Справа № 444/2948/17
Провадження № 2-о/444/18/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за заявою ОСОБА_1 сільської ради Жовківського району Львівської області, заінтересована особа: Жовківська державна нотаріальна контора про визнання спадщини відумерлою, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 сільська рада Жовківського району Львівської області в особі сільського голови ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, яка в подальшому була уточнена, в якій просять суд визнати спадщину померлої ОСОБА_3, останнє місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 відумерлою та передати майно померлої, яке складається з земельного паю розташованого на території ОСОБА_1 сільської ради Жовківського району Львівської області як відумерлу спадщину у власність територіальної громади села Потелич Жовківського району Львівської області в особі ОСОБА_1 сільської ради.

В обґрунтування заявлених вимог зазначають, що 30 липня 1995 року померла ОСОБА_3, які належав земельний пай, розташований на території ОСОБА_1 сільської ради Жовківського району Львівської області, цільове призначення якого для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ №6-155-779, реєстраційний номер 674 від 07.07.1997 року.

Зазначають, що спадкоємців за законом та заповітом у померлої немає. Оскільки ОСОБА_3 перед смертю проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто на території ОСОБА_1 сільської ради, а тому вважають, що земельний пай необхідно визнати відумерлою спадщиною і передати його у власність територіальної громади ОСОБА_1 сільської ради.

Представник заявника ОСОБА_1 сільської ради Жовківського району Львівської області в судове засідання не зявився, однак подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Заявлені вимоги підтримали.

Представник заінтересованої особи Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не зявився, однак завідувач Жовківською державною нотаріальною конторою ОСОБА_4 подала на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника державної нотаріальної контори, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

Оскільки сторони по справі в судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється .

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Статтями 334, 335, 338 ЦПК України передбачено, що заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. У заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття. Суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Згідно копії актового запису про смерть № 25 від 31.07.1995 року складеного виконавчим комітетом ОСОБА_1 сільської ради Жовківського району вбачається, що ОСОБА_3 померла 30.07.1995 року.

Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16.01.2003 року, що набрав чинності 01.01.2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинностіЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_3 померла 30.07.1995 року, тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, то до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини, а також визнання спадщини відумерлою після її смерті слід застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

Так, ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного кодексу визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 51085121 від 28.02.2018 року вбачається, що відомості про реєстрацію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 відсутні.

Тобто, спадкова справа не заводилася.

В той же час, з довідки виданої виконкомом ОСОБА_1 сільської ради Жовківського району Львівської області № 539 23.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, до дня смерті, а саме 30.07.1995 року проживала та була зареєстрована разом із сестрою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла 01.03.2009 року та братом ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер 14.07.2003 року в с. Гута Обединська по вулиці Джерельна, 14, Жовківського району Львівської області.

Аналогічна інформація міститься і у копії з витягу з погосподарської книги, з якої вбачається, що господарство в якому проживали перелічені вище особи, в тому числі і ОСОБА_3 станом 01.01.1991 року, як і станом на 01.01.1995 року належало до колгоспної суспільної групи двору.

З довідки виданої виконкомом ОСОБА_1 сільської ради Жовківського району Львівської області № 429 19.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 одна і та сама особа. Більше осіб із схожим прізвищем, імям та по батьков на території ОСОБА_1 сільської ради Жовківського району Львівської області не проживало та не було зареєстровано.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Так як ОСОБА_3, яка померла 30.07.1995 року проживала разом із сестрою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла 01.03.2009 року та братом ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер 14.07.2003 року в с. Гута Обединська по вулиці Джерельна, 14, Жовківського району Львівської області, суд вважає, що останні фактично вступили в управління та володіння її спадковим майном.

Крім того, слід зазначити, що постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Виходячи з наведеного, так як станом на 15.04.1991 року членами колгоспного типу двору в с. Гута Обединська по вулиці Джерельна, 14, Жовківського району Львівської області були ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, то відповідно всім належало по 1/3 частині господарського двору, оскільки всі члени двору мали рівне право на частку в майні двору.

А як наслідок, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 фактично вступили в управління та володіння спадковим майном ОСОБА_3, а саме 1/3 частиною колгоспного типу двору в с. Гута Обединська по вулиці Джерельна, 14, Жовківського району Львівської області.

Згідно ст. 563 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах.

Відповідно до ст. 555 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. Якщо хто-небудь з спадкоємців відмовився від спадщини на користь держави, до держави переходить частка спадкового майна, належна цьому спадкоємцеві. Якщо при відсутності спадкоємців за законом заповідана тільки частина майна спадкодавця, решта майна переходить до держави. У випадках, передбачених цією статтею, авторське право, що входить до складу спадщини, або право на частку в авторській винагороді, що належало спадкоємцеві, який відмовився, припиняється.

Оскільки ОСОБА_3 проживала разом із сестрою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла 01.03.2009 року та братом ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, який помер 14.07.2003 року, які є спадкоємцями першої черги, пережили її, то вони фактично вступили в управління та володіння її майном, а тому вони прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3.

Відомостей про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовилися від прийняття спадщини ОСОБА_3 на користь держави у суду немає.

А тому немає підстав для визнання спадщини ОСОБА_3 відумерлою, а як наслідок і для передання її спадщини на користь територіальної громади села Потелич, Жовківського району Львівської області в особі ОСОБА_1 сільської ради.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду немає підстав для задоволення вимог заявника ОСОБА_1 сільської ради Жовківського району Львівської області.

Керуючись ст. ст. 23, ст. 258-259, 264-265, 293, 338, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, 1277 Цивільного кодексу України суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання відумерлою спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла 30.07.1995 року та передання її спадщини на користь територіальної громади села Потелич, Жовківського району Львівської області в особі ОСОБА_1 сільської ради- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Апеляційного суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.