АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1625/18 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

12 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі судді-доповідача судової палати з розгляду цивільних справ Волошиної В.М., вирішуючи клопотання ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору та забезпечення захисника у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про зобов'язання вчинити дії та відшкодувати моральну шкоду,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року позовну заяву ОСОБА_4 до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про зобов'язання вчинити дії та відшкодувати моральну шкоду визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції позивач 14 грудня 2017 року подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 січня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року залишено без руху з підстав недотримання вимог до форми та змісту апеляційної скарги, які встановлені статтею 295 ЦПК України ( в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) та несплати судового збору у розмірі 320,00 грн. за подання апеляційної скарги.

З метою усунення недоліків, визначених ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15 січня 2018 року, позивачем подано клопотання, в якому останній порушує питання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги із долученням довідки державної установи «Київський слідчий ізолятор» від 18 січня 2018 року № 12/883 про відсутність доходів, а також просить забезпечити його представником (адвокатом) для своєчасного та належного усунення недоліків апеляційної скарги.

Перевіривши клопотання заявника, суд вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до статті 8 Закону «Про судовий збір» та статті 136 ЦПК України підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення їх розміру або звільнення є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи.

Із матеріалів справи та наданих до клопотання письмових доказів суддею-доповідачем встановлено, що позивач ОСОБА_4 засуджений Луцьким міськрайонним судом Волинської області за п. 4, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. На даний час перебуває в ДУ «Київський слідчий ізолятор». Згідно з даними, що містяться у довідці Державної установи «Київський слідчий ізолятор» від 18 січня 2018 року № 12/883 вбачається, що під час перебування в установі з 21 вересня 2016 року ув'язнений ОСОБА_4 до роботи в господарській обслузі не залучався та заробітна плата йому не нараховувалась.

Подані докази позивачем на обґрунтування підстав звільнення від сплати судового збору свідчать про те, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у встановленому законодавством порядку і розмірі.

За таких обставин, клопотання ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року підлягає задоволенню.

Вирішуючи клопотання позивача в частині сприяння реалізації його права на правову допомогу у порядку Закону України «Про безоплатну правову допомогу», суддя-доповідач виходить з такого:

Важливу роль у забезпеченні реалізації, захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина в Україні як демократичній, правовій державі відведено праву особи на правову допомогу, закріпленому у статті 59 Конституції України. Це право є одним із конституційних, невід'ємних прав людини і має загальний характер.

Реалізація кожним права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб'єктами права.

Конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.

Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб'єктами права.

За змістом статті 64 Конституції України конституційне право кожного на правову допомогу у жодному випадку не може бути обмежено.

Гарантування кожному права на правову допомогу в контексті статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов'язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов'язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

З метою створення ефективної системи надання безоплатної правової допомоги для реалізації встановленого статтею 59 Конституції України права кожного на правову допомогу був прийнятий Закон України «Про безоплатну правову допомогу» № 3460-VI від 02 червня 2011 року (далі Закон). Цей Закон визначає зміст права на правову допомогу, порядок його реалізації, підстави і порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги, повноваження органів виконавчої влади у зазначеній сфері тощо.

У відповідності до статті 7 Закону безоплатна первинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає в інформуванні особи про її права і свободи, порядок їх реалізації, відновлення у випадку їх порушення та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Безоплатна первинна правова допомога включає такі види правових послуг: надання правової інформації; надання консультацій і роз'яснень з правових питань; складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (крім документів процесуального характеру); надання допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.

Право на безоплатну первинну правову допомогу згідно з Конституцією України та цим Законом мають усі особи, які перебувають під юрисдикцією України - стаття 8 Закону.

При реалізації права на безоплатну правову допомогу не допускається застосовування привілеїв чи обмежень до осіб за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, місця проживання, за мовними або іншими ознаками - стаття 4 Закону.

Отже, положення Закону України «Про безоплатну правову допомогу» слід розуміти як гарантовану державою можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в обсязі і формах, яка вона того потребує, безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу.

З метою формування та забезпечення функціонування в Україні ефективної системи безоплатної правової допомоги, забезпечення її доступності та якості утворено Координаційний центр з надання правової допомоги (далі - Координаційний центр). На виконання наказу Міністерства юстиції України № 968/5 від 02.07.2012 «Про утворення центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги» Координаційний центр забезпечив утворення центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги як своїх територіальних відділень.

За змістом поданого клопотання вбачається, що для виконання вимог закону, визначених в ухвалі Апеляційного суду міста Києва від 15 січня 2018 року про залишення скарги без руху, позивач потребує кваліфікованої правової допомоги.

Таким чином, для забезпечення реалізації права позивача ОСОБА_4 на отримання правової допомоги в обсязі і формі, якої він того потребує, слід залучити захисника для проведення окремої процесуальної дії на підставі частини 6 статті 19 Закону України «Про безоплатну правову допомогу».

За таких обставин, суддя-доповідач відповідно до ч. 2 ст. 127 ЦПК України продовжує процесуальний строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 127, 357 ЦПК України суддя-доповідач,

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_4 про звільнення від сплати судового збору та забезпечення захисника задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про зобов'язання вчинити дії та відшкодувати моральну шкоду.

Залучити захисника з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві для виконання вимог закону, визначених в ухвалі Апеляційного суду міста Києва від 15 січня 2018 року про залишення апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року без руху.

Продовжити процесуальний строк для усунення недоліків апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року.

Надати строк для усунення недоліків протягом десяти днів з моменту призначення захисника Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: В.М.Волошина