У Х В А Л А

20 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 753/8218/17

провадження № 61-46149ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства &q?ис;Київенернго&q?ен;, правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство &q?ри;ДТЕК Київські електромережі&q?ом;, третя особа: Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ :

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив: дії ПАТ &quпр;Київенерго&qu &; з надання пільги на сплату електроенергії його родині з вересня 2016 року визнати незаконними; зобов'язати ПАТ &qu з;Київенерго&q? &; виконати вимоги Закону України &q?и ;Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту&q?ці; та рішення комісії при Дарницькій районній у м.Києві державної адміністрації від 4 серпня 2016 року та від 8 вересня 2016 року; стягнути з ПАТ &qu с;Київенерго&q? &; 806,40 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що він є інвалідом війни 2 групи, має право на передбачені Законом України &quЗа;Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту&q?ці; пільги зі сплати за електроенергію у розмірі 100% для себе та дружини. З серпня 2016 року почав отримувати цю пільгу за адресою проживання: АДРЕСА_1 на підставі рішення комісії при Дарницькій районній у м. Києві державній адміністрації від 4 серпня 2016 року.

Також зазначає, що рішенням комісії при Дарницькій районній у м. Києві державній адміністрації від 8 вересня 2016 року його сину - учаснику бойових дій, надана пільга зі сплати за електроенергію у розмірі 75% на сім'ю з трьох осіб, які проживають за цією ж адресою.

Проте у вересні 2016 року пільга йому вже надається у розмірі 75% на чотири особи. Одночасно зазначає, що в грудні пільга надається на трьох осіб у розмірі 100%.

Обґрунтовуючи стягнення 806,40 грн. зазначає, що в такій сумі здійснено переплату у зв'язку із позбавленням пільги.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28 березня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою постанову Апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 березня 2018 рокускасовано, ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення переплаченої суми апеляційний суд, виходив з того, що з вересня 2016 року відповідачем самостійно виправленні помилки щодо даних по пільгам, а суми, які сплачено за грудень та жовтень, у випадку встановлення переплати можуть бути зараховані для майбутніх платежів, а тому стягненню не підлягають.

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року, подану російською мовою.

Ухвалою Верховного Суду від 25 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме викласти касаційну скаргу державною (українською) мовою.

8 листопада 20108 року ОСОБА_1 усунув недоліки касаційної скарги.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову апеляційного суду та прийняти нову, якою його позов задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом в супереч статей 263, 264, 265 ЦПК України його позовні вимоги не розглянуті по суті.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За встановленими судами обставинами справи та визначеними правовідносинами, а саме про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, стягнення грошових коштів, правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності.

Суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України). Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

За таких обставин справа як така, що не представляє значної складності, може бути визнана малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко