П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року м. Рівне

справа № 569/12820/17

провадження № 22-ц/787/528/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), ОСОБА_1, ОСОБА_2

учасники справи:

позивач ОСОБА_3,

відповідач Публічне акціонерне товариство "ІМЕКСБАНК"

розглянув в письмовому провадженні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Куцоконя Ю.П. від 19 грудня 2017 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ПАТ "ІМЕКСБАНК" про стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Позов мотивований тим, що з 5 січня 2007 року вона працювала у ПАТ "ІМЕКСБАНК" та була звільнена наказом № 1397-к від 22 квітня 2015 року у звязку із скороченням штату. При звільненні їй не була виплачена заробітна плата за період з 1 квітня по 22 квітня 2015 року в розмірі 1100 грн., вихідна допомога в розмірі 1728,84 грн. та компенсація за невикористану щорічну відпустку за період з 26 листопада 2012 року по 23 квітня 2015 року в сумі 2384,56 грн.

Вважає, що з відповідача підлягають стягненню на її користь вказані суми, а також у відповідності до статті 117 КЗпП України, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

До початку розгляду справи по суті позивачем подано до суду заяву про зміну предмету позову, в якій вона вказує на те, що нею було написано Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК" заяву про визнання її кредитором, яка разом з іншими бувшими працівниками банку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 направлена 18 червня 2015 року на адресу банку рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Вказаний лист відповідачем отримано 22 червня 2015 року, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Отже, нею було дотримано вимог статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" щодо звернення з вимогами до Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК" .

Натомість, відповідач всупереч положенням ч.2 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не включив заборгованість по заробітній платі перед нею у реєстр вимог кредиторів на підставі поданої нею заяви.

На підставі викладеного, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просить суд зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК" внести її до реєстру кредиторів ПАТ "ІМЕКСБАНК" другої черги по виплаті заборгованості по заробітній платі у розмірі 5501,66 грн. та стягнути з ПАТ "ІМЕКСБАНК" на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 1100 грн., вихідну допомогу в сумі 1728,84 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 2384,56 грн. та суму заборгованості середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 45525,85 грн., а всього 50739,25 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 грудня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено повністю. Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК" внести ОСОБА_3 до реєстру кредиторів ПАТ "ІМЕКСБАНК" другої черги по виплаті заборгованості по заробітній платі у розмірі 5501 грн. 66 коп. Стягнуто з ПАТ "ІМЕКСБАНК" на користь ОСОБА_3 нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 1100 грн., вихідну допомогу в сумі 1728 грн. 84 коп., компенсацію за невикористану відпустку у сумі 2384 грн. 56 коп. та суму заборгованості середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 45525 грн. 85 коп., а всього 50739 грн. 25 коп. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення мотивоване тим, що позивачем було дотримано вимоги, встановлені частиною пятою статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", щодо звернення з вимогами до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб України на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК", однак відповідач, всупереч положенням частини другої статті 45 вказаного Закону, не включив заборгованість по заробітній платі перед позивачем у реєстр вимог кредиторів на підставі поданої ним заяви про визнання ОСОБА_3 кредитором другої черги.

Заперечуючи обґрунтованість цих висновків, ПАТ "ІМЕКСБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК" в поданій апеляційній скарзі вказує, що рішення суду винесене з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним зясуванням обставини справи та недоведеністю обставин, що мають значення для вирішення справи.

Звертає увагу на те, що у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України.

Згідно приписів ст.ст. 49, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" задоволення вимог кредиторів банку здійснюється за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, згідно встановленої черговості за умови подання кредитором відповідної заяви у визначений Законом термін. Фонд приймає вимоги кредиторів протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банка. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Враховуючи те, що публікація оголошення про ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" відбулася 29.05.2015 року, а останній день 30-тиденного строку припадав на вихідний/неробочий день, вимоги кредиторів АТ "ІМЕКСБАНК" приймалися до 30.06.2015 року включно. У вказаний строк на адресу банку не надходило заяви ОСОБА_3 про визнання її кредитором АТ "ІМЕКСБАНК" .

Суд прийняв за належний доказ рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення іншого кредитора банку - ОСОБА_4

Однак, вказане повідомлення не може бути належним доказом направлення заяви від ОСОБА_3 на адресу банку, оскільки відправником поштового відправлення на рекомендованому повідомленні про вручення значиться інша особа - ОСОБА_4, вимоги якої дійсно включено до реєстру кредиторів.

Позивачем не надано опису вкладення поштового відправлення, який би підтвердив наявність в ньому заяви ОСОБА_3

Таким чином, Уповноважена особа Фонду на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" не мала жодної підстави для включення позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів, а тому рішення суду в частині зобовязання Уповноваженої особи Фонду включити позивача до другої черги реєстру кредиторів суперечить вимогам законодавства про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Вважає, що оскільки, на цей час в банку триває ліквідаційна процедура, стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом (включення вимог до відповідної черги реєстру кредиторів) неможливо, та може порушити порядок задоволення вимог інших кредиторів банку. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.01.2015р. у справі №6-2001 цс 15.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 52 Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів другої черги, а саме: грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Однак, середня заробітна плата за час затримки розрахунку не є коштами заборгованості до початку ліквідації, а є новими нарахуваннями за її несвоєчасну виплату за час дії тимчасової адміністрації та ліквідації. Стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є мірою відповідальності, санкціями за порушення законодавства про виплату заробітної плати, однак відповідно до ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку ліквідаційної процедури припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку.

Крім того, з аналізу норм ч.ч. 1, 2 ст. 117 КЗпП України, якою встановлена відповідальність за затримку розрахунку з працівником, вбачається, що виплата або стягнення вказаних коштів проводиться виключно у разі встановлення невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу сум у визначені в ст. 116 цього Кодексу строки.

В діях Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" відсутня вина по затримці розрахунку з працівниками, а будь-яких доказів встановлення вини з боку посадових осіб або власників АТ "ІМЕКСБАНК" позивачем не надано. Більш того, саме через бездіяльність позивача (ненадання у встановлений строк заяви про визнання кредитором) розрахунок з ним нею відбувся, хоча виплата другої черги реєстру кредиторів здійснена ще у грудні 2015 року.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує на те, що заява про визнання її кредитором банку була написана нею та разом з іншими бувшими працівниками банку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 19 червня 2015 року направлена на адресу АТ "ІМЕКСБАНК" рекомендованим листом з повідомленням про вручення, який було отримано відповідачем 22 червня 2015 року.

Покликання відповідача на те, що вона повинна була направити вказану заяву цінним листом з описом вкладення є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які разом з нею направили заяви рекомендованим листом з повідомленням про вручення, на відміну від неї, були включені до реєстру вимог кредиторів другої черги та їм була виплачена заборгованість по заробітній платі.

Отже, нею було дотримано вимоги, встановлені ч.5 ст.45 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" щодо звернення з вимогами до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб України з ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" .

Також, безпідставними на її думку є посилання апелянта на правову позицію ВСУ від 20.01.2015 року у справі № 6-2001 цс 15, оскільки дана правова позиція була ухвалена судом за наслідком розгляду цивільної справи про стягнення коштів за договором банківського вкладу, тобто по справі, де спір виник із договірних правовідносин між кредитором та боржником. Натомість, у даній справі, що переглядається судом апеляційної інстанції предмет спору є трудові правовідносини.

Натомість, зважаючи на правову позицію Верховного Суду у постанові від 14.02.2018 року у справі № 694/215/16-ц, обмеження встановлені в п.1 ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не поширюють дію на зобов'язання банку щодо виплати заробітної плати, а тому її трудові права, як працівника, щодо отримання всіх сум, що належать їй до сплати банком в день звільнення, були порушені відповідачем, а відтак у неї виникло й право на отримання компенсаційної виплати встановленої ст. 117 КЗпП України і таке порушене право підлягає захисту.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" відхилити.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" ліквідовано Апеляційний суд Рівненської області та утворено Рівненський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Рівненську область, з місцезнаходженням у місті Рівному.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Рівненської області.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 з 5 січня 2007 року працювала у ПАТ "ІМЕКСБАНК" та була звільнена з роботи 23 квітня 2015 року у звязку зі скороченням штату за п.1 ст.40 КЗпП України згідно наказу № 1397-к від 22 квітня 2015 року.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При звільненні позивачу не була виплачено заробітну плату в розмірі в розмірі 1100 грн., вихідну допомогу в розмірі 1728,84 грн. та компенсацію за невикористану щорічну відпустку за період з 26 листопада 2012 року по 23 квітня 2015 року в сумі 2384,56 грн., які не виплачені їй і по даний час, що відповідачем не заперечується.

З матеріалів справи вбачається, що рішеннями Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №16 від 26 січня 2015 року з 27 січня 2015 року по 26 квітня 2015 року в ПАТ "ІМЕКСБАНК" запроваджено тимчасову адміністрацію.

Рішеннями Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №84 від 23 квітня 2015 року продовжено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ІМЕКСБАНК" по 26 травня 2015 року (включно).

З 27 травня 2015 року рішенням Виконавчої дирекції Фонду № 105 від 27 травня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ "ІМЕКСБАНК" .

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду № 638 від 28 квітня 2016 року строки здійснення процедури ліквідації ПАТ "ІМЕКСБАНК" продовжено на два роки по 26 травня 2018 року.

Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобовязаннями банку перед кредиторами.

Пунктом 3 ч. 6 ст. 36 цього закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо, зокрема, виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю працівників банку.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Відповідно до вимог п.1-4 ч.2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, зокрема, припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку; банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Згідно ч.3 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобовязань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обовязкових платежів), крім витрат, безпосередньо повязаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобовязаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть предявлятися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Частиною першою статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону, та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб суб'єктів підприємницької діяльності); 7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 8) вимоги за субординованим боргом.

У відповідності до ч.ч.1, 2, 8 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

Таким чином, заборгованість по заробітній платі працівників ПАТ "ІМЕКСБАНК", яких було звільнено з посад, у тому числі і у зв'язку зі скороченням штату, повинна бути включена у реєстр вимог кредиторів на підставі відповідних заяв про визнання кредиторів та сплачена за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку у другу чергу реєстру.

Враховуючи те, що публікація оголошення про ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК" відбулася 29 травня 2015 року, а останній день 30-денного строку припадав на вихідний (неробочий) день, вимоги кредиторів ПАТ "ІМЕКСБАНК" повинні були прийматися до 30 червня 2015 року включно.

В обґрунтування свого висновку про дотримання відповідачем вимог, встановлених ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", щодо звернення з вимогами до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб України на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК", суд першої інстанції послався на надані ОСОБА_3 копію заяви від 15 червня 2015 року, згідно якої остання просить включити її до другої черги реєстру кредиторів, а також на копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Із вказаного повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що 22 червня 2016 року ПАТ "ІМЕКСБАНК" було отримано поштове відправлення, яке було відправлено 18 червня 2016 року відправником ОСОБА_4 Також, під адресою відправника у ньому міститься напис: "ОСОБА_6, Кузьмич, ОСОБА_3".

Відповідачем заперечується факт наявності у вказаному поштовому відправленні заяви ОСОБА_3 про включення її до реєстру кредиторів та взагалі отримання такої заяви від позивача.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що відправником у наданій ОСОБА_3 копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення значиться ОСОБА_4, та у ньому відсутній опис вкладення, то дане повідомлення не може беззаперечно свідчити про отримання 22 червня 2016 року ПАТ "ІМЕКСБАНК" крім заяви відправника ще й заяви позивача.

Будь-яких інших доказів направлення відповідачу заяви про включення до реєстру кредиторів ПАТ "ІМЕКСБАНК" позивачем суду не надано.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку про не доведеність ОСОБА_3 того, що вона в передбачений ч.5 ст.45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тридцяти денний строк з дня опублікування відомостей ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК" заявила уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Покликання ОСОБА_3 на включення відповідачем до реєстру вимог кредиторів другої черги та виплату заборгованості по заробітній платі кредиторів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не підтверджують доводів позивача про направлення нею заяви про включення до реєстру кредиторів разом із вказаними особами одним рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Таким чином, у відповідності до ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вимоги ОСОБА_3 вважаються погашеними та задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України підлягають пропорційному розподілу понесені сторонами судові витрати.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент пред'явлення позову) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Таким чином, ОСОБА_3 не звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

При подачі позову нею судовий збір не сплачувався, а тому у звязку із відмовою ОСОБА_3 у задоволенні позову, він підлягає стягненню з неї на користь держави у розмірі 640грн. та на користь відповідача у розмірі 861,31грн.(45525,85х100:50739,25=89,72%; 960х89,72%)

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, ст.ст. 45, 46, 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК" задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 грудня 2017 року скасувати.

ОСОБА_3 в задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК"про стягнення заробітної плати, вихідної допомоги, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку, про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК" внести ОСОБА_3 до реєстру кредиторів ПАТ "ІМЕКСБАНК" другої черги відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь державного бюджету судовий збір у сумі 640(шістсот сорок)грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ІМЕКСБАНК"(, місцезнаходження м.Одеса проспект Шевченка,8-а) витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги у розмірі 861(вісімсот шістдесят одну)грн.31коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_1П

ОСОБА_2