Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" листопада 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарях - Корнієнко О.С., Магльованій Н.І., Юдицькому К.О.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_3 матеріальну шкоду у сумі 21 252 гривні, моральну шкоду у сумі 15 000 гривень та усі судові витрати по справі.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року задоволено його позов до ОСОБА_5 про встановлення батьківства, визнано його батьком малолітньої ОСОБА_6. У звязку із тривалою судовою тягониною з ОСОБА_5 її батько ОСОБА_3 почав висловлювати на його адресу погрози фізичною розправою та вести себе агрессивно, зухвало, майже при кожній зустрічі намагається нанести йому тілесні ушкодження, нецензурно висловлюється, що свідчить про наявність між ними особистих неприязних відносин. Від народження дитини і дотепер з боку ОСОБА_5 та її батьків, в тому числі ОСОБА_3, йому чиняться перешкоди у спілкуванні з донькою: на дзвінки не відповідають, доньку переховують, постійно змінюючи своє місце мешкання, побачень з дитиною не надають. ІНФОРМАЦІЯ_2 доньці ОСОБА_6 виповнилось два роки і він приїхав на дачу до родини ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 з наміром поздоровити дитину з днем народження і передати подарунок. Окрім того, він хотів пересвідчитись в тому, що дитина здорова і перебуває у безпеці, адже раніше ним були виявлені факти неналежного виконання ОСОБА_5 своїх батьківських обов'язків у вигляді забиття дитини, її перевезення в автомобілі без використання дитячого крісла тощо. Він під'їхав до будинку родини ОСОБА_3 на належному йому на праві особистої власності автомобілі «MITSUBISHI Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 в районі 11.50 годин, і в цей час ОСОБА_3 в присутності його дружини і матері ОСОБА_5 ОСОБА_8 розчищав двір від снігу, тримаючи в руках лопату. Він вийшов з машини і хотів спитати, де його донька, аби поздоровити її з днем народження та передати подарунок, проте ОСОБА_3 без жодного словесного попередження почав чинити йому фізичний опір, сильно штовхнув її в область грудної клітини і, тримаючи лопату в руках, спрямував до його автомобіля, після чого почав цілеспрямовано наносити удари лопатою по даху машини, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, потребує ремонту. Дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_8 кричала та просила його припинити свої протиправні дії, проте ОСОБА_3 не реагував на зауваження дружини, продовжуючи бити лопатою по автомобілю. Описані події були зафіксовані відеореєстратором, встановленим в його машині. Одразу на місці події він телефоном викликав наряд поліції, який відібрав від нього відповідні пояснення, зафіксував обставини події. Його заява була зареєстрована Бориспільським ВП 15 січня 2017 року за № 987, підтвердженням чого є талон-повідомлення № 79. Одразу після цього, він звернувся до травматичного пункту Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Голосіївського району міста Києва за місцем свого мешкання зі скаргами на біль у груді, і за наслідками проведеного огляду йому був встановлений діагноз - забій передньої стінки грудної клітини. 21 січня 2017 року він звернувся до Бориспільського ВП ГУНП в Київській області із заявою про порушення кримінального провадження, вказавши попередню правову кваліфікацію ч. 4 ст. 296 КК України. 24 січня 2017 року слідчим відділом Бориспільського ВП ГУНП в Київській області за його заявою відкрите кримінальне провадження № 0000203 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Постановою слідчого Бориспільського ВП Чеботарьова Є. від 13 квітня 2017 року призначено автотоварознавчу експертизу автомобіля «MITSUBISHI Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1. За висновком автотоварознавчої експертизи від 03 липня 2017 року, проведеної ПП «Авто-експрес» за дорученням органу досудового розслідування, матеріальний збиток належного йому на праві власності автомобіля внаслідок отриманих пошкоджень складає суму в розмірі 21 252 гривень. Кримінальне провадження було закрите у зв'язку з відсутність складу злочину. Разом з тим, в ході проведення досудового розслідування встановлений причино-наслідковий зв'язок між завданою його майну шкодою та протиправністю дій відповідача, що є підставою для притягнення останнього до цивільно-правової відповідальності. Крім того, внаслідок пошкодження автомобіля, який і досі є невідремонтованим, він відчуває стрес, вимушені неприємні зміни у його житті. Для відновлення свого порушеного права він змушений докладати додаткових зусиль, звертатись до поліції, до суду, приймати участь в судових засіданнях, нести судові витрати. Він змушений пересуватись на пошкодженому автомобілі, що не лише створює йому дискомфорт, але й значно зменшує ринкову вартість його майна, позбавляє його можливості продати автомобіль за адекватну ціну. Відповідач не вчиняє жодних дій, спрямованих на усунення спричиненої йому шкоди. Більше того, в кожному судовому засіданні під час розгляду цивільної справи про встановлення батьківства, де останній діє як представник ОСОБА_5 за довіреністю, він продовжує його принижувати, ображати. Свою провину у вчиненому правопорушенні не визнає, щире каяття не висловлює, відчуває свою безкарність, продовжує вести себе зухвало. З цього приводу він нервує, переймається, відчуває емоційний дискомфорт. З урахуванням глибини і тривалості його моральних страждань спричинену йому моральну шкоду він оцінює в 15 000 гривень.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року відкрито провадження у даній справі та справа призначена до судового розгляду.

У звязку з набранням чинності 15 грудня 2017 року Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, судом визначено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 травня 2018 року, закінчено підготовче провадження у цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього та ОСОБА_5 народилася донька ОСОБА_6. Вони з ОСОБА_5 домовилися, що протягом місяця проведуть реєстрацію народження дитини, але вона спільно зі своїм батьком - ОСОБА_3 самостійно поїхали та провели реєстрацію народження дитини, як народженою матір'ю-одиначкою. Внаслідок вчинених таких дій, йому довелося доводити своє батьківство у судовому порядку. ІНФОРМАЦІЯ_2 він приїхав до будинку відповідача аби поздоровити доньку ОСОБА_6 із днем народження. Дитина в той час гуляла у дворі, він покликав дитину, але ОСОБА_5 забрала дитину. Потім з будинку вийшов відповідач разом зі своєю дружиною. На такі дії, він викликав поліцію задля фіксування факту перешкоджання йому бачитися з дитиною, так як вже на той час існувало рішення першої інстанції про встановлення факту його батьківства. Тоді, відповідач відкрив двері його автомобіля та почав наносити удар по автомобілю. В той час, він підбіг до автомобіля, щоб відповідач знову не вдарив по автомобілю, але він послизнувся та впав, на нього в той час впала дружина відповідача. Тоді ж відповідач почав наносити йому удари в грудну клітину, близько п'яти-шести разів. Відповідач перестав наносити удари та пішов до будинку лише після того, як він підняв обличчя. Після цього, на місце події приїхала поліції та зафіксувала факт пошкодження автомобіля. В подальшому, він поїхав з місяця події. Зупинивши автомобіль задля купівлі води, він зрозумів, що не може вийти з автомобіля, так як боліли ребра, у зв'язку з чим він поїхав до лікарні. Після проведення рентгену виявилося, що у нього забій грудної клітини. Близько трьох тижнів він не міг нормально ходити, мав міжреберне запалення. Вже 2,6 роки він не бачить власну дитину. Поліцію він викликав саме з даного приводу, при цьому йому не потрібен доступ до помешкання відповідача. З відповідачем він мав і до цього конфлікти, коли його мати приїздила знайомитися з онукою. Відповідач постійно висловлює на його адресу погрози. Зазначив, що автомобіль з моменту його пошкодження відповідачем та до проведення експертного дослідження був у користуванні в нього. 15 січня 2017 року він підписував протокол огляду пошкодженого автомобіля. Крім того, діями відповідача йому також було завдано моральної шкоди, оскільки він не міг нормально ходити три тижні, отримав стрес, незважаючи на те, що експертом не було встановлено тілесних ушкоджень, а також того, що він не перебував на амбулаторному та стаціонарному лікуванні.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що сукупністю доказів, які долучені до матеріалів справи, підтверджується факт завдання відповідачем позивачу матеріальної та моральної шкоди. Так, в наявності є повідомлення про виклик поліції, довідка щодо характеру травм позивача, заява про порушення кримінального провадження, постанова про відкриття кримінального провадження. Крім того, кримінальне провадження проводилося неякісно та вони з позивачем були вимушені всі дії затверджувати через ухвали слідчого судді.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечувала, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, долученого до матеріалів справи. Пояснила суду, що між позивачем та відповідачем дійсно існує конфлікт щодо батьківства позивача. Саме позивач являється провокатором конфлікту. В день виникнення конфлікту, позивач приїхав на закриту приватну територію відповідача, до його дачного будинку. При цьому, він загородив ворота. Позивач викликав поліцію ще задовго до початку конфлікту. В руках позивача ніякого подарунку для онуки відповідача не було. По приїзду поліції, у сторін конфлікту були відібрані пояснення та всі роз'їхалися. Дійсно була штовханина у вигляді конфлікту на території поруч з будинком відповідача, проте відповідач не наносив удари по автомобілю позивача. По приїзду позивача до будинку відповідача, в останнього дійсно була в руках лопата, оскільки він розчищав сніг на території будинку. Про так звані пошкодження автомобіля позивача, вони дізналися лише з кримінального провадження та безпосередньо у суді. При цьому, слідством не було встановлено, що пошкодження автомобіля позивача були нанесені саме 15 січня 2017 року, а також не встановлено факту, що ці дії були здійснені відповідачем. Крім того, відповідач не наносив позивачу удари у грудні клітину позивача ногою. Зазначила, що відповідач не приїздив до позивача та не бажав з ним спілкуватися, а саме сам позивач постійно конфліктує та приїздить до приватної власності відповідача. Про наявність відео, яке знімала ОСОБА_5, їй нічого не відомо, позивач про це не говорив та цих обставин вона не з'ясовувала.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року, було задоволено позов позивача до ОСОБА_5 про встановлення батьківства, яким визнано позивача ОСОБА_1 батьком малолітньої ОСОБА_6 (а.с.20-23).

Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, сторона позивача посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у день народження малолітньої ОСОБА_6 позивач приїхав до будинку відповідача за адресою: АДРЕСА_1 на автомобілі «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1. Коли позивач під'їхав до будинку, відповідач розчищав двір від снігу, тримаючи в руках лопату. При цьому, без жодного словесного попередження відповідач почав цілеспрямовано наносити удари лопатою по даху машини, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Описані події були зафіксовані відеореєстратором, розміщеним в автомобілі позивача.

Так, з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що дійсно позивач являється власником автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1, сірого кольору (а.с.9).

Згідно витягу з кримінального провадження № 0000203, Бориспільським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Київській області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань по факту вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме щодо наступних подій: 15 січня 2017 року приблизно о 12 годині невстановлена особа, перебуваючи у АДРЕСА_1, умисно нанесла тілесне ушкодження ОСОБА_1 (ЄО № 1641) (а.с.114).

15 січня 2017 року поліцейським Бориспільського відділу поліції ГУ НП в Київській області Гайовим А.О. було прийнято від позивача ОСОБА_1 заяву про вчинене кримінальне правопорушення, про що свідчить протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується). Зі змісту заяви вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 11:50 годин ОСОБА_1 приїхав до своєї доньки в АДРЕСА_1, щоб передати їй подарунок, коли він під'їхав до будинку, ОСОБА_3 пошкодив йому автомобіль (а.с.130-131).

Відповідно до довідки №448 від 15 січня 2017 року, складеного Травматологічним пунктом Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичним центром» Голосіївського району м. Києва, під час обстеження позивача 15 січня 2017 року було виявлено в останнього забій передньої стінки грудної клітини та рекомендована консультація хірурга (а.с.17).

Згідно висновку експерта № 22, складеного КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичних експертиз», при судово-медичному обстеженні у гр. ОСОБА_1 будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено (а.с.140-141).

18 лютого 2017 року слідчим Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області рядовим поліції Чеботарьовим Є.В. у кримінальному провадженні № 0000203 було винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

14 березня 2017 року Бориспільським міськрайонним судом постанову слідчого Бориспільського відділу поліції про закриття кримінального провадження від 18 лютого 2017 року було скасовано (а.с.158-160).

Постановою слідчого Бориспільського відділу поліції ГУ Національної поліції України в Київській області старшим лейтенантом поліції Чеботарьовим Є.В. від 20 червня 2017 року було винесено постанову про призначення судово-товарознавчої експертизи в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0000203 (а.с.176).

Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи, складеного оцінювачем ПП «Авто-Експрес» ОСОБА_11, матеріальний збиток, завданий власником автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1, приналежному громадянину України ОСОБА_1, внаслідок його пошкодження, станом на 23 червня 2017 року, склав: 21 252 гривні 00 копійок (а.с.181). Відомості щодо змісту проведеного дослідження мають своє відображення у Звіту автотоварознавчої експертизи, складеного оцінювачем ПП «Авто-Експрес» ОСОБА_11 (а.с.182-196).

23 червня 2017 року оцінювачем ПП «Авто-Експрес» ОСОБА_11 було складено протокол технічного стану (КТЗ) колісного транспортного засобу - автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.202-203).

25 серпня 2017 року слідчим Бориспільського ВП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції Чеботарьовим Є.В. було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000203 від 24 січня 2017 року, на підстав п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125, 194, 296 КК України (а.с.205-206).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, за змістом ст.1166 Цивільного кодексу України, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Так, протиправна поведінка являє собою дію або бездіяльність, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів, договору (наприклад, що виражаються в заподіянні шкоди особистості або майну іншої особи,); негативні наслідки: збитки , під якими прийнято розуміти реальні збитки (тобто витрати, які особа, чиє право порушене, зробило або повинне буде зробити для відновлення порушеного права, а також втрата або пошкодження майна цієї особи - п. 2 ст. 15 ЦК) і упущену вигоду (тобто неодержані доходи, які особа, чиє право порушене одержала б при звичайних умовах цивільного обороту, якби його право не було порушене, - п. 2 ст. 15 ЦК); шкода , під яким найчастіше розуміється заподіяння негативних наслідків життю і здоров'ю людини і громадянина, як правило, виражаються у фізичних і моральних стражданнях - моральну шкоду. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою і негативними наслідками виступає у формі прямого і непрямого зв'язку. Прямий причинний зв'язок виражається в тому, що результат (наслідок) виникає безпосередньо, прямо з поведінки заподіювача негативних наслідків. Як правило, цей зв'язок настільки очевидний, що її встановлення не викликає труднощів. Непрямий причинний зв'язок характеризується тим, що заподіювача негативних наслідків були створені специфічні (неприродні) особливості обстановки, що сприяють настанню негативного результату. Наявність непрямого зв'язку, при якому результат було безпосередньо за протиправною дією або негативні наслідки викликані дією ряду факторів і обставин, визначити набагато складніше. Вина виступає як усвідомлення особою протиправних наслідків своєї поведінки.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, необхідно мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Аналогічний висновок міститься у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

Як встановлено судом та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, між позивачем та відповідачем дійсно сформувалися неприязні та конфліктні відносини, що призводить до виникнення конфліктних ситуації. В той же час, у наявному спорі, суд позбавлений можливості встановлення факту скоєння відповідачем цивільного правопорушення у формі завдання позивачу матеріальної шкоди, яка проявилася у пошкодженні автомобіля позивача шляхом нанесення ударів лопатою по автомобілю позивача у розрізі наявності складу такого цивільного правопорушення у сукупності елементів такого правопорушення, а саме: протиправності поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, а також вини особи, яка спричинила таку шкоду. Судом не було встановлено факту того, що матеріальна шкода, завдана позивачу, як власнику автомобіля, та яка була оцінена шляхом відповідного дослідження в рамках досудового розслідування, мала місце саме 15 січня 2017 року під час приїзду позивача до будинку відповідача. При цьому, кримінальне провадження в своїй першооснові було порушено по факту завдання позивачеві тілесних ушкоджень, а не по факту пошкодження рухомого майна позивача. Судово-автотоварознавча експертиза пошкоджень автомобіля позивача була проведена станом на 23 червня 2017 року, тобто через великий проміжок часу між подіями 15 січня 2017 року, що в своїй сукупності з тим, що як встановлено судом, автомобіль в період часу з 15 січня 2017 року перебував у користуванні позивача, не може свідчити про те, що пошкодження автомобіля, виявлені під час дослідження, були нанесені саме 15 січня 2017 року та саме відповідачем. Крім того, Звіт автотоварознавчої експертизи містить невідповідність щодо об'єкту дослідження, а саме: у частині Звіту «Дослідження за п. 1.1.» зазначено, що автомобіль, який було надано на дослідження зеленого кольору, в той час як в розрізі даного спору встановлюються обставини пошкодження автомобіля позивача сірого кольору.

Досліджений у судовому засіданні запис автореєстратора також не підтверджує наявність безпосереднього причинного зв'язку між діями відповідача та завданням пошкоджень автомобілю «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить позивачу, оскільки на відеозаписі не зафіксовано жодних ударів лопатою, здійснених відповідачем. Крім того, з даного запису вбачається, що по приїзду позивача до будівлі відповідача, останній дійсно розчищав сніг лопатою поруч зі своїм будинком, та тривалий час уникав спілкування з позивачем. Натомість останній всіляко намагався потрапити до будинку відповідача через ворота, які останньому постійно перегороджувала дружина відповідача та просили поїхати. Крім того, дане відео зафіксувало лише як відповідач, через тривалий після приїзду позивача, проміжок часу, відштовхнув останнього. Жодних дій пов'язаних із нанесенням відповідачем позивачу ударів в грудну клітину та ударів по автомобілю, дане відео не містить.

Крім того, при дослідженні електронного файлу відеозапису судом встановлено, що відеозапис датовано 01 січня 2014 року, час запису 0:19. Такі дата та час відеозапису виключають можливість встановлення будь - якого причинного зв'язку між подіями, зафіксованими на відеозаписі, та завданою шкодою автомобілю «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1, а також нанесення позивачу тілесних ушкоджень.

Також, фотографії, досліджені судом у судовому засіданні, датовані 17 січня 2017 року, що також виключає можли вість встановлення будь - якого причинного зв'язку між подіями, зафіксованими на відеозаписі, та завданою шкодою автомобілю «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1, враховуючи, що події, описані позивачем, мали місце 15 січня 2017 року.

Крім того, при дачі пояснень з боку позивача та його представника судом була виявлена невідповідність їй пояснень змісту позовної заяви в частині предмету, яким було здійснено пошкодження автомобіля позивача, а саме: позивачем визначено, що удари наносилися лопатою, а його представник стверджував про нанесення удару сокирою, що в свою чергу є різними предметами, не схожими за смисловим змістом.

З огляду на встановлені судом факти, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля.

Щодо заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то вказані позовні вимоги також не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як визначено ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В той же час, в розрізі даного спору, враховуючи, що вказані позовні вимоги є похідними, а також те, що стороною позивача суду не було надано підтверджуючих відомостей понесених душевних страждань та стресу, викликаного пошкодженням автомобіля, у суду відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, враховуючи, що в підтвердження нанесення моральної шкоди позивачем зазначено про наявність душевних страждань виключно через пересування протягом року на пошкодженому автомобілі та неможливості продати автомобіль за адекватну ціну.

Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Враховуючи, що суд дійшов ґрунтовного висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, відшкодування судових витрат не здійснюється.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 167 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 76, 77-81, 89, 133, 137, 141, 209, 210, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повне судове рішення складено 19 листопада 2018 року.

Суддя: