Справа №442/8333/17
Провадження №2/442/481/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Заочне

23 лютого 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої - судді Курус Р.І.

з участю секретаря судового засідання - Махняк М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката ОСОБА_3,

в с т а н о в и в :

27.11.2017 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав, відносно донько - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

28.11.2017 року направлено запит щодо доступу до персональних даних в АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача - ОСОБА_2, відповідь на який судом отримано 14.12.2017 року.

14.12.2017 року відкрито провадження в зазначеній справі та призначено попередній розгляд справи на 16.01.2018 року.

27.12.2017 року на адресу суду надійшла заява від завідувача сектору роботи з дітьми, які потрапили у складні життєві обставини Відділу захисту прав дітей служби у справах дітей Черкаської міської ради - ОСОБА_5 про розгляд зазначеної справи у їхній відсутності та підтримання пред'явленого позову. При ухваленні рішення просять взяти до уваги висновок органу опіки та піклування м. Черкаси від 13.11.2017 року №936/30-03-03.

03.01.2018 року від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності з участю її представника - адвоката ОСОБА_3 Позовні вимоги підтримує повністю.

15.01.2018 року від представника позивача - адвоката ОСОБА_3 надійшла заява про виклик свідків.

16.01.2018 року підготовче судове засідання відкладено у зв'язку з неявкою відповідача, якого належним чином повідомлялось про дату, час і місце судового засідання за місцем реєстрації, однак станом на 16.01.2018 року у суду немає відомостей про вручення йому поштового відправлення на 01.02.2018 року.

01.02.2018 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду на 23.02.2018 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 25.11.2006 року до 23.03.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_4. Після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_2 систематично ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню неповнолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, життям доньки не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участі у її вихованні. Висновком органу опіки Черкаської міської ради від 08.11.2017 року, з урахування думки малолітньої дитини, вирішено за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_4, як такого, що свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню та утриманню доньки, долею дитини та її станом здоров'я не цікавиться, з нею не спілкується.

В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали та дали пояснення, які по суті, змісту і мотивам відповідають викладеному в позовній заяві. Позивач доповнила, що на даний час вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, який піклується про її доньку ОСОБА_4, проявляє щодо неї батьківську турботу, піклується про неї, забезпечує їх матеріально. Донька вважає її теперішнього чоловіка своїм батьком. Просить позов задоволити. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлявся про слухання справи по місцю реєстрації, в судове засідання не з'явився без поважних причин та не повідомив суд про причини неявки, відзиву (заперечень) проти позову не подав. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши у відповідності до вимог ст. 280 ЦК України заочний розгляд справи, проти чого позивач та її представник не заперечували.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради в судове засідання не з'явився, надіславши заяву про розгляд зазначеної справи у їхній відсутності та підтримання пред'явленого позову. При ухваленні рішення просять взяти до уваги висновок органу опіки та піклування м. Черкаси від 13.11.2017 року №936/30-03-03.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, перевіривши матеріали справи, опитавши свідків, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 2, 3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до вимог ч. 3, ч. 4 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України, а також при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, повинен з'ясувати безліч обставин, які дають підстави для позбавлення таких прав щодо дитини.

Згідно преамбули Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Україною, визначається важливість ролі батьків у захисті та підтримці прав і найвищих інтересів дітей, зважаючи на те, що Держави в разі необхідності мають також брати участь у такому захисті й у такій підтримці.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками для неповнолітньої - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (а.с. 7).

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.12.2010 року присуджено стягувати з Відповідача ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_7 на утримання дочки - ОСОБА_4 в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % від мінімальної заробітної плати щомісячно, починаючи з 29.11.2010 року і до досягнення дитиною повноліття, (а.с. 5).

Як встановлено в судовому засіданні, для малолітньої ОСОБА_4 на сьогоднішній день створені належні умови для проживання, навчання та повноцінного, гармонійного, всебічного її розвитку, що підтверджуються актом обстеження житлово-побутових умов проживання, складеним комісією Черкаського НВК «Загальноосвітня школа - I- III ступенів - ліцей спортивного профілю №34» та довідкою про реєстрацію місця проживання, виданою Департаментом організаційного забезпечення Черкаської міської ради, (а.с. 20-21).

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до роз'яснень викладених в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В п. 16 зазначеної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Факт ухилення батька - відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх обов'язків підтверджується також характеристикою ОСОБА_4, складеною класним керівником 5-Б класу Черкаського НВК №34, погодженої директором Черкаського НВК №34, в якій зокрема, зазначено, що батько ОСОБА_4 нехтує вихованням доньки, не цікавиться її навчанням, не відвідує батьківських зборів, (а.с. 19).

Крім того, як ствердили свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_4 з часу народження і до 6 років позивач ОСОБА_1 та її донька - ОСОБА_4 проживали разом з ними. З часу розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_2 інколи, за ініціативи доньки - ОСОБА_4, яка просила йому зателефонувати і домовитись про зустріч, навідувався до останньої. Однак, протягом останніх 3 років, змінив номер телефону, перестав цікавитись дочкою: не телефонує, не навідує її, не цікавиться її здоров'ям чи навчанням. Крім того, не надає жодної матеріальної чи фінансової допомоги. ОСОБА_4 протягом літніх та зимових канікул проживає в них, батько жодного разу за останні 3 роки до неї не навідався, не привітав і не був присутнім на її дні народженні, змінив свій номер телефону, співпроживає з іншою жінкою. Спочатку ОСОБА_4 запитувала про батька, хотіла з ним зустрітись, однак на протязі останніх 2 років дівчинка уникає розмов про батька, не виявляє наміру з ним спілкуватись.

Крім цього, свідок ОСОБА_10 пояснила, що позивач по справі являється хресною мамою для її дитини, вони часто спілкуються. Ствердила, що донька позивачки на час літніх та зимових канікул проживає в Дрогобичі, по сусідству з нею, її діти з нею разом граються. Була присутня на дні народженні ОСОБА_4, відповідач на свято не приходив і не телефонував. Зі слів своєї доньки знає, що та запитувала ОСОБА_4 про батька, однак дівчинка сказала, що не знає де він і розмови про батька уникала.

Незабезпечення належного духовного розвитку, не виявлення інтересу до внутрішнього світу доньки ОСОБА_4, її вподобань, знайшли своє підтвердження також у характеристиці ОСОБА_4, наданої керівником гуртка «Вернісаж» ОСОБА_11, а яка вказує, що батько жодного разу не з'явився на збори, не цікавиться заняттями дитини, її творчістю та успішністю.

Разом з тим, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і безумовним втручанням у права, які передбачені ч. 1 ст. 8 Конвенції. Тому обставини цієї справи належить проаналізувати через призму умов ч. 2 цієї статті.

Для цього суд вважає необхідним звернутись до прецедентної практики ЄСПЛ як джерела права (п. 4 ст. 10 ЦПК України).

У справі «Хант проти України» (Заява N 31111/04) під час розгляду питань позбавлення батьківських прав у п. 50 Рішення Суд зазначив, що «…втручання не становить порушення статті 8, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей…»

Позивач ОСОБА_1 порушила питання позбавлення батьківських прав для захисту інтересів дитини - доньки ОСОБА_4, внаслідок ухилення батьком від виконання своїх обов'язків. Висновок компетентного державного органу також обґрунтований інтересами дитини. Тому, суд приходь до переконання, що процедура позбавлення батьківських прав у даному випадку переслідувала законну мету.

Щодо «необхідності у демократичному суспільстві», суд вважає, що ця необхідність має бути пов'язана з діями батька, під час вирішення питань позбавлення його батьківських прав і прийняття рішень із цього приводу компетентними органами (органи опіки та піклування, місцевого самоврядування, органи внутрішніх справ, суд).

В даній справі, батько - відповідач розлучений із позивачкою - матір'ю дитини, не сплачує аліменти і проживає окремо від них. Будь - яких дій щодо спілкування з дитиною, участі у вихованні, забезпеченні її фізичного і духовного розвитку відповідачем не вчинялось. Більше того, ОСОБА_2 було відомо про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо доцільності позбавлення його батьківських прав, однак жодних заперечень щодо даної заяви ним не було надіслано.

Згідно висновку органу опіки та піклування від 13.11.2017 року вирішено за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, відповідач ОСОБА_2 неодноразово ухилявся від участі у судових засіданнях, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце таких.

Крім цього, з часу пред'явлення даного позову і до завершення судового розгляду, відповідач, належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду, однак на виклики суду не з'явився.

А тому, суд зазначає, що відповідач був залучений до процесу прийняття рішень, розглядаючи провадження в цілому, в тій мірі, яка є достатньою для забезпечення відповідного захисту його інтересів, однак своєю поведінкою свідомо нехтував наданими йому права та обов'язками, що в свою чергу не відповідає інтересам дитини.

Отже, судом встановлено, що відповідач від виконання своїх обов'язків відносно доньки ОСОБА_4 щодо її утримання та виховання ухиляється, не відвідує її, не допомагає матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; на протязі останніх 3 років не спілкується з дитиною взагалі, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти.

За таких обставин суд вважає, що такі дії відповідача є навмисними і свідомо направлені на звільнення від утримання, догляду і будь-якого піклування, пов'язаного з вихованням дитини. Таке ставлення батька об'єктивно не може сприяти нормальному вихованню дитини, якій, потрібно постійно відчувати на собі батьківську любов, піклування, увагу та турботу.

Вищенаведене дає суду підстави для задоволення позову, так як відмова батька від дитини є неправозгідною та суперечить моральним засадам суспільства.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 76, 259, 263-265, 280, 282 ЦПК України, ст. ст. 19, 150, 155, 164, 165 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав щодо малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуюча - суддя Курус Р.І.