Справа № 545/3486/14-ц
Провадження 4-с/545/13/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.04.2018 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Потетій А.Г.,

при секретарі Задорожна Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали скарги ОСОБА_1, заінтересовані особи : старший Державний виконавець Полтавського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2, на дії державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

До Полтавського районного суду надійшла скарга від ОСОБА_1, заінтересовані особи : заінтересовані особи : старший Державний виконавець Полтавського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_2, на дії державного виконавця.

Скаргу аргументувала тим, що згідно з рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 12.01.2015 року, зміненого рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 05.03.2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діяла у своїх та в інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, - відмовлено; зустрічний позов ОСОБА_4, яка діяла у своїх та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про вселення задоволено повністю; вселено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, до 1/5 частини будинку №7 по вул. Харківській у с. Копили Полтавського району та області, належній ОСОБА_1 на праві приватної власності. 30.04.2015 року виданий виконавчий лист.

Наразі у Полтавському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відкрито виконавче провадження № 47516338 з примусового виконання виконавчого листа № 22-ц/786/678/15.

Постановою старшого державного виконавця Полтавського районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області від 02.01.2018 року було вирішено, що відповідно до акту державного виконавця 29.12.2017 року рішення суду не виконано, та на підставі цього накладено штраф в розмірі 3400,00 грн. Зобовязано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів. Дану постанову від 02.01.2018 року скаржник отримала поштовим звязком 16.01.2018 року, про що повинні міститися повідомлення в матеріалах виконавчого провадження.

20 лютого 2018 року по справі № 545/3486/14-ц за провадженням 4-с/545/10/18 ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області задоволено мою скаргу на дії державного виконавця в повному обсязі та визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2, що полягають у винесення постанови про накладення штрафу від 02.01.2018 року в розмірі 3400 грн.

Додатково ухвалою суду скасовано постанову старшого державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 від 02.01.2018 року по виконавчому провадженні № 47516338 про накладення штрафу в розмірі 3400 грн.

Однак знаючи про наявність судового оскарження постанови про накладення штрафу, державний виконавець незаконно повторно 01.02.2018 року виносить Постанову про відкриття виконавчого провадження № 55692046 на підставі невідомо якої постанови № 22-ц/786/678/15 виданої ще 30.04.2015 року, яку начебто видав Полтавський РВ ДВС в Полтавській області про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 3400 грн.

Також додатково в цей же день, 01.02.2018 року державний виконавець виносить Постанову про відкриття виконавчого провадження № 55692179 на підставі невідомо якої постанови № 22-ц/786/678/15 виданої ще 30.04.2015 року, яку начебто видав Полтавський РВ ДВС в Полтавській області про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 1700 грн.

Додатково 01.02.2018 року та 09.02.2018 року державним виконавцем, не дочекавшись отримання скаржником постанови про відкриття виконавчого провадження, виносить постанови про звернення стягнення на заробітну плату та доходи боржника та направляє їх до організацій в котрих остання отримує дохід.

З постановами державного виконавця Пащенко А.М. не погоджується, вважає їх винесеними неправомірно та незаконними, такими, що не відповідає дійсності, невиконання рішення суду не було, а навпаки, старший державний виконавець відмовилась його виконувати та навмисно наклала штраф, а тому дані постанови повинні бути скасовані судом, дії держвиконавця визнані неправомірними з огляду наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно спи 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Про моє порушене право я дізналася 17.02.2018 року, коли отримала на пошті конверт з постановами про відкриття виконавчого провадження, а тому подаю протягом десяти днів, а саме 22.02.2018 року дану скаргу в передбачений законодавством строк.

Згідно ч. 1 ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця під час виконання судових рішень у цивільних справах» (надалі по тексту - Постанова), відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Відповідно до п. 12 Постанови, скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК), незалежно від місця виконання судового рішення.

Згідно п. 18 Постанови, за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

25.10.2017року була винесена старшим державним виконавцем Вимога про необхідність прибути до органу ДВС на 06.11.2017 року стосовно питання про виконання самостійно рішення суду.

06.11.2017року ОСОБА_1 прибула до держвиконавця та надала пояснення стосовно виконання рішення, а саме, що ніхто до мене не звертався із стягувачів на добровільне виконання рішення суду і я не перешкоджала у перебуванні (проживанні) в частині будинку, із такими вимогами до мене стягувані не приходили до додому, тобто самостійно усунулися від підтримання власних позицій.

29.12.2017року без попередження, старшим державним виконавцем було здійснено виїзд до квартири ОСОБА_1, з метою вселення ОСОБА_6, в присутності працівника поліції, та двох свідків.

В акті державного виконавця від 29.12.2017 року виконавцем встановлено, що рішення суду в повному обсязі не виконано. Однак це не відповідає дійсності, адже 29.12.2017року вона не перешкоджала у входженні осіб до частини будинку та відкрила двері, погодилася на входження осіб.

Однак державним виконавцем з невідомих причин зазначено в акті про невиконання рішення суду та у зв'язку з цим, винесено неправомірну постанову про накладення штрафу.

Дані обставини встановлені судом та визнанні такі дії державного виконавця неправомірними, а тому повторного встановлення факту вже не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувана.

У разі невиконання боржником рішення про вселення стягувана самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувана у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.

Державний виконавець зобовязаний письмово повідомити боржника і стягувана про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувана, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем.

У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувана, державний виконавець накладає на нього штраф та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Примусове вселення стягувана здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції.

Ніяких перешкод у виконанні рішення суду я не вчинювала, а тому штраф накладений неправомірно.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; законності;

справедливості, неупередженості та обєктивності; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Як вже зазначалося, що постанова про відкриття ВП винесена 01.02.2018 року, була прийнята до виконання державним виконавцем після всіх можливих строків для предявлення виконавчого документа до виконання. А саме, документ на підставі котрого відкривалося виконавче провадження, являється Постанова № 22- ц/786/678/15 видана 30.04.2015 року і котра набрала законної сили 30.04.2015 року.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Таким чином, державним виконавцем було незаконно відкрито виконавче провадження по постанові котра повинна бути предявлена протягом трьох місяців, а не трьох років. Також додатково, якщо брати редакцію ЗУ «Про виконавче провадження» станом на 30.04.2015 року, то строк для предявлення виконавчого документа являвся не три роки, а один рік та 3 місяці. Тому всупереч закону державним виконавцем прийнято постанову про штраф із порушення строків звернення її до виконання, тим паче не говорячи, що це взагалі за постанову про штраф яку начебто 30.04.2015 року видав сам орган ВДВС, котрий зазначений як Полтавський РВ ДВС в Полтавській області.

Згідно ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо: пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання. З урахуванням цього, державний виконавець незаконно прийняв постанови про відкриття виконавчого провадження.

Правовою позицією Верховного Суду України від 26 лютого 2016 року при розгляді справи № 6-3077цс15 було висловлено наступне, що за приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України).

Отже, якщо законом установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Таким чином дана скарга повинна бути розглянута в порядку цивільного судочинства, судом який видавав виконавчий документ та розглядав цивільну справу.

Додатково як було вже зазначено, що 01.02.2018 року та 09.02.2018 року державним виконавцем було винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи, котрі вже отримали підприємства де я отримую дохід. Під час розгляду скарги імовірно всього вже будуть відрахування, котрі при наявності задоволення скарги повернути буде неможливо або чинитися перешкоди. У звязку з цим я прохаю одразу в скарзі зупинити виконання дії постанови про звернення стягнення до вирішення по суті скарги та набрання рішення остаточної законної сили.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Отже, встановлення невиконання рішення суду державним виконавцем е хибним та неправомірним, винесення постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі скасованої постанови про штраф незаконним, спрямований на неупереджений розгляд виконавчого провадження з навмисним стягненням штрафу та повторного штрафу, та являється невідповідністю фактичним обставинам. Тому для захисту особистих прав, як сторони виконавчого провадження ОСОБА_1 змушена звернутися до суду із проханням визнати такі дії державного виконавця неправомірними та скасувати постанови про відкриття виконавчих проваджень.

В судове засідання скаржник не зявилась, надавши суду заяву в якій скаргу підтримала та прохала задовольнити, а розгляд проводити без її участі.

Представник Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області в судове засідання на вказану дату та час не зявився, раніше на адресу суду надав заперечення щодо скарги, в якому прохав відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що 12.05.2015 року до відділу на виконання надійшов виконавчий лист № 22- ц/786/678/15 від 30.04.2015 року, виданий Полтавським районним судом про вселення ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до 1/5 частини будинку №7 по вул. Харківській у с. Копили, Полтавського району та області, належній ОСОБА_1 на праві приватної власності.

21.05.2015державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку 28.05.2015 за вих. № 8847 було направлено сторонам виконавчого провадження.

Постанова про відкриття виконавчого провадження у строк передбачений Законом України «Про виконавче провадження» сторонами не оскаржувалась.

07.08.2015державним виконавцем було направлено до Полтавського районного суду заява на розяснення рішення суду щодо конкретизації житлових кімнат або їхню частину, що становить 1/5 будинку, в яку необхідно вселити ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5

03.07.2017черговий раз державним виконавцем було направлено боржнику вимогу 14.07.2017 зявитися до відділу та надати пояснення щодо виконання рішення суду.

14.07.2017боржник без поважних причин на вимогу державного виконавця не зявився.

04.10.2017державним виконавцем було повторно направлено до Полтавського р/с заява на розяснення рішення суду щодо конкретизації житлових кімнат або їхню частину, що становить 1/5 будинку, в яку необхідно вселити ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5

25.10.2017державним виконавцем за вих. № 14989 було направлено вимогу ОСОБА_1 зявитися 06.11.2017 року до відділу та надати пояснення щодо виконання рішення суду.

06.11.2017до Полтавського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області зявилась боржниця ОСОБА_1, про що було складено відповідний акт державного виконавця в якому вказано, що рішення суду № 22-ц/786/678/15 від 30.04.2015 не виконане, та відібрано пояснення, щодо невиконання рішення суду.

07.11.2017державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 100 неоподаткований мінімумів доходів громадян, відповідно до ст. 75 ЗУ « Про виконавче провадження» яку за вих. № 16229 було направлено сторонам виконавчого провадження.

26.12.2017до Полтавського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області зявився боржник ОСОБА_1, про що було складено відповідний акт державного виконавця в якому вказано, що рішення суду № 22-ц/786/678/15 від 30.04.2015 не виконане, та відібрано пояснення, щодо невиконання рішення суду.

29.12.2017державним виконавцем було здійснено черговий виїзд за адресою: Полтавська обл.., Полтавський р., с.Копили, вул. Харківська в присутності понятих та працівника поліції Полтавського РВ ГУНП у Полтавській області боржник ОСОБА_1 відмовилась виконувати рішення суду в повному обсязі а саме вселити ОСОБА_6Р в 1/5 частини будинку за вище вказаною адресою.

02.01.2018 відповідно ст. 75 п. 2, ЗУ « Про виконавче провадження» у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі, а саме сума до сплати становить 3400 грн., та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, що було і зроблено.

03.01.2018 до Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавські області за вих. № 55 було направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності.

Так як боржником ОСОБА_1 рішення суду не виконане, 11.01.2018 державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, яку 11.01.2018 за вих. №257 було направлено сторонам виконавчого провадження до відома, та постанову про закінчення разом з виконавчим листом повернуто до Полтавського районного суду. Виконати рішення суду без участі боржника неможливо.

Постанови №55692046 та 55692179 щодо накладення штрафу було виведено в окремі виконавчі провадження.

01.02.2018 державним виконавцем було відкрито виконавчі провадження № 55692046 на суму 3400 грн. та № 55692179 на суму 1700 грн.

01.02.2018 державним виконавцем було направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, степені та інші доходи боржника яку за вих. № 1465, 1816 було направлено до Управління з координації та контролю за виплатою пенсій та КП «Полтаваелектроавтотранс» Полтавської міської ради.

Так як боржницею ОСОБА_1 не було оскаржено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 47516424, ВП № 47516338, ВП № 47516491 згідно виконавчого листа № 22-ц/786/678/15 від

30.04.2015 року, виданий Полтавським районним судом, державним виконавцем вчинялись виконавчі дії відповідно до норм чинного законодавства а саме ЗУ « Про виконавче провадження» державним виконавцем неодноразово було здійснено виїзд до боржниці ОСОБА_7 та встановлено, що рішення суду не виконується, а саме боржниця перешкоджала вселенню ОСОБА_6 в усній формі не даючи доступ до житлового приміщення але погоджуючись вселити його до тамбуру пристроєного до 1/5 частини житлового приміщення згідно технічного плану будинку який вона при понятих та представнику поліції надавала для ознайомлення, але потім відмовилася його надати до відділу, вселити стягувана ОСОБА_6 не виявилось можливим так як в рішенні суду чітко вказано вселити до 1/5 частини будинку, а не до нежитлової, без опальної пристроєної частини будинку. Згідно ст. 63, ст. 75 ЗУ « Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу -300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та встановлений новий строк. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Також боржниця ОСОБА_1 не надала жодного підтвердження виконання вищевказаного виконавчого документа, або його скасування в судовому порядку.

Судом встановлено, що згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 12.01.2015 року, зміненого рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 05.03.2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діяла у своїх та в інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4, яка діяла у своїх та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про вселення задоволено повністю.

Вселено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, до 1/5 частини будинку №7 по вул. Харківській у с. Копили Полтавського району, Полтавської області області, належній ОСОБА_1 на праві приватної власності. 30.04.2015 року виданий виконавчий лист.

На даний часі у Полтавському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відкрито виконавче провадження № 47516338 з примусового виконання виконавчого листа № 22-ц/786/678/15.

Постановою старшого державного виконавця Полтавського районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області від 02.01.2018 року було вирішено, що відповідно до акту державного виконавця 29.12.2017 року рішення суду не виконано, та на підставі цього накладено штраф в розмірі 3400,00 грн. Зобовязано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів. Дану постанову від 02.01.2018 року скаржник отримала поштовим звязком 16.01.2018 року.

В подальшому державний виконавець повторно 01.02.2018 року виніс Постанову про відкриття виконавчого провадження № 55692046 на підставі постанови № 22-ц/786/678/15 виданої 30.04.2015 року, яку видав Полтавський РВ ДВС в Полтавській області про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 3400 грн.

Також додатково в цей же день, 01.02.2018 року державний виконавець винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження № 55692179 на підставі постанови № 22-ц/786/678/15 виданої 30.04.2015 року, яку видав Полтавський РВ ДВС в Полтавській області про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 1700 грн.

Додатково 01.02.2018 року та 09.02.2018 року державним виконавцем, не дочекавшись отримання скаржником постанови про відкриття виконавчого провадження, винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату та доходи боржника та направляє їх до організацій в котрих остання отримує дохід.

20 лютого 2018 року по справі № 545/3486/14-ц за провадженням 4-с/545/10/18 ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області задоволено скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця в повному обсязі та визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2, щодо винесення постанови про накладення штрафу від 02.01.2018 року в розмірі 3400 грн. та скасовано дану постанову. Зокрема в ухвалі, яка набрала законної сили, встановлено факт неправомірності накладення стягнення за невиконання скаржником рішення суду оскільки встановлений факт виконання рішення суду.

З постановами державного виконавця є неправомірними та незаконними, такими, що не відповідає дійсності оскільки факт невиконання рішення суду скаржником не встановлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно спи 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Про моє порушене право скаржник дізналася 17.02.2018 року, коли отримала на пошті конверт з постановами про відкриття виконавчого провадження, а тому скаргу подано 22.02.2018 року в передбачений законодавством строк.

Згідно ч. 1 ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця під час виконання судових рішень у цивільних справах» (надалі по тексту - Постанова), відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Відповідно до п. 12 Постанови, скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК), незалежно від місця виконання судового рішення.

Згідно п. 18 Постанови, за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

25.10.2017року була винесена старшим державним виконавцем Вимога про необхідність прибути до органу ДВС на 06.11.2017 року стосовно питання про виконання самостійно рішення суду.

06.11.2017року ОСОБА_1 прибула до держвиконавця та надала пояснення стосовно виконання рішення, а саме, що ніхто до мене не звертався із стягувачів на добровільне виконання рішення суду і я не перешкоджала у перебуванні (проживанні) в частині будинку, із такими вимогами до мене стягувані не приходили до додому, тобто самостійно усунулися від підтримання власних позицій.

29.12.2017року без попередження, старшим державним виконавцем було здійснено виїзд до квартири ОСОБА_1, з метою вселення ОСОБА_6, в присутності працівника поліції, та двох свідків.

В акті державного виконавця від 29.12.2017 року виконавцем встановлено, що рішення суду в повному обсязі не виконано. Однак це не відповідає дійсності, адже 29.12.2017року вона не перешкоджала у входженні осіб до частини будинку та відкрила двері, погодилася на входження осіб.

Однак державним виконавцем з невідомих причин зазначено в акті про невиконання рішення суду та у зв'язку з цим, винесено неправомірну постанову про накладення штрафу.

Дані обставини встановлені судом та визнанні такі дії державного виконавця неправомірними, а тому повторного встановлення факту вже не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувана.

У разі невиконання боржником рішення про вселення стягувана самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувана у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.

Державний виконавець зобовязаний письмово повідомити боржника і стягувана про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувана, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем.

У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувана, державний виконавець накладає на нього штраф та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Примусове вселення стягувана здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; законності;справедливості, неупередженості та обєктивності; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Як вже зазначалося, що постанова про відкриття ВП винесена 01.02.2018 року, була прийнята до виконання державним виконавцем після всіх можливих строків для предявлення виконавчого документа до виконання. А саме, документ на підставі котрого відкривалося виконавче провадження, являється Постанова № 22- ц/786/678/15 видана 30.04.2015 року і яка набрала законної сили 30.04.2015 року.

Згідно ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Таким чином, державним виконавцем було незаконно відкрито виконавче провадження по постанові котра повинна бути предявлена протягом трьох місяців.

Згідно ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо: пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання. З урахуванням цього, державний виконавець незаконно прийняв постанови про відкриття виконавчого провадження.

Правовою позицією Верховного Суду України від 26 лютого 2016 року при розгляді справи № 6-3077цс15 було висловлено наступне, що за приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 386 цього Кодексу, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 387 ЦПК України).

Отже, встановлення невиконання рішення суду державним виконавцем е хибним та неправомірним, винесення постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі скасованої постанови про штраф незаконним.

На підставі викладеного , вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення оскільки як встановлено боржник не перешкоджав виконанню рішення суду, а отже повтоні відкриття виконавчих проваджень є неправомірними та такими, що підлягають до скасування як і вжиті по провадженням заходи щодо їх виконання.

Керуючись ст.ст. 259-260,293, 447-451 ЦПК України, ст. 11,17,18,25,76 Закону України "про виконавче провадження", суд, -

УХВАЛИВ

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними та незаконними дії старшого державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2, що полягають у винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № 55692179 від 01.02.2018 року та постанови про відкриття виконавчого провадження № 55692046 від 01.02.2018 року.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 від 01.02.2018 року про відкриття виконавчого провадженні № 55692179.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_2 від 01.02.2018 року про відкриття виконавчого провадженні № 55692046.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі 15 днів з моменту проголошення, а сторонами, що не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту отримання копії.

Головуючий: А.Г.Потетій