провадження № 2/570/1350/2018
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 листопада 2018 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

секретаря судового засідання Беднарчук Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.П.Могили, 24/ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", третя особа: ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні грошовими коштами, які знаходяться на платіжній картці шляхом негайного розблокування платіжної картки,

в с т а н о в и в:

покликаючись на неможливість користування cвоєю платіжною карткою з вини відповідача, позивач у поданій 05 червня 2018 року позовній заяві просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні грошовими коштами, що знаходяться на платіжній картці №030067, відкритій у ПАТ "ПриватБанк" на ім'я фізичної особи ОСОБА_1 шляхом негайного її розблокування.

23 липня 2018 року справа надійшла до Рівненського районного суду Рівненської області.

У відзиві відповідач позов не визнає. Стверджує, що позивач здійснював розрахунки, пов'язані з підприємницькою діяльністю, а саме отримання коштів з різних точок країни та від інших осіб та передавав реквізити картки, зокрема її номер, що слідує з виписки по рахунку. Враховуючи, що здійснення підприємницької діяльності, сумнівних операцій, несе репутаційні ризики банку, супечить умовам укладеного між сторонами договору, блокування рахунку здійснено у відповідності до положень НБУ та "Умов".

У відповіді на відзив позивач показав, що підставою позову є довготривала протиправна бездіяльність відповідача, а не вимога про закриття рахунку і видачу коштів. Виписка по рахунку позивач є недостатнім, а витяг з службового розслідування - недостовірним доказами.

Третя особа у своїх поясненнях показала, що 01 березня 2017 року вона на вимогу особи, яка згодом виявилася шахраєм, перерахувала на вказаний рахунок позивача 27 135 грн. 68 коп., але дізнавшись про це, звернулася у поліцію. Позивач їй телефонував і пропонував 8 000 грн., але вона відмовилася. Категорично заперечує проти позову, оскільки у цьому випадку позивач миттєво зніме всі кошті і вона залишиться ні з чим.

У судовому засіданні позивач підтримав позов повністю і по аналогічних мотивах.

Показав, що є клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», власником карткового рахунку та держателем платіжної картки №030067, імітованої на його ім'я. Не заперечує, що дану карту використовував у своїй господарській діяльності, надаючи її дані для перерахування клієнтами авансу за куплені речі, оскільки має інтернет-магазин, де займається продажем комп'ютерної техніки.

28 лютого 2017 року о 09 год. 21 хв. в його магазин побутової техніки зателефонував чоловік , який підібрав собі на OLX моноблок, який він продає за 8 100 грн. Домовляючись про умови купівлі, покупець повідомив, що мама, яка проживає в Чернігівській області, перерахує йому кошти на картку, а тоді він підійде в магазин і купить товар. Наступного дня о 13 год. 36 хв. він повідомив, що приїде з Луцька особисто і попросив номер карточки для того, щоб скинути кошти, що позивач і зробив. О 14 год. 36 хв. на його картку з Чернігівської області надійшло 27 000 грн. Приблизно о 15 год. приїхав покупець, який дуже переживав, що "мама" помилково скинула кошти не на його карту, а напряму продавцю. Вони погодили різницю зняти у банкоматі і віддати покупцю, що було зроблено. Покупець забрав моноблок. гроші і поїхав. Ввечері цього ж дня намагався розрахуватися карточкою, але не зміг цього зробити, як і вранці наступного дня, і тому після обіду зателефонував на "гарячу лінію" банку. де повідомили, що картка заблокована службою безпеки банку.

Оскільки картку було заблоковано без попередження, він позбавлений можливості користуватися своїми грошовими коштами. Неодноразово звертаючись до банку з цього приводу, відповіді не отримав. Вважає себе потерпілим від даної події.

Його представник, підтримуючи вимоги та аргументацію свого довірителя, додала, що внаслідок таких протиправних дій відповідача позивач позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися грошовими коштами, що знаходяться на його банківському рахунку як фізичної особи, а працівники банку грубо порушують чинне законодавство України.

Так, дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо зупинення фінансових операцій за рахунком клієнта мають, зокрема, відповідати усім вимогам Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансової операції на строк до п'яти робочих днів, про що зобов'язаний негайно повідомити суб'єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до КПК. Ці строки є остаточними та продовженню не підлягають.

Доводи відповідача про правомірність блокування рахунку позивача в силу його використання для підприємницької діяльності не можуть прийматися до уваги, оскільки банком не доведено жодної з визначеної Законом підстави для обмеження права клієнта права розпорядження рахунком. Позивачем не вчинено жодних порушень вимог чинного законодавства України та умов договору, тому у співробітників банку були відсутні законні підстави для будь-яких обмежень його прав щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку.

Працівниками поліції здійснювалася перевірка за вищезазначеним фактом, однак кримінальне провадження було закрите за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Представник відповідача в суді позов не визнав, мотивуючи наявністю у банку права приймати рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання цього засобу. Правовою підставою для припинення обслуговування позивача стало п.1.1.3.2.3 Умов і прави надання банківських послуг. ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав позивачу листа, у якому запитав інформацію та витребував копії офіційних документів на підтвердження походження грошових коштів, які надійшли на його рахунок 01 березня 2017 року, проте вимога банку залишилася без відповідного реагування. Вказані обставини давали банку право відмовитися від продовження договірних відносин, що не свідчить про порушення прав позивач внаслідок блокування його карткового рахунку.

Крім того, банк отримав повідомлення від ОСОБА_4 про те, що внаслідок введення її в оману вона перерахував грошові кошти в сумі 27 000 грн на рахунок позивача.

Суд, заслухавши їх пояснення, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов'язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Як встановлено, позивач є клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», власником карткового рахунку та держателем платіжної картки №030067, імітованої на його ім'я.

01 березня 2017 року на вказаний рахунок надійшли гроші у розмірі 27 000 грн.

02 березня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» заблоковано платіжну картку позивача.

06 березня 2017 року позивач звернувся до відповідача з вимогою вирішити питання про розблокування особового рахунку.

14 квітня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» письмово повідомило позивача, що змушений відмовити в обслуговуванні картки через порушення держателем картки вимог законодавства України, умов договору та Умов і Правил.

21 березня 2018 року позивач повторно надіслав відповідачу заяву з проханням розблокувати картку на його ім'я як фізичної особи.

23 квітня 2018 року отримав відповідь про право банку на призупинення розрахунку за карткою відповідно до п.1.1.3.2.3. Умов і правил надання банківських послуг.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Згідно ст.7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки мають право відкривати своїм клієнтам депозитні, поточні та кореспондентські рахунки.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Положенням ч.1 ст.1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку. Згідно ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення.

Відповідно до п.1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «КБ «ПриватБанк» у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов Договору та/або у разі виникнення овердрафта Банк має право призупинити розрахунки за карткою (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень та/або відмовити від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин), а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань у цілому або у визначеній банком частці у разі невиконання власником та/абл довіреною особою власника своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за Договором.

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.

Під час оформлення карткових рахунків позивач був ознайомлений та погодився приєднатися до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «КБ «ПриватБанк». Визначені умови сторонами погоджені та підписані, договір виконувався позивачем, що свідчить про добровільне волевиявлення сторін і про погодження нею усіх його умов. Жодних претензій до банку з приводу його умов або укладення договору з порушеннями вимог закону, позивач не пред»являв. Зазначений висновок узгоджується і з положенням ст.204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину і означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обовязки підлягають виконанню.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що в процесі розгляду справи Банк надав суду належні та допустимі докази, які свідчили б про наявність законних підстав для блокування картки позивача, що не заперечував і позивач у судовому засідання.

На підставі п.2 ч.2 ст.141 ЦК України понесені позивачем витрати залишаються на ньому у зв"язку з відмовою у задоволенні позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.263-265, 282 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

відмовити у позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" третя особа:Шекера ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні грошовими коштами, які знаходяться на платіжній картці шляхом негайного розблокування платіжної картки. .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 /ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_1, виданий 18 січня 1999 року Сторожинецьким РВ УМВС в Чернівецькій області, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3/.

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (р/р 3111, , МФО № 305299, вул.Грушевського, 1Д, м.Київ).

Повне судове рішення виготовлено 16 листопада 2018 року.

Суддя: Кушнір Н.В.