АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3814/16-ц 22-ц/774/214/К/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 210/3814/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Чубіна А.В.

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22 червня 2017 року, яке постановлено суддею Скотар Р.Є. у місті Кривому Розі, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Дзержинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження, в обґрунтування якого вказав, що відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.08.1994 року, шлюбні відносини припинили в 1996 році. З 2000 року він, позивач, проживав з відповідачем ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, шлюб сторони зареєстровали в 2007 році. Від цих стосунків у сторін народилась діти ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2 та після реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4.

Батьком ОСОБА_5 та ОСОБА_5 Єсенії є він, позивач. Однак, на час народження дітей відповідач перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, тому його й було записано батьком дітей.

ОСОБА_4 за рішенням суду визнано безвісно відсутнім з 01.01.1999 року. Він, позивач, як біологічний батько дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_5 Єсенії має намір зареєструвати дітей на своє ім'я, тому звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22 червня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Так, позивач посилається на те, що він завжди вважав, що він є батьком дітей, оскільки вони були записані в нього в паспорті, вважав, що жодних дій для узаконення вказаної обставини здійснювати немає необхідності. Крім того, відповідач по справі неодноразово надавала нотаріальні згоди на тимчасовий виїзд дітей без її супроводу за межі України. Про необхідність звернення із даним позовом до суду позивач дізнався лише в липні 2016 року, тому суд першої інстанції дійшов невірного висновку про пропуск строку позовної давності.

Також суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що відповідач по справі не заперечувала проти задоволення позову та підтвердила викладені в позовній заяві факти.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Позивач ОСОБА_1, апелянт по даній справі, будучи завчасно належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи через свого представника, відповідно до вимог ч.5 ст.130 ЦПК України, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 подав до суду клопотання з проханням розглянути справу без його участі та участі позивача.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідач ОСОБА_2 (ОСОБА_5) та ОСОБА_4 перебували з 13 серпня 1994 року в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду (а.с.16).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29 березня 2005 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 визнаний безвістно відсутнім з 01 січня 1999 року.

Шлюб між позивачем та відповідачем було зареєстровано 23.03.2007 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану КМУЮ Дніпропетровської області, актовий запис 107 (а.с.41).

28 грудня 2007 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с.42).

Відповідач по справі ОСОБА_2 є матір'ю дітей - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12-15).

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 обґрунтовував свої позовні вимоги про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження тим, що він являється біологічним батьком дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_5 Єсенії, оскільки він проживав разом з відповідачем по справі та діти: дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, народжені після визнання колишнього чоловіка відповідача ОСОБА_4 безвісно відсутнім .

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду, визначений ч.2 ст. 129 СК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції в повному обсязі з'ясовані обставини справи, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

Як вбачається із матеріалів справи, батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно свідоцтв про їх народження, являються ОСОБА_4 та відповідач по справі ОСОБА_2 (а.с.12,13).

Позивач по справі вважає себе батьком дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_4 визнано безвісно відсутнім з 01.01.1999 року за рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 29.03.2005 року (а.с.16).

Згідно статті 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до положень статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимог про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, який починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, який записаний батьком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано безвісно відсутнім, у зв'язку з чим, реалізуючи своє право на пред'явлення позову, позивач звернувся з даним позовом до матері дітей - відповіда ОСОБА_2

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Позивач, а ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції, не надав доказів на підтвердження того, що він до липня 2016 року не знав про необхідність звернення до суду з зазначеним позовом.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, виходячи з викладених в позовній заяві обставин, позивач, з моменту народження дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2, знав про те, що є біологічним батьком дітей.

Однак, у встановлений ст. 129 СК України строк, з зазначеним позовом до суду не звернувся.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на необізнаність необхідності звернення до суду з зазначеним позовом у річний строк з дати народження дітей, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки викладені обставини не можуть бути визнані поважними.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_1 пропустив, визначений частиною 2 статті 129 СК України, строк звернення до суду з вимогами про визнання батьківства дитини, народженої жінкою, яка на момент зачаття дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, оскільки з моменту народження дітей був обізнаний про те, що в свідоцтві про народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком зазначено ОСОБА_4 (а.с.12,13).

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що він завжди вважав, що він є батьком дітей, оскільки вони були записані в нього в паспорті, вважав, що жодних дій для узаконення вказаної обставини здійснювати немає необхідності з тих підстав, що позивач по справі, знаючи про своє батьківство від народження дітей, не вчиняв жодних дій щодо визнання свого батьківства зважаючи на те, що діти мали інше прізвище, ніж в нього, та по-батькові, про йому достовірно було відомо.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що відповідач по справі неодноразово з 2013 року надавала нотаріальні згоди на тимчасовий виїзд дітей без її супроводу за межі України, оскільки у копіях вказаних позивачем дозволах прізвища дітей, відносно яких позивач просить встановити батьківство, зазначено ОСОБА_4, а по-батькові - ОСОБА_4 що свідчить про те, що позивач був обізнаний, що батьком дітей зазначено не його (17-22).

Не можуть бути підставою для задоволення позову доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що відповідач по справі не заперечувала проти задоволення позову та підтвердила викладені в позовній заяві факти, оскільки визнання відповідачем позову не є беззаперечною підставою для його задоволення зважаючи на те, що позивачем пропущено строк, передбачений ст. 129 СК України, для звернення до суду з зазначеним позовом.

Крім того слід зауважити, що явка позивача в судове засідання в суд апеляційної інстанції була визнана колегією суддів обов'язковою, однак позивач не скористався своїм правом явки до суду та можливістю доведення своїх позовних вимог, відповідно до ст.ст. 12,81 ЦПК України.

Надані представником позивача копії ДНК тестів на батьківство колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки вони не є підставою для задоволення позову, так як позивачем пропущено строк, передбачений ст. 129 СК України, для звернення до суду з зазначеним позовом, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду на підставі ст. 375 ЦПК України має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22 червня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: