АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/2112/14-ц 22-ц/774/1121/К/18А
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 травня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 182/2112/14-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2018 року, яке ухвалене суддею Тихомировою І.В. у м. Нікополі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 12.08.2009 року ОСОБА_1 отримала кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором в частині сплати кредиту та відсотків за його користування, виникла заборгованість, яка станом на 28.02.2014 року склала 11143,79 грн., й яку в добровільному порядку відповідач не сплатила.

За таких обставин, уточнивши позовні вимоги 05.09.2017 року, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 11143,79 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 4492,20 грн. та заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 6 651,59 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.02.2018 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12 серпня 2009 року в сумі 11 143,79 грн., з яких:заборгованість за кредитом - 4 492,20 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 6 651,59 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволення позовних позивача, посилаючись на те, що угоду про надання кредиту вона не укладала, в неї відсутня копія кредитного договору, питання особливостей використання кредитних коштів, нарахування відсотків за їх використання, а також штрафні санкції з нею погоджено не було.

Відповідач вважає, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин ст. 1055 ЦК України, та не визнав кредитний договір недійним.

Також відповідач вважає, що відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» суд першої інстанції мав визнати розмір відсотків є несправедливими.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи в порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 12.08.2009 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 2500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6).

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 належним чином взятих на себе зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 28.02.2014 року становить 11143,79 грн. та складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 4492,20 грн. та заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 6 651,59 грн. (а.с.136-138).

Ухвалюючи рішення по справі про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконувала умови договору в повному обсязі і дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача з відповідача ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини, стосовно виконання договору кредиту.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк, зазначений в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за договором кредиту банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Нормами ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому.

Нормами статті 627 ЦК встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Використовуючи своє право, передбачене ст.ст. 6, 627 ЦК України, відповідач ОСОБА_1, шляхом подання та підписання заяви від 12 серпня 2009 року на отримання кредиту, уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк», договір, зміст якого становлять умови кредитування з використанням кредитки Універсальна (а.с.6), Правила користування платіжною карткою, Тарифи банку, умови та Правила надання банківських послуг.

При цьому, в поданій заяві позичальник ОСОБА_1 зазначила, що вона ознайомлена та згодна з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку і вказала, що зазначені документи разом з заявою складають між ним та позивачем кредитний договір.

Отже, уклавши кредитний договір, сторони погодили його істотні умови, які визначені Умовами надання банківських послуг (далі - Умови), Правилами користування платіжною карткою (далі - Правила) та Тарифами банку, що діяли в редакції на момент підписання заяви позичальником.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно встановив, що позичальник не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, унаслідок чого утворилась кредитна заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги позивача про те, що угоду про надання кредиту вона не укладала, в неї відсутня копія кредитного договору, питання особливостей використання кредитних коштів, нарахування відсотків за їх використання, а також штрафні санкції з нею погоджено не було, оскільки, позивачем, відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, якими передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, не доведено того факту, що вона не підписувала кредитний договір, клопотань, ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції, про проведення експертизи для встановлення належності їй підпису, не заявляла.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин ст. 1055 ЦК України, та не визнав кредитний договір недійним, оскільки таких позовних вимог позивачем заявлено не було.

Не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» суд першої інстанції мав визнати розмір відсотків є несправедливими, оскільки відповідач ОСОБА_1 шляхом подання та підписання заяви від 12 серпня 2009 року на отримання кредиту, уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк», договір, зміст якого становлять умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, Правила користування платіжною карткою, Тарифи банку, умови та Правила надання банківських послуг та погодилась з умовами нарахування відсотків на кредитну заборгованість, тому, застосування в даному випадку ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставним.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, Апеляційний суд Дніпропетровської області, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 04 травня 2018 року.

Головуючий:

Судді: