Справа № 527/1437/17
провадження 2/527/28/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 лютого 2018 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Олефір А.О.,

за участю секретаря - Бутко В.В.,

представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

19.07.2017 року позивач звернувся з позовом з вимогою стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуті ним грошові кошти в розмірі 24000 грн., матеріальні збитки з урахуванням інфляції в сумі 27624 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу.

В своєму позові позивач зазначив, що в жовтні 2013 року ним було придбано автомобіль НОМЕР_1. Продавцем даного автомобіля був ОСОБА_4, який розпоряджався автомобілем, встановлював його ціну. Реалізувавши йому автомобіль, відповідач отримав від нього кошти в сумі 24000 грн., про що надав розписку. Також було оформлено довіреність від власника автомобіля на його матір ОСОБА_5 з метою майбутнього переоформлення автомобіля на нього. 13 квітня 2017 року, в ході дослідження зазначеного автомобіля було встановлено, що номерне позначення його кузову піддавалося зміні не в умовах заводу виробника, до зміни первинне ідентифікаційне номерне позначення кузова автомобіля було ХТА21093М0965379, а автомобіль з даним номером кузова з 21.09.1996 року перебуває у розшуку, після чого автомобіль було вилучено працівниками поліції. Посилаючись на викладене позивач просив суд, стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуті ним грошові кошти в розмірі 24000 грн., матеріальні збитки з урахуванням інфляції в сумі 27624 грн., а всього 51624 грн. судові витрати та витрати на правову допомогу.

В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність (а.с.45).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав із зазначених в позові підстав та крім того пояснив суду, що друга позовна вимога про стягнення з відповідача коштів в сумі 27624 грн. це сума яка обраховувалася від 24000 грн., які були безпідставно отримані відповідачем з урахуванням індексу інфляції згідно розрахунку зазначеного в позові.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність та вказав, що проти задоволення позову заперечує (а.с.67).

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову із підстав викладених в письмових запереченням проти позову (а.с.50-52), посилаючись на те, що після того, як позивачем було оглянуто автомобіль він дав згоду на його придбання, про що була написана відповідна розписка про отримання ним грошових коштів. У даному випадку ОСОБА_3 надав ОСОБА_4 грошові кошти за придбання автомобіля ВАЗ, та безпосередньо передав автомобіль у користування ОСОБА_3, а право власності було передано його власником ОСОБА_6 на підставі довіреності виданої на імя ОСОБА_5 Вважає, що майно набуте відповідачем не може вважатися безпідставно набутим, оскільки отримання коштів відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб, оскільки між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідносини, тобто правочин спрямований на набуття, зміну, припинення цивільних прав та обовязків. Крім того, позивачем не доведено факт шахрайства з боку ОСОБА_4 Також належним відповідачем є ОСОБА_6 власник майна.

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, обєктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

Як вбачається з наданої суду Розписки від 03.10.2013 року, ОСОБА_4 продав автомобіль НОМЕР_2 ОСОБА_3 за двадцять чотири тисячі гривень. Гроші отримав претензій не маю (а.с.9).

Факт написання зазначеної розписки та отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_3 грошових коштів в судовому засіданні не заперечував представник відповідача.

Власником автомобіля НОМЕР_2 є ОСОБА_6, який уповноважив ОСОБА_5 на підставі нотаріально посвідченої довіреності представляти його інтереси зокрема з усіх питань повязаних з експлуатацією, страхуванням, продажем належного йому автомобіля (а.с.10).

Як вбачається з висновку Експертного дослідження № 17/5342/9Д від 13.04.2017 року, в ході дослідження автомобіляНОМЕР_2 встановлено, що ідентифікаційне позначення його кузову піддавалося зміні не в умовах заводу-виробника, шляхом видалення первинного 14-го знаку «5» та нанесенням на його місці знаку «6». До зміни первинне ідентифікаційне номерне позначення кузова автомобіля було ХТА21093М0965379. Змінено на ХТА21093М0966379 (а.с.11-17).

Згідно картки угону NZA U02730, транспортний засіб з номером кузова ХТА21093М0965379 з 21.09.1996 року перебуває у розшуку (а.с.20).

По даному факту в провадженні слідчого відділу Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001399 від 14.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України (а.с.66).

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових кошти в розмірі 24000 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України, обєктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як зазначено в ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

ОСОБА_7 встановлено та не заперечувалося сторонами, що власником автомобіля ВАЗ 21093 є ОСОБА_6

До тверджень представника відповідача, що ОСОБА_6 склавши довіреність на імя ОСОБА_5 фактично передав право власності останній на автомобіль, суд відноситься критично з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Тобто, згідно наданої довіреності ОСОБА_5 стала представником на вчинення дій з користування та розпорядження автомобілем від імені ОСОБА_6, що не є правочином, згідно якого перейшло право власності на автомобіль.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не являючись власником автомобіля та не будучи особою уповноваженою на розпорядження зазначеним автомобілем отримав від позивача ОСОБА_3 грошові кошти за його продаж в сумі 24000 грн., отже зазначені кошти набуті ним безпідставно, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

До тверджень представника відповідача стосовно того, що ОСОБА_4 є неналежним відповідачем у справі як на підставу для відмови в позові суд відноситься критично, оскільки саме ОСОБА_4 не маючи на те правової підстави отримав гроші від ОСОБА_3, а не ОСОБА_6

Стосовно позовної вимоги про стягнення коштів в сумі 27624 грн., яка обраховувалася від 24000 грн., які були безпідставно отримані відповідачем з урахуванням індексу інфляції суд зазначає наступне..

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону для нарахування інфляційних втрат на суму боргу необхідні наявність між сторонами грошового зобовязання, а також прострочення боржником його виконання, тобто повинен бути чітко встановлений термін виконання останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України встановлено, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Приймаючи до уваги те, що між сторонами не існувало ніяких зобовязань в розумінні ч. 1 ст. 509 ЦК України, тому відповідно до ст. 625 ЦК України позивач не має право на відшкодування інфляційних втрат, отже позов в цій частині до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. (а.с.1), а також витрати понесені ним на правову допомогу (а.с.21-23).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 177, 244, 316, 317, 328, 509, 610 625, 1212 ЦК України, ст.ст. 12,13, 76-81,141, 223, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (Полтавська обл., Глобинський р-н., с. Устимівка, вул. Починко, 28, паспорт: КН 208187) на користь ОСОБА_3 (Полтавська обл., м. Глобине, вул. Зелена, буд. 9, рнокпп: НОМЕР_3) безпідставно набуті грошові кошти в сумі 24000,00 грн. (двадцять чотири тисячі гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 640, 00 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області.

Повний текст рішення складено 22 лютого 2018 року.

ОСОБА_7 А. О. Олефір