йСправа № 304/289/17 Провадження № 2-др/304/1/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2018 року м. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Ганька І.І.,
за участі секретаря судового засідання Соханич Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 304/289/17 за зміненим позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Резорт-Тревел Україна» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -
Рішенням Перечинського районного суду від 28 листопада 2017 року змінений позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Резорт-Тревел Україна» на їх користь 10436 (десять тисяч чотириста тридцять шість) грн. 96 коп. за оплату туристичних послуг, що еквівалентно 328 Євро, завданої матеріальної шкоди. Також стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Резорт-Тревел Україна» на користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) грн. та на користь ОСОБА_2 3000 (три тисячі) грн. моральної шкоди. Разом з цим, питання розподілу судових витрат не вирішено.

Згідно ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 16 січня 2018 року вказану цивільну справу повернуто до Перечинського районного суду для ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу між сторонами судових витрат.

У судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зявилися, однак подали заяву, в якій просили розгляд справи провести без їх участі, судові витрати стягнути з відповідача.

Представник відповідача у судове засідання також не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України не перешкоджає розгляду судом питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, необхідні для вирішення питання стосовно розподілу між сторонами судових витрат, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява була подана ОСОБА_1 і ОСОБА_2 саме на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», відтак судовий збір ними сплачений не був.

Також встановлено, що при ухваленні вказаного судового рішення про задоволення позову в повному обсязі, судом в порядку ст. 88 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення рішення) питання щодо розподілу судових витрат між сторонами вирішено не було.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 141 цього Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Таким чином, оскільки предметом спору було стягнення матеріальної та моральної шкоди, тому з відповідача слід стягнути судовий збір за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем судовий збір справляється за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 цього Закону за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, що стосується розміру судового збору, то суд враховуючи ціну зміненого позову (10436,96 грн.) приходить до висновку, що такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави у сумі 1 280 грн. (640 грн. за позовною вимогою про відшкодування матеріальної шкоди + 640 грн. моральної).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 270 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Резорт-Тревел Україна» (79017, м.Львів, вул. К.Левицького, №68/6А; ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. 00 коп.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення додаткового рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: ОСОБА_3