Справа № 212/4779/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2018 року м. Кривий Ріг Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Ваврушак Н. М.,
секретарі судового засідання Плотнікової Т. Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -
18.10.16р. відповідач ОСОБА_4 знову написав розписку, що він взяв у Позивача грошові кошти в борг, який планує повернути після повернення із заробітків за кордоном через 10 місяців. Дана розписка написана в присутності свідка ОСОБА_5, про що міститься його особистий підпис. Проте, на заробітки Відповідач 3 так і не виїжджав та не мав на меті добровільно повернути борг.
13 жовтня 2017 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 20.10.2017 року.
01.11.2017 року постановлено ухвалу про забезпечення позову.
21.11.2017 року, сторони в судове засідання не зявилися, у звязку з чим розгляд справи було відкладено до 20.12.2017 року.
В судове засідання 20.12.2017 року, 01.01.2018 року 23.01.2018 року, відповідачі не зявились розгляд справи відкладено.
28.02.2018 року сторони в судове засідання не зявилися, позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення).
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
В строк до 28.04.15р. Відповідачі умови Договору не виконали.
12.08.15р. ОСОБА_4 написав розписку в якій обіцяв сплатити усі кошти з відсотками у строк до 30.09.15р. Однак, Відповідачі знову свої обовязки не виконали та 28.11.15р. ОСОБА_4 написав чергову розписку в якій зобовязався сплатити усі кошти з відсотками у строк до 30.12.15р.
18.10.16р. відповідач ОСОБА_4 знову написав розписку, що він взяв у Позивача грошові кошти в борг.
Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можу п, бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній право чин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо інше не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.
З врахуванням вказаних вимог закону, наявності дій по передачі кошів і їх отримання відповідачами згідно розписки між позивачем і відповідачами укладено правочин. який по суті і є договором позики.
Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець,) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1ст. 1049 ЦК України, встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов'язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За своєю суттю договір позики є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно до вимог ст.ст. 525-526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.
Положеннями ст. 540. 541. 543 передбачено, якщо у зобов'язанні беруть участь, кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов'язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.
Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.
У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь - кого з них окремо.
Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.
Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.
Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що гуртуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі.
Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.
У зв'язку, із неналежним виконанням умов Договору позики Відповідачі заборгували Позивачу 10 500.00 доларів США основного боргу, що станом на 09.08.17р. становить 270165,00 гривень (а. с. 23).
Крім того, оскільки Відповідачі грошові кошти не повернули прострочення щодо повернення грошової суми з відсотками за користування становить з 29.04.15р. - 834 календарних днів.
Згідно з положеннями ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Норми ст. 1048 ЦК України, передбачають, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Також, відповідно до ст.ст. 1212, 1214 ЦК України особа, яка зберегла гроші без достатньої правової підстави, в тому числі сторона договору, що не виконала своє зобов'язання після виконання зобов'язання іншою стороною, зобов'язана повернути потерпілому гроші із врахуванням процентів за користування ними.
Крім того, ст. 1050 ЦК України передбачає, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Отже, враховуючи вищенаведені норми законодавства та розписки. Відповідачі зобов'язані сплатити на користь Позивача основний борг (позику), відсотки за користування позикою, неню за кожен день прострочки, 3% річних за користування коштами та інфляційні втрати.
Відповідно до умов розписки, у випадку порушення строку повернення грошових коштів Відповідачі сплачують пеню в розмірі 50 доларів США за кожен день прострочення.
Пунктом 1 частини другої ст. 258 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) але відповідно до ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.
Також, відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії. що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.
Із розписок вбачається, що відповідач ОСОБА_4 неодноразово визнавав існуючу заборгованість та кожного разу просив надати чергову відстрочку з метою повернути заборгованість у повному обсязі.
З урахуванням вищезазначеного, слід прийти до висновків, то строки позовної давності і відносно стягнення пені не пропущено та пеня за весь час прострочення (182к.д. з 29.04.15р.) становить 9100,00 доларів США (а. с. 6).
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, тощо. Таким чином, загальна сума трьох процентів за договором складає 719,75 доларів США (а. с. 6).
Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Інфляційне збільшення суми боргу становить 2 809,91доларів США (а. с. 6).
Отже, загальний розмір боргу за договором позики становить 37 304,66 доларів СІІІЛ і розрахунку: 10 500,00 доларів США (основний борг) + 14 175,00 доларів США (5% щомісячного користування) 9 100,00 доларів США(пеня) + 719,75 доларів США(3% річних) + 2809,91 доларів США (інфляційні втрати).
Таким чином, підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача сума заборгованості.
З огляду на те, що позовні вимоги задоволено, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідачів у рівних частинах підлягають стягненню судові витрати повязані зі сплатою судового збору на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 26, 545, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 263- 265, 280- 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути зОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3) судовий збір по 2666,66 гривень, з кожного, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4).
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення складено та підписано 28 лютого 2018 року.
Суддя: Н. М. Ваврушак