Провадження №2/522/1178/18
26 лютого 2018 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.
за участю секретаря Скибінської Є.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ» до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси про зняття арешту з майна, -
У листопаді 2017 року представник позивача Цаль Марина Василівна звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси про зняття арешту з майна з квартири під № 10-а, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що накладені на підставі постанови про арешт майна від 12.05.2017 року винесеної державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Гринчишин О.С. та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.12.2012 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Козюк О.М.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав заяву, у якій позов підтримав просив суд слухати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Представник Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не з'явився, подав до суду відзив, в якому заперечував проти задоволення позову з підстав наявності в боржника заборгованості по сплаті виконавчого збору.
Представник Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси в судове засідання не з'явився, своїм правом на надання заперечень не скористався, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи.
Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-282 ЦПК України.
Суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх взаємний зв'язок у сукупності, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 11.10.2017 року між Публічним Акціонерним Товариством «Комерційний індустріальний банк», який є правонаступником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та позивачем було укладено Договір відступлення права вимоги.
11.10.2017 року на підставі Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки позивач набув статус нового іпотекодержателя за Договором іпотеки від 13.06.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Плигіною Ж.О. за реєстровим № 3392, що укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (як Іпотекодержатилем) та ОСОБА_5 (як Іпотекодавцем).
Згідно з наданими позивачем витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 12.10.2017 суд встановив, що саме позивач є іпотекодержателем за вказаним іпотечним договором.
06.12.2012 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.12.2012 року винесеної головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Козюк О.М. був накладений арешт на квартиру під № 10-а, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
13.05.2017 року на підставі постанови про арешт майна від 12.05.2017 року винесеної державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Гринчишиним О.С. був накладений арешт на квартиру під № 10-а, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Арешти накладались в межах виконавчих проваджень з метою виконання виконавчого листа 2-3896/10 від 24.11.2010.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише в разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Відповідно до ч. 3 ст. 33, ст.ст. 36-38 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду.
Суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Реєстрацію іпотеки щодо вказаної квартири вчинено 14.06.2007 року, натомість арешти зареєстровано 06.12.2012 року та 13.05.2017 року.
Твердження представника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо відсутності підстав для зняття арешту у зв'язку із наявністю виконавчого провадження № 54856204 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 52438908 від 05.10.2017 року в сумі 305341,43 грн. суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до Закону України «Про іпотеку» визначено право саме іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за рахунок іпотеки, а також визначено пріоритетність задоволення вимог при зверненні стягнення на предмет іпотеки. Відповідачі не позбавлені права задовольнити вимоги щодо стягнення виконавчого збору за рахунок іншого майна боржника в порядку встановленому законом.
Суд приймає до уваги твердження позивача про відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо виконання виконавчого листа № 2-3896/10 від 24.11.2010 року, боржником за яким є ОСОБА_5, що підтверджується копією постанови про повернення виконавчого документа від 05.10.2017 року.
Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для звернення стягнення на іпотечне майно (квартиру) на користь будь-яких інших третіх осіб окрім позивача (іпотекодержателя).
Враховуючи подані позивачем письмові пояснення та належні докази, вимоги чинного законодавства, а також приорітетність задоволення вимог іпотекодержателя, суд приходить до висновку про порушення прав позивача як кредитора та іпотекодержателя. Відновлення порушеного права в даному випадку можливе шляхом звільнення нерухомого майна з-під арешту та зняття заборони на його відчуження.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 258-259, 263 ЦПК України, суд,-
Зняти арешт та заборону на відчуження нерухомого майна, а саме: квартири під № 10-а, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що накладений на підставі постанови про арешт майна від 12.05.2017 винесеної державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Гринчишин О.С.
Зняти арешт та заборону на відчуження нерухомого майна, а саме: квартири під № 10-а, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.12.2012 головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Козюк О.М.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: А. Ю. Бойчук