АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/459/18Головуючий по 1 інстанції Степченко М.Ю.
Категорія: 50 Доповідач в апеляційній інстанції Сіренко Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року

м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Ювшина В.І.

секретар: Попова М.В.

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_5,

представник позивачки - ОСОБА_6,

відповідач - ОСОБА_7,

представник відповідача - ОСОБА_8

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_5 та представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 5 січня 2018 року у складі судді Степченка М.Ю.,:

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на дитину.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що до 15 жовтня 2012 року сторони пербували в шлюбі.

Від шлюбу у них народився син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні.

Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини.

Просила суд стягнути з ОСОБА_7 на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 1 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 5 січня 2018 року позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до суду - 19 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

У решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що законом передбачений обов'язок батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій формі на сина ОСОБА_9 При цьому суд виходив з того, що відповідач не працевлаштований та не має стабільного доходу, а тому вважав відсутніми підстави для визначення розміру аліментів у частці від його заробітку (доходів).

У лютому 2018 року ОСОБА_5 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 5 січня 2018 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, змінивши спосіб стягнення аліментів, всупереч волі позивачки, порушив норми матеріального права, що мало наслідком ухвалення незаконного рішення. Також судом були порушені і норми процесуального права, що полягало в стягненні аліментів у спосіб не визначений законом, у виході за межі заявлених ОСОБА_5 вимог, у обмеженні позивачки у праві розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору.

ОСОБА_7 через свого представника ОСОБА_8 у лютому 2018 року скерував до суду апеляційну скаргу на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 5 січня 2018 року, в якій просив змінити рішення суду в частині стягнення з нього на користь держави судовий збір, стягнувши з нього судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 320 грн.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 від 13 грудня 2006 року.

Дитина перебуває на утриманні матері ОСОБА_5

Батько проживає окремо, не працює та не має стабільного доходу.

Частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Урахувавши обов'язок рівності батьків в утриманні дітей, а також непрацевлаштованість відповідача та відсутність в останнього стабільного доходу, суд визначив необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини розмір аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно.

Колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів на утримання малолітньої дитини, який не оскаржується позивачкою є достатнім з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов'язку обох батьків її утримувати, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_10 з приводу безпідставної зміни судом на вимогу відповідача способу стягнення аліментів всупереч волі позивачки та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, тоді як нею заявлялись вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від доходів, є безпідставними, оскільки обраний судом спосіб стягнення аліментів відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Вказані доводи скарги не дають підстав для скасування рішення суду.

Безпідставними є доводи і апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо стягнення з нього судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки є такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам ст.141 ЦПК України, а тому не спростовують правильності висновків суду з цього приводу.

З огляду на це, наведені у апеляційних скаргах доводи не спростовують правильності висновків суду і не дають підстав вважати неправильним застосування судом норм матеріального права чи наявними порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 375 ЦПК України підстав для залишення апеляційних скарг без задоволення, а оскаржуваного рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 5 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на дитину - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді Н.І.Гончар

Ю.В.Сіренко

В.І.Ювшин

Повний текст постанови складений 11 квітня 2018 року