АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/570/18 Доповідач: Радченко С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Радченка С.В.

суддів: Вейтас І.В.,

ОСОБА_1

секретар Зварич С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні виділені матеріали з цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про скасування рішення державного реєстратораза апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 січня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом в якому просила скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме квартиру №2а, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Гірського, 18, крім того позивачка подала заяву в якій просила в порядку забезпечення позову накласти арешт на вищезазначену квартиру та заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстратором прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статуних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо зазначеного нерухомого майна.

Заява мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22 січня 2018 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати і постановити у справі нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали вимогам цивільно-процесуального закону, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені вимоги щодо забезпечення позову є необґрунтованими, наведені позивачем доводи нічим не підтверджені та не можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак, з зазначеними висновками суду погодитися не можна, оскільки до них суд дійшов в порушення норм процесуального закону.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З розяснення даного Пленумом Верховного Суду України в своїй постанові №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання та утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимоги, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка заявила вимоги про визнання незаконним рішення державного реєстратора при проведені державної реєстрації права власності на спірну квартиру.

В заяві про забезпечення позову позивачка зазначила, що за час розгляду справи, ОСОБА_3 будучи власником спірного майна, може здійснити дії, спрямовані на його відчудження, що в подальшому утруднить виконання рішення суду, у разі задоволення її позову.

Враховуючи, що предметом спору є дійсність рішення державного реєстратора на підставі якого може здійснюватися перехід права власності на спірне майно, що може утруднити виконання рішення суду у випадку задоволення позову та те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_2.про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

На думку колегії суддів застосування двох видів забезпечення позову в даному випадку є недоцільним, а застосування заходу забезпечення позову у вигляді заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстратором прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного спірного нерухомого майнабільш повно унеможливить зміну власника спірного об'єкта до моменту закінчення розгляду справи, що, у свою чергу, відповідає меті забезпечення позову.

Оскільки питання про забезпечення позову було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, то відповідно до приписів п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149 ч.ч. 1, 2, ст. 150 ч. 1 п. 2, 153, ст. 368 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 4, ст. 382 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 січня 2018 рокускасувати, постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про скасування рішення державного реєстраторазадовольнити частково.

Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстратором прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статуних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо нерухомого майна - квартири №2а, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Гірського, 18.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2018 року.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: І.В. Вейтас

ОСОБА_1