Суддя-доповідач: ОСОБА_1П
Головуючий у 1 інстанції: Любчик О.В.
____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року Апеляційний суд Донецької області колегією суддів в складі:

Головуючого судді Никифоряка Л.П.

Суддів Кішкіної І.В., Папоян В.В.,

розглянувши в м. Бахмут цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за теплову енергію, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

07 грудня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Енергія» /надалі Товариство/ звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за теплову енергію з ОСОБА_2, вказуючи що вона утворилася в результаті неналежного виконання відповідачем зобовязань по сплаті за спожиту теплову енергію за період з 01 вересня 2008 року по 01 травня 2016 року у сумі 10770,87 грн.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2017 року позовні вимоги Товариства задоволено.

З рішенням суду не погодилася відповідач, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 висловила вимогу про скасування рішення та ухвалення нового яким в позові відмовити, через порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказуючи, що суд не взяв до уваги всіх обставин, що мають значення для справи. Доводи апеляційної скарги зводились до того, що між позивачем та відповідачем відсутній договір про надання послуг з опалення квартири, та ОСОБА_2 послуги з опалення не споживала так як була відсутня за місцем постійного проживання. Також на думку відповідача суд необґрунтовано відмовив у застосуванні строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначив, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими, та задоволенню не підлягають. На його думку, рішення є законним та ухваленим згідно норм діючого законодавства.

Рішенням встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 та споживачем житлово-комунальних послуг, включаючи централізоване опалення за яке в період часу з 01 вересня 2008 року по 01 травня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 10770,87 грн. яку суд стягнув з відповідача в повному обсязі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та визначив матеріальні норми, якими регулюються спірні правовідносини.

Так, до спірних правовідносин, з приводу постачання теплової енергії підлягає застосуванню Закон України "Про теплопостачання", згідно якого постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов'язковими для виконання всіма суб'єктами відносин у сфері теплопостачання та споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами /статті 4, 24/.

Підключення квартири відповідача до централізованого опалення житлового будинку та відкриття особового рахунку теплопостачальним підприємством свідчить про фактичне існування між сторонами відносин з приводу постачання та споживання теплової енергії. За таких обставин при вирішенні справи суд виходить із обсягу прав і обовязків сторін відповідно до чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини субєкта господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, та фізичної особи, яка отримує послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначенні права й обовязки споживача і виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обовязком оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом.

Аналогічне положення закріплене в чинному Житловому кодексі Української РСР, в статті 67 якого передбачено, що наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги).

З огляду на зміст наведених норм, зобовязання щодо своєчасного внесення плати за комунальні послуги покладається на наймача чи власника, відповідно до обставин справи ОСОБА_2 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 (Артемівськ), з огляду на що, користується правами і несе усі обовязки, що випливають із чинного законодавства, в тому числі обовязок оплачувати за надані послуги.

У той же час, із зазначених позивачем предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору стала заборгованість по оплаті послуг теплопостачання в розмірі 10770,87 грн., що утворилася за період з 01 вересня 2008 року по 01 травня 2016 року, в підтвердження розміру якої суд першої інстанції обґрунтовано взяв наданий Товариством розрахунок.

Та при визначені питання стосовно перебігу позовної давності апеляційний суд виходить з того, що часткова періодична сплата відповідачем за послуги з теплопостачання перериває перебіг позовної давності та свідчить про визнання ОСОБА_2 свого боргу.

Доводи заявника апеляційної скарги з приводу того, що вона була відсутня за місцем фактичного проживання, судом не приймаються до уваги оскільки статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, виходячи з фактичних обставин справи, висновки суду є вичерпними, зроблені у відповідності та на підставі матеріальних норм які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом і не дають підстав для висновку про порушення чи неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права. Фактично доводи апеляційної скарги за своєю суттю є ідентичними тому що було викладено в позовній заяві та зазначені доводи були предметом перевірки судом першої інстанції який дійшов обґрунтованого та законного висновку.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду в частині задоволення позовних вимог здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2018 року.

Судді: