Ухвала

Іменем України

Справа №712/9317/15-ц

ПРОВАДЖЕННЯ 6/712/79/18

19 квітня 2018 року

Соснівський районний суд м.Черкаси у складі:

Головуючого-судді Марцішевської О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Олефіренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

На виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби м.Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області знаходиться виконавче провадження №49972506 з примусового виконання виконавчого листа №712/9317/15-ц від 21.01.2016р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 272289 грн. основного боргу, 3% місячних в сумі 104289,07 грн. та судовий збір в сумі 3060 грн., а всього 379638,07 грн. Станом на 22.02.2018р. борг в розмірі 379638,07 грн. не погашений, вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належить на праві власності 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, однак ОСОБА_1 рішення не виконує. Просить суд обмежити боржника - громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за кордон за межі України до виконання зобов"язань по погашенню на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 379638,07 грн.

В судове засідання державний виконавець з'явився, на вимогу суду до судового засідання для вивчення матеріали виконавчого провадження не надав.

Боржник в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В наданій суду заяві ОСОБА_3 просив не обмежувати боржника у праві виїзду за кордон, вказуючи, що останній частково погашає заборгованість та не зможе працевлаштуватись за кордоном, повноваження на представництво заявником не підтверджено.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши надані матеріали виконавчого провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Також п.18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV, чинного на момент відкриття виконавчого провадження, передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до пункту 7 Прикінцевих положень Закону «України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею ( ч.2 ст.441 ЦПК України). Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення ( ч.3 ст.441 ЦПК України).

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця ( ч.4 ст.441 ЦПК України).

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований ЗУ 11 вересня 1997 року) та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдувальні суспільним інтересам в демократичному суспільстві.

Виконання будь-якого рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а тому має відповідати вимогам ст. 6 Конституції про захист прав людини та основних свобод.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов'язання, покладеного на неї рішенням суду.

Під ухиленням боржника від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Обов'язок доказування факту ухилення боржника від виконання ним своїх зобов'язань покладений на державного виконавця, що подає таке подання.

Подання про тимчасове обмеження права особи на виїзд за межі України має містити докази, що підтверджують умисне ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань або перешкоджання його в цьому, а саме, що боржник був належним чином обізнаний про відкриття відносно нього виконавчого провадження, має можливість виконати рішення, однак свідомо не вчиняє дій з виконання.

Як вбачається з подання державного виконавця Цимбал І.О. таке обгрунтування відсутнє, доказів того, що ОСОБА_1 є боржником, який ухиляється від виконання рішення суду в матеріалах подання немає, що є підставою для відмови у задоволенні подання.

Зокрема, відсутні дані, що боржник свідомо вчиняє дії з приховання конкретного майна чи доходів, на які може бути звернуте стягнення або перешкоджає у здійсненні виконавчих дій, про проведення яких завчасно належним чином повідомлений. На належне боржнику майно накладений арешт та здійснюються заходи щодо визначення частки боржника у спільному майні.

Як вбачається з матеріалів подання, при виході за місцем проживання боржника обстежити його майновий стан державному виконавцю не представилось можливим, оскільки доступу державному виконавцю надано не було, також не встановлено, чи дійсно це є місцем проживання боржника. У випадку створення боржником перешкод у доступі до житла для перевірки майнового стану державний виконавець вправі звертатись до суду з клопотанням про примусове проникнення до житла боржника, у випадку, якщо фактичне місце проживання боржника невідоме - звертатись до суду з поданням про оголошення розшуку боржника.

Керуючись Законом України Про виконавче провадження, ст.441 Цивільного Процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення (підписання) ( ч.ч.1,2 ст.261 ЦПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається на ухвалу суду - протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.354, 355 ЦПК України). До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу ( п.15 Розділу ХII «Перехідні положення" ЦПК України ).

ГОЛОВУЮЧИЙ: