Дата документу 20.11.2018 Справа № 332/651/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22ц/807/201/18 Головуючий у 1 інстанції Сінєльнік Р.В.
Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

при секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору б/н від 24 квітня 2008 року ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер. Спадкоємцями є ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Банком 11 травня 2017 року направлено претензію кредитора до Першої Запорізької державної нотаріальної контори. 06 червня 2017 року банком було отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_5 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались.

Вважає, що відповідачі прийняти спадщини, до складу якої входять й кредитні зобов'язання.

Станом на дату смерті заборгованість за кредитним договором становить 5528,83 грн., з яких: 4738,27 грн. - нараховані проценти за користування кредитом, 790,56 грн. - пеня.

На підставі зазначеного просило стягнути з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 24 квітня 2008 року у розмірі 5528,83 грн. та судові витрати.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що спадкування обов'язків відбулось відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки відповідачі не відмовились від спадщини, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, вирішити питання про судові витрати.

ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_6 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що відповідачі не заявляли про прийняття спадщини, відсутнє спадкове майно, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність іобґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводівапеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду зазначеним вимогам в повному обсязі не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено факт прийняття спадщини після померлого.

Колегія суддів не погоджуються з таким висновком суду з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 24.04.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, згідно якого ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок(а.с.5).

16 жовтня 2016р. ОСОБА_5 помер, що підтверджується довідкою відділу РАЦС Управління державної реєстрації ГТУЮ у Запорізькій області (а.с.50 зворот).

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком складала 5528,83 грн., розрахунком заборгованості (а.с.40-46).

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Факт родинних відносин з померлим ОСОБА_5 відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не оспорювали та в суді визнали, що померлий є їхнім батьком.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 1216 ЦПК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України).

Частиною 2 статті 1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 як такі, що постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявили про відмову від неї.

Відповідно до ч. З ст. 1296 ЦК - відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Таким чином, саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор вправі заявити вимоги до спадкоємців.

Статтею 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Проте, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки у межах яких кредитор здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право,а не є строком позовної давності.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-33цс15 від 08 квітня 2015 року.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Таким чином, обов'язковою умовою пред'явлення позову до спадкоємця є письмова вимога кредитора до спадкоємця про виконання обов'язку спадкодавця (частина друга статті 1282 ЦК України) і лише в разі відмови банк має право на задоволення вимог про накладення стягнення на майно.

В матеріалах справи відсутні докази, що з моменту, коли Банку стало відомо про смерть ОСОБА_7, а саме з отримання 03.03.2017 року інформації з органів ДРАЦС , до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у передбачений законом строк надсилалась вимога про виконання обов'язку спадкодавця.

Відповідно ч. 4 ст. 1281 ЦК України що кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

За наслідками розгляду справи вбачається, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, відмовляючи у задоволенні позовних вимог з підстави того, що відповідач не прийняв спадщину після смерті спадкоємця.

Враховуючі вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 376,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 червня 2018 року по цій справі -змінити, в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 22 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: