Справа № 133/887/18
Провадження № 22-ц/801/45/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воронюк В.А.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2018 року місто Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 серпня 2018 року, ухвалене в місті Козятині під головуванням судді Вороноюк В.А., повний текст якого складений 13 серпня 2018 року

в справі №133/887/18

за позовом ОСОБА_3 (позивач)

до ОСОБА_4 (відповідач)

про стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася в міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини, в обґрунтування якого посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем у них народилось двоє дітей, один із яких - син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і є неповнолітнім, а після розірвання шлюбу проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

Оскільки в добровільному порядку батько дитини відмовляється надавати матеріальну допомогу на його утримання, просила стягувати з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 серпня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з 20 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Не погодившись із рішенням, позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи просить його скасувати та постановити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що визначаючи розмір аліментів суд першої інстанції не врахував встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років, який становить з 1 липня 2018 року 1944 грн.

Від відповідача ОСОБА_4 відзив на апеляційну скаргу суду не надійшов.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року встановлено в розмірі 1762 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову в даній справі визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176000 грн.), спір у ній не належить до категорій, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), а тому справа з урахуванням її конкретних обставин може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, суд приходить до висновку залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що сторони у справі, які 16 листопада 1996 року зареєстрували шлюб є батьками ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується його свідоцтвом про народження (а. с. 4).

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 грудня 2011 року шлюб між ними розірвано, вони проживають окремо, а неповнолітній ОСОБА_6 проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні (а. с. 25).

Між сторонами виникли правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати дітей, які регулюються Сімейним кодексом України.

За змістом статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Аналогічна норма закріплена у статті 180 СК України.

Відповідно до частини 1 статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 Постанови №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Верховною Радою України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ч. 1 ст. 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Так, згідно з статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна. грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів на доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд першої інстанції, встановивши вказані обставини та керуючись наведеними нормами матеріального права, врахувавши при прийнятті оскаржуваного рішення вік дитини, на утримання якої стягуються аліменти, стан здоров'я її та сторін у справі, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3, а саме визначив аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до посилань на невідповідність встановлених судом обставин, переліку тих обставин, які мають враховуватись при вирішенні такої категорії справ, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України.

Посилання апелянта на те, що відповідач має сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 грн., оскільки розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 років з 01 липня 2018 року становить 1944 грн, апеляційний суд відкидає.

Так, Сімейний Кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону утримувати неповнолітніх дітей зобов'язані обоє батьків, які мають рівні права та обов'язки.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини вікoм від 6 років, який з 01 липня 2018 року по 30 листопада 2018 року становить 1944 грн. на одну особу в розрахунку на місяць й визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відтак правильно встановивши характер спірних правовідносин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено за вимогами статті 89 ЦПК України суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде розмір аліментів в сумі 1500 гривень щомісячно, що узгоджується з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України.

При цьому суд першої інстанції вірно виходив із захисту інтересів перш за все самої дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька.

Посилання апелянта на те, що раніше відповідач обіцяв сплачувати аліменти, проте не дотримувався своєї обіцянки, не приймаються до уваги, так як разі невиконання батьком свого обов'язку утримувати дитини мати вправі була звернутися до суду з відповідним позовом.

Отже колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08 серпня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Стадник І.М.

Судді Міхасішин І.В.

Войтко Ю.Б.