Справа № 363/175/18 Головуючий у І інстанції Чірков Г. Є.
Провадження № 22-ц/780/1711/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 12.04.2018
П О С Т А Н О ВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 09 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ майна подружжя. В ході розгляду справи позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на належне відповідачу нерухоме майно однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Свою заяву обґрунтовував тим, що предметом позову у даній справі є вищезазначене майно, а відповідач може відчужити спірне майно на користь іншої особи без його згоди. За таких умов існують обєктивні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить або ж унеможливить виконання рішення у разі задоволення позову.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 09 лютого 2018 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2. В порядку зустрічного забезпечення на підставі ст. 154 ЦПК України зобовязано ОСОБА_2 протягом десяти днів з дня підписання цієї ухвали внести на депозитний рахунок Вишгородського районного суду Київської області 226 478 грн. 25 коп. та подати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Позивач, частково не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу в частині зустрічного забезпечення позову. Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що судом першої інстанції невірно надано оцінку наявним доказам та допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи. Зазначає, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення. Вважає оспорювану ухвалу в частині зустрічного забезпечення незаконною, тому її в цій частині слід скасувати.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав:

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у звязку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у звязку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення. В той же час вказані обставини судом першої інстанції при вирішенні питання про зустрічне забезпечення не розглядалися та не оцінювалися, а оскаржувана ухвала не містить жодної мотивації як щодо розміру зустрічного забезпечення, так і взагалі необхідності його застосування.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору між сторонами є вирішення питання про право власності саме на те нерухоме майно, на яке позивач просив накласти арешт, унеможлививши тим самим його відчуження до вирішення справи. При цьому доводів та аргументів щодо того, яким чином накладений арешт може завдати збитків відповідачу по справі у розмірі 226 478 грн. 25 коп., а також в чому саме можуть полягати такі збитки, ні матеріали справи, ні оскаржувана ухвала не містять. Не навів таких доводів й представник відповідача під час розгляду даного питання апеляційним судом. Не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обовязкового застосування зустрічного забезпечення. За таких умов колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість застосованих в даному випадку судом першої інстанції заходів забезпечення.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення, до якого відноситься й оскаржувана ухвала суду першої інстанції, повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині серед іншого є невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм процесуального права, що призвели до невірного вирішення питання по суті.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 09 лютого 2018 року в частині зустрічного забезпечення скасувати. В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.П. Коцюрба

ОСОБА_4