ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1866/18
Провадження № 6/210/50/18
У Х В А Л А

іменем України

"18" квітня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Хлистуненко О.В.

секретаря судового засідання Куксенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання державного виконавця Саксаганського ВДВС міста ОСОБА_1 Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 без вилучення паспортного документа, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді 18 квітня 2018 року надійшло подання державного виконавця Саксаганського ВДВС міста ОСОБА_1 Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 без вилучення паспортного документа.

В обґрунтування подання посилається на те, що на виконанні у Саксаганському відділі ДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області знаходиться виконавче провадження №53972235, № 51991923 з виконання виконавчих документів, а саме виконавчого напису нотаріуса №10483 від 29.11.2016 року виданого Дніпровським міським нотаріальним округом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 310167,38 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», а також з примусового виконання виконавчого листа № 2-3881/11 від 02.08.2011 року про стягнення з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 75727,36 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1. Зазначає, що рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження». Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації, наданої на запити, майно належне боржнику на праві власності відсутнє. Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносного вище зазначених заходів примусового виконання.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Зважаючи на негайний розгляд подання відповідно до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

Суд, повно та всебічно дослідивши подання державного виконавця та додатки додані до нього, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно виконавчого напису нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу від 26.11.2016 року, з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто борг в сумі 310167,38 грн. (а.с. 4).

В поданні державний виконавець також посилається на виконавче провадження відкрите за виконавчим листом № 2-3881/11 від 02.08.2011 року про стягнення з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 75727,36 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», однак доказів про наявність такого виконавчого провадження суду не надано.

Відповідно інформації з Державного реєстру речових права на нерухому майно та реєстру заборон, на майно боржника державним виконавцем накладено арешти на все майно (а.с. 9-11).

Крім того, з довідки Криворізького відділу поліцію, вбачається що ОСОБА_3 розшуканий, та мешкає за адресою: м. Кривий Ріг, пр. 200 річчя Кривого Рогу, 1/169 м. Кривого Рогу. У час відвідування вказаної адреси, державним виконавцем складено акт від 04.04.2018 року про вручення боржнику виклику, а також встановлено що останній не працює (а.с. 5,13).

Інших доказів на підтвердження ухилення боржника від виконання зобовязання суду не надано.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України визначені Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України».

За правилом п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», визначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Звернувшись з поданням державний виконавець не зазначив обґрунтування у чому саме полягає ухилення боржника від виконання рішення суду.

З наданого державним виконавцем подання, вбачається що боржник ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження дізнався вперше лише 05.04.2018 року, внасідок чого зобовязався врегулювати дані відносини з банком в добровільному порядку (а.с.14).

В чому саме полягає ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, з подання та додатків до нього не вбачається.

Хоча відповідно вимогам норм чинного законодавства передбачено, що на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим, з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

В даному конкретному випадку, враховуючи фактичні обставини справи та зміст подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України і доданих до нього матеріалів, зокрема, відсутність у поданні вказівки на дії боржника, які свідчать про ухилення від виконання рішення суду, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_4 свідомо та умисно ухиляється від виконання покладених на нього зобов'язань.

Крім того, форма і зміст вище зазначеного подання нормативно врегульовані Інструкцією з організації примусового виконання рішень (затверджена наказом Мін'юсту України № 512/5 від 02.04.2012 року з послідуючими змінами та доповненнями), зокрема розділом ХІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборони в'їзду в Україну». У поданні мають бути визначені заходи (тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого), найменування органів, які мають їх здійснити ( п. 11.1.2 розділу ХІ Інструкції).

До того ж, про направлення до суду подання щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду державний виконавець повідомляє боржника ( п. 11.1.5 розділу ХІ Інструкції).

Між тим, в матеріалах справи відсутні докази того, що державним виконавцем направлялось боржникові ОСОБА_3 повідомлення про те, що до суду направлено подання про встановлення тимчасового його обмеження у праві виїзду за межі України, як і відсутні докази, що підтверджують факт ухилення боржника від виконання своїх обов'язків щодо стягнення з нього на користь банку заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи викладене суд вважає, що подання є не обґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Саксаганського ВДВС міста ОСОБА_1 Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 без вилучення паспортного документа відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. В. Хлистуненко