Справа № 703/278/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Харченко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в шлюбі з відповідачем перебуває з 15 серпня 2008 року, від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне проживання з відповідачем припинили з квітня 2012 року оскільки мають різні погляди на сімейне життя та відповідач виїхала проживати до своїх батьків, забравши всі свої особисті речі, в звязку з цим подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі.

Позивач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, вважає позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно із ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-БК №093894 виданого 19 серпня 2008 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис №1896 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.6).

Згідно свідоцтва про народження серії І-СР №240502, виданого 18 січня 2017 року Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області сторони є батьками малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.7).

Частинами 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім'я носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не наполягає на наданні строку для примирення, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, тому позов підлягає задоволенню.

Окрім того, відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнала позов та не заперечує проти його задоволення, за таких обставин суд вважає, його таким, що ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає до задоволення, а невизнане право позивача захисту в судовому порядку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 56, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 82, 142, 247, 263, п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_3 «б» кв. 66 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителька АДРЕСА_1, зареєстрований 15 серпня 2008 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис №1896.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 1 лютого 2018 року за квитанцією № 20 в сумі 704 грн. 80 коп., тобто в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 (сорок) коп.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_3 «б» кв. 66.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителька АДРЕСА_1.

Головуючий О.П.Опалинська