчення наданого йому терміну для дострокового погашення заборгованості.

11 квітня 2017 року до суду касаційної інстанції надійшли заперечення (відзив) ТОВ «Кредитні ініціативи» на касаційну скаргу, в якому товариство зауважило, що строк позовної давності ним не пропущено, так як він перервався у зв'язку зі зверненням ПАТ «Сведбанк» у червні 2011 року до суду з позовом до відповідачів, який 18 грудня 2012 року було залишено без розгляду.

20 лютого 2017 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

27 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

01 лютого 2018 року справу розподілено судді-доповідачу.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судами встановлено, що 20 жовтня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», і ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 000, 00 доларів США з кінцевим терміном погашення 19 жовтня 2016 року включно, зі сплатою 14 % річних за весь строк фактичного користування кредитом (т. 1 а. с. 22-23).

26 жовтня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», і ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останньому надано кредит у розмірі 50 000, 00 доларів США на строк до 20 жовтня 2016 року, зі сплатою 14 % річних за весь строк фактичного користування кредитом (т. 1 а. с. 85-88).

13 листопада 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», і ОСОБА_6 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 000, 00 доларів США на строк до 11 листопада 2016 року включно зі сплатою 14 % річних за весь строк фактичного користування кредитом (т. 1 а. с. 127-130).

Також 13 листопада 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», і ОСОБА_7 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 000, 00 доларів США на строк до 11 листопада 2016 року включно зі сплатою 14 % річних за весь строк фактичного користування кредитом (т. 1 а. с. 103-106).

Позичальники зобов'язалися повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання в повному обсязі у строки, які передбачені цими договорами.

З метою забезпечення належного виконання позичальниками своїх зобов'язань за вищевказаними кредитними договорами, 20 жовтня, 26 жовтня та 14 листопада 2006 року було укладено чотири іпотечні договори, згідно з якими іпотекодавець ОСОБА_3 передав в іпотеку банку належне йому на праві власності приміщення кінотеатру «Україна», загальною площею 1 175,2 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 і яке належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 13 лютого 2001 року (т. 1 а. с. 32-34, 90-94, 108-113, 121-126).

У зв'язку з неналежним виконанням боржниками своїх зобов'язань за кредитними договорами виникла заборгованість, яка становила: у ОСОБА_4 станом на 01 березня 2013 року за тілом кредиту - 42 976, 00 доларів США, проценти за користування кредитними коштами - 27 965, 58 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання умов кредитного договору - 32 126, 79 доларів США (еквівалент 823 825, 48 грн) (т. 1 а. с. 35-36), у ОСОБА_6 станом на 01 червня 2013 року: за кредитом 41 243, 00 долари США, за процентами - 28 313, 25 доларів США, пеня - 33 421, 77 доларів США (еквівалент 823 103, 32 грн) (т. 1 а. с. 114), у ОСОБА_7 станом на 01 червня 2013 року: за кредитом - 41 243, 00 долари США, за процентами - 28 313, 25 доларів США, пеня - 33 424, 81 доларів США (еквівалент 823 127, 62 грн) (т. 1 а. с. 96), та у ОСОБА_5 станом на 01 червня 2013 року: за кредитом - 42 976, 00 доларів США, за процентами - 29 503, 00 долари США, пеня - 34 843, 59 долари США (еквівалент 857 830, 82 грн) (т. 1 а. с. 78).

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15, відповідно до умов якого ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «ФК «Вектор Плюс» право вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками (т. 1 а. с. 8-10). Того самого дня між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» і ТОВ«Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступило, а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло права вимоги заборгованості за вищезазначеними кредитними договорами (т. 1 а. с. 11-19).

Відповідно до умов договору про передачу прав за іпотечним договором, який укладений 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи», разом із відступленням права вимоги заборгованостей за кредитними договорами від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року, укладеного між сторонами, одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором. Іпотекодержатель передає новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами, перелік яких наведено у додатку № 1 до цього договору (т. 1 а. с. 20).

Судами встановлено, що останній платіж боржниками за кредитними договорами здійснено 11 вересня 2008 року.

Також встановлено, що ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 отримали письмові повідомлення ПАТ «Сведбанк» від 25 листопада 2009 року про зміну умов кредитного договору, згідно з якими ПАТ «Сведбанк» скористався своїм правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов'язань за кредитними договорами, зазначивши днем остаточного їх погашення десятий день з дня направлення відповідної письмової вимоги, тобто 07 грудня 2009 року (т. 1 а. с. 165-167).

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з указаним позовом про захист свого порушеного права у травні 2013 року.

Крім того, судами з'ясовано, що згідно з умовами кредитних договорів кредит погашається позичальниками щомісячно до 20-го числа кожного місяця, а кінцевий термін погашення кредитної заборгованості встановлено 20 жовтня 2016 року.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У суді першої інстанції відповідачами заявлено клопотання від 12 листопада 2013 року про застосування позовної давності (т. 1 а. с. 162-164).

Разом з цим, місцевим судом не було взагалі застосовано положення законодавства про позовну давність, заява відповідачів не розглянута.

Суд апеляційної інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, поміж іншого, зазначив про те, що позивач має право на отримання від ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 платежів за кредитними договорами, строк сплати яких настав за період з 20 травня 2010 року і до моменту звернення до суду із цим позовом (31 травня 2013 року), тобто у межах визначеного статтею 257 ЦК України строку позовної давності, а також ТОВ «Кредитні ініціативи» має право вимагати сплати від вище перелічених позичальників платежів і за період з 20 червня 2013 року по 19 жовтня 2016 року (кінець дії кредитного договору). Визначаючи розмір заборгованості, апеляційний суд, врахував курс гривні до долара США, який був встановлений НБУ станом на 01 червня 2013 року.

Дійшовши такого висновку, суд апеляційної інстанції вказував на те, що за умовами кредитних договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватися ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться періодичні платежі, а початок позовної давності для стягнення з них даних платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов'язань.

Однак судами попередніх інстанцій при прийнятті судових рішень не повністю були виконані вимоги статті 360-7 ЦПК України, 2004 року, щодо обов'язковості судового рішення Верховного Суду України, прийнятого за наслідками розгляду заяви про перегляд судових рішень у даній справі (постанова від 29 жовтня 2014 року справа № 6-169цс14).

Судами попередніх інстанцій залишено поза увагою те, що переглядаючи рішення у цій справі, Верховний Суд України застосував до даних правовідносин частину першу статті 261 ЦК України, за змістом якої перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Верховний Суд України у своїй постанові від 29 жовтня 2014 року у цій справі вказав поміж іншого й на те, що сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячною сплатою платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню залежно від договорів для ОСОБА_4 - до 19 жовтня 2016 року, для ОСОБА_5 - до 20 жовтня 2016 року, а для ОСОБА_7 і ОСОБА_6 - до 11 листопада 2016 року.

Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено щомісяця.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статі 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Крім того, Верховним Судом України звернуто увагу судів нижчих інстанцій на необхідність обов'язкового врахування обставин щодо отримання ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_6 письмових повідомлень ПАТ «Сведбанк» від 25 листопада 2009 року про зміну умов кредитного договору, згідно з якими банк скористався своїм правом, передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов'язань за кредитними договорами, зазначивши днем остаточного їх погашення десятий день з дня направлення відповідної письмової вимоги, тобто - 07 грудня 2009 року.

Залишення поза увагою вищевказаних правових позицій, визначених у судовому рішенні Верховного Суду України, які є обов'язковими для судів нижчих інстанцій, призвело до неправильного тлумачення судами частини першої статті 261 ЦК України та частини другої статті 1050 ЦК України, як наслідок, призвело до повторного неправильного вирішення спору в даній справі у частині визначення правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, укладеними з ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5, з наступних підстав.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов'язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

У статті 33 Закону передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання.

У пункті 10.3 договорів іпотеки сторони узгодили, що у разі невиконання позичальником умов основного зобов'язання, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги у повному обсязі, включаючи суму кредиту та будь-яке збільшення цієї суми відповідно до умов основного зобов'язання, проценти за користування кредитом, пеню та інші платежі і санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання, а також всі витрати, пов'язані із зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 11 договорів іпотеки передбачено, що іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі, якщо на день, визначений основним зобов'язанням, позичальник не поверне іпотекодержателю суму кредиту та/або проценти за користування кредитом та/або пеню або іншу заборгованість, та/або платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов'язанням та цими договорами, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов'язання (як основного боргу, так і процентів за ним).

Умовами укладених кредитних договорів передбачено дату остаточного повернення кредиту: ОСОБА_4 - до 19 жовтня 2016 року, для ОСОБА_5 - до 20 жовтня 2016 року, а для ОСОБА_7 і ОСОБА_6 - до 11 листопада 2016 року.

Поряд із встановленими щомісячними платежами пунктами 6.1.3, 6.1.4 кредитних договорів сторони між собою узгодили також і право кредитора на повне дострокове погашення усієї суми кредитної заборгованості, включаючи сплату процентів за користування кредитними коштами, у тому числі й шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Сторони передбачили, що зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань настає з дати направлення банком позичальнику вимоги про виконання порушеного зобов'язання, яка підлягає виконанню у повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з моменту її надіслання банком (пункт 3.10 кредитних договорів).

Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло у кредитора у зв'язку з невиконанням боржниками вимог за кредитними договорами, з урахуванням вимог про дострокове повернення кредиту у повному обсязі (таке право передбачено пунктами 3.9, 3.10 кредитних договорів; вимоги підлягали виконанню ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 протягом тридцяти днів).

Як вже було встановлено судами та неодноразово зазначено вище, вимоги банку про дострокове повернення кредиту були направлені ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», позичальникам ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 25 листопада 2009 року.

В указаних вимогах ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», посилаючись, зокрема, й на пункт 3.10 кредитних договорів, вимагало від вище перелічених позичальників дострокового (на десятий календарний день з дня направлення повідомлення) повернення кредиту, сплати процентів і пені. ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було запропоновано у тридцятиденний строк з дня отримання листа усунути порушення виконання зобов'язань за кредитним договором та сплатити заборгованість у повному обсязі на загальну суму 50 747,89 доларів США.

Вказані вимоги були отримані ОСОБА_6 28 листопада 2009 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 - 01 грудня 2009 року (а. с. 165 зворот, 166 зворот, 167 зворот), у зв'язку із чим станом на 01 січня 2010 року обов'язок з дострокового у повному обсязі виконання порушеного зобов'язання цими боржниками настав і у них існувала прострочена заборгованість перед банком.

Таким чином, пред'явивши ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладених договорів змінив строк виконання основного зобов'язання.

Зі спливом визначених у повідомленнях про дострокове повернення кредитних коштів строків, виходячи із дати отримання їх позичальниками, вважається, що строк виконання основних зобов'язань ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 настав, що і є початком перебігу визначеного статтею 257 ЦК України строку позовної давності, у зв'язку із спливом якого кредитор втрачає право вимоги за укладеними із ними кредитними договорами.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що позивач мав право пред'явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання вище переліченими боржниками забезпечених іпотекою зобов'язань (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі), тобто до 02 січня 2013 року.

Звернувшись до суду із даними вимогами лише у червні 2013 року, позивач пропустив визначений статтею 257 ЦК України строк позовної давності за вимогами по укладених 26 жовтня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», і ОСОБА_8, 13 листопада 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», і ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кредитних договорах. Причин пропуску цього строку ТОВ «Кредитні ініціативи» наведено не було.

Посилання апеляційного суду на те, що банк не втратив право на примусове стягнення платежів за вищепереліченими кредитними договорами, термін виконання яких згідно із графіками погашення заборгованості настав до спливу трьох років до пред'явлення позову і до завершення строку дії договорів, є неправильними з огляду на те, що право кредитора на їх дострокове отримання (вимога від 25 листопада 2009 року) кореспондується із одночасним обов'язком боржників по сплаті їх раніше, ніж це обумовлено кредитними договорами (а саме з 01 січня 2010 року).

Пред'явлення позову, який у подальшому був залишений без розгляду, не перериває строк позовної давності.

Враховуючи те, що обставини справи в частині звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, укладеними з ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 були встановлені судами повно, і не вимагається збирання або додаткова перевірка чи оцінка доказів, однак допущено неправильне тлумачення норм матеріального права, у результаті чого суди дійшли неправильного висновку про задоволення позовних вимог у цій частині, оскільки не було враховано того, що пред'явленням вимоги до них про дострокове стягнення заборгованості, у зв'язку із порушенням умов кредитних договорів, змінився строк виконання основних зобов'язань за цими договорами, та кредитор мав право протягом трьох років від цієї нової, визначеної ним дати звернутися до суду із позовом, а після зміни строку виконання зобов'язання усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів за цими кредитними договорами, не мали правового значення, оскільки за вимогами про дострокове погашення заборгованості за кредитними договорами ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 були зобов'язані повернути кредит у повному обсязі у визначений кредитором новий строк, рішення судів попередніх інстанцій у цій частині не можуть бути залишені в силі.

Таким чином, судові рішення підлягають скасуванню у частині звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, укладеними з ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5, з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у позові ТОВ «Кредитні ініціативи», у зв'язку із спливом на момент звернення до суду позовної давності, строк якої визначений статтею 257 ЦК України.

При цьому, враховуючи те, що підтвердження зміни строку виконання основного зобов'язання шляхом направлення банком ОСОБА_4 вимоги про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним раніше, ніж за три роки до дня звернення ТОВ «Кредитні ініціативи» до суду із даним позовом у матеріалах справи відсутні, а також з огляду на те, що на момент такого зверненнястрок дії кредитного договору, укладеного АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», із ОСОБА_4, не закінчився, рішення суду апеляційної інстанції у частині звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, виходячи із початку перебігу позовної давності до вимог банку про стягнення несплачених на час звернення до суду платежів, є правильним. Уцій частині рішення апеляційного суду ухвалене з дотриманням висновків, викладених у постанові Верховного Суду України, прийнятій за наслідками розгляду заяви про перегляд судових рішень у цій справі від 29 жовтня 2014 року (справа № 6-169цс14).

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції у цій частині не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 липня 2015 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2016 року у частині задоволення вимог позову товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами: № 0801/1006/88-272, укладеним 26 жовтня 2006 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_5, на суму 426 520, 38 грн, з яких 269 819, 70 грн - тіло кредиту, 113 324, 27 грн - несплачені відсотки та 43 376, 41 грн - пеня; № 0801/1106/88-374, укладеним 13 листопада 2006 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_6, на суму 410 344, 94 грн, з яких 259 660, 60 грн - тіло кредиту, 109 057, 20 грн - несплачені відсотки та 41 627, 14 грн - пеня; № 0801/1106/88-373, укладеним 13 листопада 2006 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_7, на суму 410 344, 94 грн, з яких 259 660, 60 грн - тіло кредиту, 109 057, 20 грн - несплачені відсотки та 41 627, 14 грн - пеня, скасувати.

У задоволенні вимог позову товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами: № 0801/1006/88-272, укладеним 26 жовтня 2006 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_5, на суму 426 520, 38 грн, з яких 269 819, 70 грн - тіло кредиту, 113 324, 27 грн - несплачені відсотки та 43 376, 41 грн - пеня; № 0801/1106/88-374, укладеним 13 листопада 2006 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_6, на суму 410 344 грн 94 коп., з яких 259 660, 60 грн - тіло кредиту, 109 057, 20 грн - несплачені відсотки та 41 627, 14 грн - пеня; № 0801/1106/88-373, укладеним 13 листопада 2006 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_7, на суму 410 344, 94 грн, з яких 259 660, 60 грн - тіло кредиту, 109 057, 20 грн - несплачені відсотки та 41 627, 14 грн - пеня, відмовити.

В іншій частині вирішення вимог позову товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», а також розподілу судових витрат рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09 липня 2015 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД. Д. Луспеник

СуддіО. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В.Черняк