Справа № 188/1337/18
Провадження № 2/188/632/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурда П.О.,

при секретарі судового засідання Власенко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про розподіл спільного сумісного майна подружжя.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним. 18 грудня 2003 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що зроблено актовий запис № 84.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 20.12.2017 року у справі № 188/1707/17 шлюб розірвано.

За час перебування в шлюбі позивач та відповідач придбали житловий будинок № 85 по вул. Червоній в смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Відповідач в добровільному порядку відмовляється розділити житловий будинок.

Позивач просить суд розподілити спільне сумісне майно подружжя, виділивши їй та визнавши за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку загальною площею 68,6 кв.м., з господарськими будівлями по вул. Червоній, 85 в смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Ухвалою суду від 26 вересня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити.

В судове засідання відповідач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у звязку з наступним.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу (далі СК) України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як встановлено судом, 18 грудня 2003 року сторони уклали шлюб, про що зроблено актовий запис № 84, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КИ № 202663 виданим 18.12.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 7).

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області № 188/1707/17 від 20.12.2017 року шлюб розірвано, що вбачається з копії цього рішення (а.с. 13-14).

Під час перебування в шлюбі позивач та відповідач придбали житловий будинок № 85 по вул. Червоній в смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області. Право власності на будинок зареєстроване на відповідача ОСОБА_2, що підтверджується рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11.10.2007 року у справі № 2-1065/2007 (а.с. 9), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16921809, виданим колективним підприємством «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 05.12.2007 року (а.с. 8).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 19.09.2012 року № 17-рп/2012 власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сім'єю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом та спадкування.

Відповідно до п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд, вирішуючи спори між подружжям про майно, повинен встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи, та те, що перебуває у третіх осіб.

Згідно зі ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 372 Цивільного кодексу (далі ЦК) України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абз. 1 п. 22, абз. 1 п. 23, абз. 1 п. 24 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.2, ч.3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно з ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У звязку з викладеним, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Вартість спірного житлового будинку № 85 по вул. Червоній в смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області згідно звіту про оцінку майна, виготовленого ФОП ОСОБА_3 на підставі договору від 15.08.2018 року, складає 68600 грн.

Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позивач сплатила судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок, його слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 61, 63, 70-73 СК України, ст. 372 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 258, 263, 265, 273, 279 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя задовольнити.

Розділити спільне сумісне майно подружжя, виділивши 1/2 частини та визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку № 85 по вулиці Червоній смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, загальною площею 68,6 кв.м., житловою площею 44,7 кв.м., з господарчими будівлями.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя ОСОБА_4