Справа № 163/328/18
Провадження № 2/163/172/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

22 лютого 2018 року м. Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Гайдук А.Л., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Любомльської міської ОТГ про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись в суд з зазначеним позовом, у якому просили визнати за ними право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 19.04.1988 року, кожному по ? частки нерухомого майна, а саме, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: провулок Машівський, 9, м. Любомль Волинської області.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Згідно п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити ціну позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Всупереч зазначеному положенню, позовна заява не відповідає вимогам закону щодо визначення ціни позову та надання доказів на підтвердження вартості спадкового нерухомого майна.

Ціну позовної вимоги майнового характеру, а саме, про визнання права власності на нерухоме спадкове майно, позивачами визначено у 64764,00 грн., відповідно, судовий збір сплачено в розмірі по 705,00 грн. кожним, тобто в мінімальному розмірі, передбаченому п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Така вартість нерухомого майна позивачами визначена на підставі даних, наведених у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок №9 по провулку Машівському, в місті Любомль, який виготовлено ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» 15.12.2017 року, виходячи з інвентаризаційної вартості даного майна 64764,00 грн. станом на цю ж дату. Однак, інвентаризаційна вартість нерухомого майна не є належним доказом ціни позову при звернені особи до суду за захистом своїх прав.

Порядок визначення ціни позову регламентовано ст.176 ЦПК України.

Зокрема, згідно п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається - вартістю майна.

За змістом даної норми, під вартістю нерухомого майна розуміється грошова сума, за яку зазначене майно може бути продано в цьому населеному пункті чи місцевості на час розгляду справи.

Натомість, інвентаризаційна вартість - оцінка нерухомості, яка розраховується у відповідності з нормативними документами, з урахуванням його зносу.

Отже, інвентаризаційна вартість не може застосовуватись при визначенні вартості майна в розумінні положень ст.176 ЦПК України.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання визначено Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно положень вказаного Закону, документом, що містить висновки про вартість майна, є звіт про оцінку майна. Визначення оціночної вартості здійснюється суб'єктами оціночної діяльності, які мають сертифікат суб'єкта оціночної діяльності за напрямом та спеціалізацією, що відповідають об'єкту оцінки.

Виходячи з наведеного, позивачам необхідно надати суду доказ щодо дійсної вартості спадкового нерухомого майна, яким в даному випадку є звіт про оцінку майна. Якщо вартість майна є більшою, аніж вона визначена у позовній заяві, вказати відповідну ціну позову та при необхідності доплатити судовий збір у відповідності до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», якщо його розмір перевищує сплачений, з поданням суду оригіналу такої квитанції.

Відповідно до вимог ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Встановлена невідповідність позовної заяви вимогам ЦПК України є підставою для залишення її без руху знаданням позивачам строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 176, 185, 260 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и л а :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Любомльської міської ОТГ про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом - залишити без руху.

Надати позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачам ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивачі у встановлений строк усунуть, зазначені в ухвалі недоліки, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У випадку невиконання недоліків у вказаний термін, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_4