Рівненський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2018 року

м. Рівне

Справа № 564/2492/17

Провадження № 22-ц/4815/122/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: : Бондаренко Н. В., Гордійчук С. О.

секретар судового засідання - Шептицька С. С.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк»;

відповідач - ОСОБА_3;

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 13 червня 2018 року у складі судді Цвіркуна О.С., ухвалене в м. Костопіль Рівненської області о 14 годині 07 хвилин, повний текст рішення складено 18 червня 2018 року,

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що відповідачка стала клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк», підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна». 18.11.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «Універсальна Gold», відповідно до тарифів якої ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 23 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з невиконанням своїх обов'язків по сплаті боргу утворилась заборгованість перед Банком, розмір якої станом на 22.10.2017 року склав 178 675 грн. 29 коп., який він і просив стягнути на свою користь із відповідачки.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 13 червня 2018 року вказаний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.12.2010 року у розмірі 32 137 гривень 76 копійок, яка складається з наступного: 29 363 грн. 89 коп. - тіло кредиту; 2273 грн. 78 коп. - відсотки за користування кредитом; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина). Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» витрати, понесені останнім на оплату судового збору в сумі 536 гривень 26 копійок.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано передбаченим законом обов'язком позичальника повернути кредит та сплатити відсотки у строк та на умовах, передбачених договором, та обґрунтовано тими обставинами справи, які вказують, що такий обов'язок відповідачкою як позичальником дотриманий не був. Відмовляючи в позові в частині стягнення заборгованості, нарахованої за збільшеною процентною ставкою, місцевий суд виходив з того, що таке нарахування є неправомірним, оскільки Банком не було дотримано встановлену законом процедуру письмового повідомлення позичальника про зміну процентної ставки. Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення штрафу як процентної складової, суд керувався конституційно гарантованим принципом заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те ж порушення та виходив з того, що за порушення строків виконання зобов'язання з відповідачки стягується штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн.. Відхиляючи позов у частині стягнення щомісячної комісії, суд першої інстанції прийшов до переконання, що встановлення у кредитному договорі сплати щомісячної комісії без зазначення, за які саме послуги вона нараховується, є незаконним, а також взяв до уваги, що комісія Банком нараховувалась за послуги, що супроводжують кредит, а саме компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позичальника. Відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про застосування у спорі строків позовної давності, місцевий суд прийшов до переконання, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто з 31.08.2017 року, а оскільки Банком подано позовну заяву до суду 18.11.2017 p., то строку позовної давності дотримано.

Вважаючи рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення відсотків за користування кредитом та частини штрафу незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням фактичних обставин справи, АТ «КБ «Приватбанк» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі наголошує, що Банком свої зобов'язання за договором перед відповідачем було виконано, а саме: надано кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку. Натомість відповідачем свої зобов'язання було порушено шляхом несвоєчасного погашення кредиту, за що договором передбачена відповідальність. Зауважує, що розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості. Пояснює, що всі операції за кредитним договором, а також те, як нараховувалися проценти за кредитними коштами, прострочені проценти, санкції (пеня), комісія, сума нарахованого чергового платежу, сума простроченого платежу чітко зазначені у розрахунку заборгованості, що не було належно проаналізовано судом першої інстанції. Вказує, що судом не надано належної правової оцінки щодо часткового виконання відповідачем обов'язку по сплаті кредитної заборгованості, прийняття умов кредитного договору до виконання та відсутністю звернень відповідача до Банку щодо невірних нарахувань за кредитом, і такі обставини є важливими для встановлення факту прийняття умов договору та виконання його саме на таких умовах. Стверджує, що штраф має формулу нарахування: 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій відповідно до Витягу із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і підлягає стягненню в повному обсязі, оскільки відповідачем допущено порушення виконання зобов'язання. Покликаючись на недотримання місцевим судом вимог цивільного законодавства, зокрема ст.. 6, ч. 1ст. 627 ЦК України, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволених вимог та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 27 грудня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_3 було укладено кредитний договір шляхом написання заяви, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

Кредитний договір підписаний відповідачем та складається з Анкети позичальника, "Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою" та "Тарифів Банку".

Відповідачем 27.10.2010 року було підписано Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с.7). Підписом відповідачки у вказаній заяві підтверджено, що вона згідна з тим, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг.

Вказаною заявою також підтверджено, що відповідачка ознайомилася і погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Окрім того, відповідач своїм підписом підтвердила, що їй відомо, що Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua. Також зобов'язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua.

18 листопада 2013 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «Універсальна Gold», відповідно до Тарифів якої ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 23 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-32).

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином укладання договору здійснювалося за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 ЦК України). Підписанням заяви відповідач приєдналася до запропонованих банком Умовами та Тарифами.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно до ч. 1 ст. 526, 530, 536 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

З розрахунку заборгованості вбачається рух коштів по рахунку і часткове його погашення позичальником, зокрема востаннє 26.11.2015 року, що свідчить про часткове виконання відповідачем зобов'язання (а.с.4-6).

Спірні відносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачкою свого обов'язку по поверненню кредиту у строки на умовах та в розмірах, передбачених договором, і як наслідок - утворення заборгованості.

Звертаючись до суду з даним позовом, Банк визначив її розмір в сумі 178 675,29 грн., до якої включено:

- 29363, 89 грн. - заборгованість за кредитом;

- 137928, 92 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом;

- 2397, 94 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500, 00 грн. - штраф фіксована частина;

- 8484, 54 грн. - штраф процентна складова.

Факт нарахування вказаної заборгованості підтверджуються розрахунком (а.с.4-6).

Апеляційний суд не може погодитися із нарахованим розміром відсотків за користування кредитом та вважає, що в цій частині судом дано неправильну оцінку обставинам справи у взаємозв'язку із положеннями закону та договору між сторонами.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 27.12.2010 року, укладеного між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, базова процентна ставка, яка нараховується на залишок кредиту була встановлена в розмірі 27,60% річних.

Як видно із виписки по картковому кредитному рахунку позичальника ОСОБА_3 процентна ставка на залишок кредиту нараховувалась в розмірі 27,60% річних з грудня 2010 року, відповідачка постійно користувалась кредитними коштами, не заперечувала проти нарахованих відсотків.

А тому, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що плата за кредит була встановлена в розмірі 27,60% річних і відповідачка з такими умовами погоджувалась.

З 01.09.2014 року процентна ставка змінена і встановлена в розмірі 32,40 % річних, з 01 квітня 2015 року - 42,00 % річних (а.с.4-6).

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування кредитом, суд виходив з того, що здійснене Банком нарахування є неправомірним, оскільки не дотримана встановлена законом процедура письмового повідомлення позичальника про зміну процентної ставки, при цьому обрахував її розмір за період до 01 вересня 2014 року, тобто по дату її збільшення.

Такий висновок є лише частково не правильним і апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсотки за користування кредитними коштами підлягають стягненню тільки за період, який передував збільшенню відсоткової ставки. На думку апеляційного суду за користування кредитними коштами відповідачка має сплачувати відсотки за весь час користування кредитом, в розмірі відсоткової ставки, яку сторони погодили при укладенні договору - 27,6% ріяних

Згідно із ч.3 ст.1056-1 ЦК України, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніше, як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення позичальника ОСОБА_3 про таку зміну, а тому відсутні законні підстави збільшувати процентну ставку за користування кредитом.

У зв'язку з наведеним, відсотки за користування кредитом ОСОБА_3 повинні нараховуватися виходячи зі ставки 27,6%.

Що ж стосується періоду, за який має проводитися таке нарахування, то він не обмежується датою зміни процентної ставки - 01 вересня 2014 року, а триває до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення діє договору, він автоматично лонгується на той же строк.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст.. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Виходячи з того, що між сторонами на день пред'явлення позову існують договірні кредитні правовідносини, а також мало місце часткове виконання відповідачкою зобов'язань по сплаті заборгованості, апеляційний суд приходить до переконання, що відсотки за користування кредитом підлягають стягненню за період, заявлений позивачем у позові - по 22 жовтня 2017 року.

Із наданого Банком розрахунку заборгованості за договором № SAMDN0297 від 18.11. 2013р., укладеного між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, станом на 22.10.2017р., заборгованість по відсотках за обслуговування кредиту (виходячи зі ставки 27,6 %) складає 10 062,50 грн., і саме така сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1. ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими ; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з наведеним, із відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення 320,00 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 13 червня 2018 року в частині стягнення відсотків за користування кредитом скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відсотки за користування кредитом в сумі 10 062 (десять тисяч шістдесят дві) гривні 50 копійок.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати, що складаються із судового збору, в сумі 320 (триста двадцять) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2018 року.

Головуючий підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Гордійчук С. О.

прідпис Бондаренко Н. В.

Згідно:суддя