РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року місто Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Селинного М.С.

при секретарі Баскаковій К.А.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в подальшому був уточнений, зазначивши, що земельна ділянка площею 3,43 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Стенжаричівскої сільської ради, Володимир-Волинського району, Волинської області належить на праві власності його батькові, ОСОБА_3, який помер 16 серпня 2015 року.

Позивач вказує, що батько заповів йому все своє майно на випадок смерті, але оформити свої спадкові права після його смерті він не може, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,43 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Стенжаричівскої сільської ради, Володимир-Волинського району, Волинської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3

В судове засідання позивач надав заяву з проханням позов задовольнити, справу розглянути в його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 надав заяву, в якій позов визнав, справу просив розглянути в його відсутність.

Від Устилузької сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області до суду надійшла заява (відзив) про визнання позову та з проханням розглянути справу за відсутності представника відповідача.

В зв'язку із цим, враховуючи письмові заяви позивача та відповідачів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та у зв'язку із визнанням відповідачами позову ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з копії державного акту серії ЯД № 281730 про право власності на земельну ділянку, виданого 04.04.2008 року Володимир-Волинською райдержадміністрацією, земельна ділянка площею 3,43 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Стенжаричівскої сільської ради, Володимир-Волинського району, Волинської області належить на праві власності ОСОБА_3.

Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого 17.08.2015 року виконавчим комітетом Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району, Волинської області, ОСОБА_3 помер 16 серпня 2015 року.

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить зазначена земельна ділянка.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається з копії заповіту, посвідченого 26.01.2009 року секретарем Стенжаричівської сільської ради Володимир-Волинського району, Волинської області, за реєстром № 3, ОСОБА_3 належну йому на підставі державного акту серії ЯД № 281730 земельну ділянку заповідав сину, ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Позивач звертався до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області щодо видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як вбачається з відповіді державного нотаріуса Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області ОСОБА_4, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі вимог ст.46, п.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат».

У зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на предмет спадкування, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно, що є підставою для звернення до суду з даним позовом.

Як зазначено у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об'єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження.

Згідно п.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, спадкоємець може звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно. При цьому в зазначеному листі ВССУ вказано, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст.1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст.1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини». Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається.

За таких обставин, суд вважає, що визнання права власності на спадкове майно в рамках даного позову є необхідним і єдиним можливим способом захисту прав позивача як спадкоємця.

На підставі ст.ст.392,1218,1223,1269 ЦК України, керуючись ст.ст.4,5,12,13,76-81,197,200,247,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, гутожиток) право власності на земельну ділянку, площею 3,43 га згідно державного акту серії ЯД № 281730, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Стенжаричівскої сільської ради, Володимир-Волинського району, Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 16 серпня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя М.С.Селинний