Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3468/17
Провадження №: 2/332/190/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Андрюшиної Л.А. за участю секретаря судового засідання Ковтуна В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу №332/3468/17 (провадження №2/332/190/18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації з тих підстав, що відповідачем, на думку позивача, безпідставно та хибно було повідомлено керівництво регіональної філії «Придніпровська залізниця», де позивач та відповідач працюють, про причетність позивача ОСОБА_1 до крадіжки дизельного палива. Оскільки перевірками встановлено відсутність факту крадіжки, просить визнати дії відповідача протиправними та зобов?язати його спростувати недостовірну інформацію у такий саме спосіб, яким вона поширена.

22 грудня 2017 року ухвалою суду вказана позовна заява прийнята до розгляду Заводським районним судом м. Запоріжжя, відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження у справі, яке було закрито на підставі ухвали суду від 06 лютого 2018 року та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та в обґрунтування надав пояснення аналогічні тим, що викладені ним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що після надання службової записки він попросив вибачення у позивача ОСОБА_1 і зараз у суді також приносить йому свої вибачення, оскільки усвідомлює, що був неправий. Після того, як позивач подав позов до суду, він самостійно вжив заходи щодо врегулювання спору шляхом написання та надіслання своєї службової записки, в ту саму адресу, в яку він і направляв повідомлення, яке позивач розцінив як звинувачення його у крадіжці. В цій поданій записці, яка була зареєстрована на підприємстві, він спростував раніше надану ним інформацію та 23 лютого 2018 року ця службова записка була розглянута на оперативній нараді. Таким чином, він самостійно спростував недостовірну інформацію щодо позивача ОСОБА_1.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, з наступних підстав.

Предметом даного спору є захист особистого немайнового права. В поданій позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить зобовязати відповідача ОСОБА_2 спростувати поширену ним недостовірну інформацію у такий самий спосіб, яким вона поширена. Положеннями ч.2 ст. 277 ЦК України зокрема передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації має право на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію(ч.4 ст. 277 ЦК України). Відповідно до вимог ч.7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона поширена.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2, 20.10.2017 року подав на ім"я першого заступника директора РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_3, службову записку в якій повідомив про вчинену, на його думку, крадіжку дизельного палива та вказав, що: «за цим всім стоїть ОСОБА_1 його підлеглі в той час несли службу в парку станції»(а.с.7).

Згідно протоколу № НО-1272-10/39 від 08.12.2017 року наради служби воєнізованої охорони регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», за результатами розгляду службової записки НОРЗ-1 ОСОБА_2 від 20.10.2017 року, в якій він посилався на вчинену, на його думку, крадіжку дизельного палива, нарада дійшла висновку про те, що жодне із звинувачень та припущень, викладених в записці не має підтвердження. Своїми діями ОСОБА_2 ввів в оману начальника Дніпровського загону воєнізованої охорони, керівництво служби воєнізованої охорони та керівництво регіональної філії(а.с. 57-59). Відповідачем ОСОБА_2 суду надана копія його службової записки від 05.02.2018 року на ім.»япершого заступника директора РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_3, в якій він спростовує поширену в його службовій записці від 20.10.2017 року інформацію, яку ОСОБА_1 розцінив, як звинувачення його у крадіжці. Вказана службова записка зареєстрована у секретаріаті НЗ «Придніпровська залізниця» за вхід. № НЗ-1-19/01 та прийнята до розгляду(а.с.68). Відповідно до протоколу наради від 23.02.2018 року № 40-2/19 регіональної філії «Придніпровська залізниця» було розглянуто службову записку від 05.02.2018 року ОСОБА_2 на ім.»япершого заступника директора РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_3, за наслідками розгляду якої, у зв»язку з відсутністю фактів причетності ОСОБА_1 до крадіжки дизельного палива з цистерни № 73149452 доповідну записку ОСОБА_4 від 20.10.2017 року в частини «…за цим всім стоїть ОСОБА_1, його підлеглі в той час несли службу в парку станції…» вважати безпідставною. Заступник начальника Дніпровського загону воєнізованої охорони ОСОБА_2 попереджений про необхідність обєктивного ставлення до подій та надання оцінки беручи до уваги лише факти, чіткіше формувати висловлювання в адресу співробітників(а.с.73).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 визнав, що розповсюджена ним стосовно позивача ОСОБА_1 інформація є недостовірною та самостійно, на власний розсуд спростував цю недостовірну інформацію поширену ним у службовій записці від 20.10.2017 року, та спростування цієї недостовірної інформації було здійснено у такий же спосіб, у який вона була поширена, а саме, шляхом надання іншої службової записки від 05.02.2018 року на ім.»я тієї ж самої посадової особи на ім.»я якої було надано службову записку від 20.10.2017 року в якій ним було поширено недостовірну інформацію.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що на час розгляду вказаної цивільної справи по суті, відсутній предмет спору, оскільки поширена відповідачем ОСОБА_2 стосовно позивача ОСОБА_1 у службовій записці від 20.10.2017 року недостовірна інформація спростована особисто відповідачем у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Положеннями п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно ч.2 ст. 256ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що провадження у справі підлягає закриттю у зв»язку з відсутністю предмету спору на час розгляду справи по суті.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 255, ч.2 ст. 256, ст.ст. 258-261 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спростування недостовірної інформації.

Роз»яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала постановлена та підписана суддею в нарадчій кімнаті 27 лютого 2018 року.

Суддя Андрюшина Л.А.