ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
іменем України

19 листопада 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/5870/18
Головуючий у першій інстанції Карапута Л. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/236/18

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Шарапової О.Л.,

за участі секретаря Кривопиші Я.О.,

позивач Військова частина НОМЕР_1 ,

відповідач ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 вересня 2018 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 06 вересня 2018 року, м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

13.06.2018 військова частина НОМЕР_1 звернулась з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з останнього 6583 грн 36 коп. на відшкодування шкоди. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що, перебуваючи на військовій службі, ОСОБА_1 обіймав посаду командира автомобільної роти військової частини НОМЕР_1 . Після його звільнення в ході службового розслідування факту незаконного списання з балансу частини матеріальних цінностей, яке призвело до втрати ресурсів по службі паливно-мастильних матеріалів, виявлено нестачу 423 літрів дизельного пального «3»-К5 кл. 2, вартістю 6583 грн 36 коп., в очолюваному відповідачем підрозділі, за матеріальний стан якого він ніс відповідальність. Так, згідно з висновком згаданого розслідування, у зв`язку з особистою недисциплінованістю та безвідповідальним ставленням до виконання обов`язків командира автомобільної роти майор ОСОБА_1 надав до фінансово-економічної служби частини відпрацьоване ним донесення № 1 від 31.01.2016 на списання пального без долучення до нього всіх шляхових листів, що підтверджують використання зазначеного у цьому донесенні пального. Таким чином у автомобільній роті виникла нестача пального, яку повинен відшкодувати ОСОБА_1 відповідно до п. 31 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, що затверджене Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 шкоду у сумі 6583 грн 36 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн 00 коп. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з того, що вину ОСОБА_1 у спричиненні військовій частині НОМЕР_1 шкоди, про яку йдеться, встановлено у ході службового розслідування факту її завдання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення і ухвалити рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити та стягнути з військової частини НОМЕР_1 на його користь 100000 грн 00 коп. відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- службове розслідування в військовій частині проведено непрофесійно та неякісно;

- шляхові листи, про які йдеться у позовній заяві, були здані на зберігання до технічної частини автомобільної служби військової частини НОМЕР_1 і за їх зберігання командир автомобільної роти не відповідає;

- при звільненні в запас у березні 2017 р. компетентні посадові особи підписали обхідний лист ОСОБА_1 та ніяких зауважень з приводу нестачі чи інших недоліків, що мали місце під час проходження ним служби, не висловлювали; службове розслідування з приводу неналежного виконання відповідачем своїх посадових обов`язків не проводилося.

У відзиві на апеляційну скаргу військова частина НОМЕР_1 просила її відхилити з таких підстав:

- незаконне списання 423 літрів дизельного пального «3»-К5 кл.2 на суму 6583 грн 36 коп. виявлене під час внутрішнього аудиту фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 , за результатами якого 08.12.2017 було складено аудиторський звіт № 234/1/31/17, а службовим розслідуванням з цього приводу підтверджено вину ОСОБА_1 у завданні шкоди, що є предметом спору у цій справі;

- відповідно до ст.ст. 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командир роти відповідає за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти; він зобов`язаний один раз на місяць звіряти дані ротного обліку особового складу, а також матеріальних засобів з обліковими даними військової частини.

Учасники справи викликалися апеляційним судом для участі у судовому засіданні, але вони, будучи належно сповіщеними про час і місце розгляду справи, не з`явилися і про причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона має бути частково задоволеною.

Так, по справі встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 20.05.2015 по 24.03.2017 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира автомобільної роти, що підтверджується витягами з наказів командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 № 12 від 20.05.2015 (арк. 23) та № 61 від 24.03.2017 (арк. 8).

11.12.2017 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 його заступником з тилу подано рапорт, в якому останній просить призначити службове розслідування за фактом незаконного списання з балансу частини матеріальних цінностей, яке привело до незаконних витрат ресурсів на загальну суму 138754 грн 18 коп., визначених в додатку по службі ПММ до аудиторського звіту від 06.12.2017, в тому числі до незаконного списання (що не підтверджене первинними документами (шляховими листами)) з балансу матеріальних цінностей автомобільної роти, а саме 423 літрів дизельного пального «3»-К5 кл.2 на загальну суму 6583 грн 36 коп. (копія цього рапорту на арк. 10).

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 441 від 12.12.2017, заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 зобов`язано до 21.12.2017 провести службове розслідування за вищевказаним фактом (арк. 11).

У затвердженому командиром військової частини НОМЕР_1 акті службового розслідування від 19.12.2017 зазначено, що:

- в ході проведення позапланової інвентаризації виявлено незаконне списання (не підтверджене первинними документами (шляховими листами)) з балансу матеріальних цінностей, зокрема в автомобільній роті - 423 літрів дизельного пального «3»-К5 кл.2 на загальну суму 6583 грн 36 коп.;

- встановлено, що колишнім командиром автомобільної роти майором ОСОБА_1 було відпрацьоване донесення про використання паливно-мастильних матеріалів від 31.01.2016 № 1, проте не всі первинні документи, які підтверджують фактичне використання паливно-мастильних матеріалів, підкріплені до цього донесення. ОСОБА_2 , який натепер виконує обов`язки командира автомобільної роти, було частково представлено первинні документи, які підтверджують списання зазначених у вказаному донесенні матеріалів. Різниця між списаною та фактично підтвердженою кількістю паливно-мастильних матеріалів склала 423 літри на загальну суму 6583 грн 36 коп. Стосовно цього факту ОСОБА_1 пояснення не надав, оскільки його звільнено з лав Збройних Сил України наказом командира частини від 24.03.2017 № 61. Командир автомобільної роти ОСОБА_2 надав письмове пояснення, в якому вказав, що первинних документів, які підтверджують списання пального по донесенню № 1 від 31.01.2016, в наявності немає. Ці обставини підтверджено копіями вищевказаних акту службового розслідування і пояснення (арк. 12-15, 16).

У відомості списання станом на 01.12.2017 ПММ згідно з донесеннями та первинними документами, долученими до них за період з 01.09.2015 по 23.10.2017, зазначено, що командиром автороти ОСОБА_1 відповідно до донесення № 1 списано 463 літри дизельного пального «3»-К5 кл.2. А-76 за дорожнім листом № 61 у кількості 20 одиниць, що підтверджено копією цієї відомості (арк. 17-18).

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 469 від 19.12.2017 (арк. 19-22):

- лейтенанту ОСОБА_2 наказано відновити та надати підтверджуючі документи (шляхові листи, листи роботи агрегатів) до 31.12.2017 помічнику командира батальйону з фінансово-економічної роботи майору ОСОБА_3 (п. 3),

- помічнику командира батальйону з правової роботи наказано підготувати цивільний позов до суду відносно ОСОБА_1 (п. 4).

У позовній заяві зазначається, що:

- начальник служби паливно-мастильних матеріалів зобов`язаний щомісячно проводити звірку облікових даних служби з обліковими даними фінансово-економічного органу частини, але така звірка жодного разу ним не здійснювалася (арк. 2-3);

- на підставі донесення командира автомобільної роти ОСОБА_1 від 31.01.2016 № 1 пальне, про яке у ньому йдеться, повністю списане з обліку служби паливно-мастильних матеріалів; станом на початок 2017 р. службою паливно-мастильних матеріалів до фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 було надано копію названого донесення без документів, необхідних для списання пального за даними бухгалтерського обліку. Про це бухгалтером фінансово-економічної служби було подано рапорт № 2072 від 07.04.2017, але порушене у ньому питання не було вирішене і пальне, про яке йдеться, за даними бухгалтерського обліку на цей момент не списане (арк. 3-4).

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Наявними у справі доказами ні у який спосіб не спростовано твердження ОСОБА_1 про те, що всі шляхові листи, які підтверджують використання автомобільною ротою, якою він керував, 423 літрів дизельного пального «3»-К5 кл.2 на загальну суму 6583 грн 36 коп. були здані та знаходилися на зберіганні в технічній частині автомобільної служби військової частини НОМЕР_1 , і що за їх зберігання він не відповідає. Також ніяк не спростовано посилання ОСОБА_1 на те, що при звільненні його в запас у березні 2017 р. компетентні посадові особи підписали йому обхідний лист та не висловлювали ніяких зауважень з приводу нестачі товарно-матеріальних цінностей, за які він ніс відповідальність, чи з приводу інших недоліків, що мали місце під час проходження ним служби. У запереченнях на апеляційну скаргу спростування цих тверджень відповідача відсутнє.

Крім того, з тексту позовної заяви прямо вбачається, що в нестачі, зокрема і в незаконному списанні з балансу позивача 423 літрів дизельного пального «3»-К5 кл.2 на загальну суму 6583 грн 36 коп. винен не лише ОСОБА_1 , а й посадові особи, які не проводили щомісячної звірки облікових даних служби паливно-мастильних матеріалів з обліковими даними фінансово-економічного органу частини, та посадові особи, які списали зазначене пальне з обліку служби паливно-мастильних матеріалів. Проте ці особи не є відповідачами у справі. Без участі останніх неможливо достеменно визначити ступінь вини ОСОБА_1 у спричиненні шкоди, яка є предметом судового розгляду.

З викладеного випливає, що визначення ступеня вини ОСОБА_1 у спричиненні зазначеної у позовній заяві шкоди у ході розгляду цієї справи може спричинити вирішення питання про обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Отож на цей час відсутні підстави для задоволення позовних вимог військової частини НОМЕР_1 .

З викладеного випливає, що апеляційну скаргу має бути частково задоволено, а рішення суду першої інстанції скасовано з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вимоги ОСОБА_1 про стягнення з військової частини НОМЕР_1 на його користь 100000 грн 00 коп. відшкодування моральної шкоди апеляційний суд не може задовольнити в силу приписів ст. 367 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376 ч. 3 п. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 вересня 2018 року скасувати.

В задоволенні позову військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: