ЄУН № 336/5832/13-ц
пр. № 2-п/336/35/2018
УХВАЛА

Іменем України

19 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши у заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про скасування заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Дельта Банк, Товариства з обмеженою відповідальністю Український промисловий банк, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2014 року задоволено позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Дельта Банк, Товариства з обмеженою відповідальністю Український промисловий банк, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

18.04.2018 року до суду надійшла заява представника ПАТ «Дельта Банк» про скасування заочного рішення суду (направлена поштою 12.04.2018 року).

В тексті заяви про скасування заочного рішення міститься клопотання про поновлення строку подання заяви про перегляд заочного рішення, яка обґрунтована тим, що копію заочного рішення суду відповідач ПАТ 2ДЖельта Банк» не отримував, а до суду представника ПАТ «Дельта Банк» не викликали в установленому порядку.

З урахуванням положень ст. 127 ч. 3 ЦПК України заява ПАТ «Дельта Банк» про поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення судом розглянута без повідомлення учасників процесу.

При вирішенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та прийняття заяви про скасування заочного рішення суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 120, 122, 123, 124, 126 127 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 284 ЦПК України визначено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

При вирішенні заяви відповідача про поновлення пропущеного строку для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення суд також враховує і наступне.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи в розумний строк незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону спору про громадянські права та обов'язки цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, ЄСПЛ указав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи та постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами (пункт 46 рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. mutatis mutandis, рішення у справі «ОСОБА_3 проти України» та «Трух проти України»).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Повноваження вищих судових органів щодо перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України»).

Судом рішення суду проголошено 27.01.2014 року.

Копію заочного рішення суду ПАТ «Дельта Банк» отримав 10.02.2014 року, про що в матеріалах справи є розписка про вручення поштової кореспонденції.

Посилання представника відповідача на ухилення судом від виконання обовязку щодо сповіщення відповідача про місце та час розгляду справи не відповідають дійсності.

Так, суд неодноразово викликав в судові засідання ПАТ «Дельта Банк», та представник ПАТ «Дельта Банк» отримував судові повістки, однак, в судові засідання представник банку не зявився жодного разу, розпорядившись своїми правами у таких спосіб на свій власний розсуд.

Посилання представника ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4, який всупереч вимогам ст. 62 ЦПК України не надав документів, які б підтверджували його повноваження діяти від імені ПАТ «Дельта Банк», на те, що судом безпідставно направлялись за невірною адресою судові повістки, а також у копія заочного рішення суду, необґрунтовані.

Так, у відповідності до відомостей, розміщених на веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, поштовою адресою для листування засобами поштового звязку з ПАТ «Дельта Банк» є м. Київ, вул. Фрунзе, 39.

Саме за цією адресою, яка вказана в позовній заяві, а рівно і в постанові про відкриття виконавчого провадження (а.с. 22) судом направлялись судові повістки, які отримувались представником ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 28, 79, 81, 90).

Також представником ПАТ «Дельта Банк» 10.02.2014 року отримано і копію заочного рішення суду (а.с. 144).

Отже відповідач, отримавши копію заочного рішення суду у лютому 2014 року, з заявою про перегляд заочного рішення суду протягомбільш ніж чотирьох років не звертався, а звернувся з такою заявою лише 12.04.2018 року.

Враховуючи, що у відповідності до положень ЦПК України строк для подання заяви про перегляд заочного рішення суду визначається саме з дня проголошення судового рішення, а відповідач отримав копію заочного рішення суду 10.02.2014 року, поважних причин пропуску строку для звернення з заявою про перегляд заочного рішення не вказав, намагаючись при цьому ввести суд в оману щодо дійсних обставин отримання поштової кореспонденції, суд не вбачає підстав для поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Оскільки процесуальний строк подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем пропущено, а підстав для задоволення клопотання про поновлення такого строку судом не знайдено, тож заява про перегляд заочного рішення має бути залишена без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 126, 183, 284, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Дельта Банк, Товариства з обмеженою відповідальністю Український промисловий банк, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишити без задоволення.

Заяву представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.01.2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Дельта Банк, Товариства з обмеженою відповідальністю Український промисловий банк, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк