Справа № 203/4053/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська, в складі:

Головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшло вказане подання, в обґрунтування якого зазначено, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №18839518 з примусового виконання виконавчого листа №2-7072/10, виданого 06.04.2010 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська про негайне повернення малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5, боржником у якому є ОСОБА_3 В ході неодноразового відвідування адреси, за якою зареєстрована ОСОБА_3, було встановлено, що остання разом із дитиною за цією адресою не мешкає. На теперішній час рішення суду не виконано, боржник від участі у виконавчому провадженні ухиляється, дитину протиправно приховує. В звязку з цим, в поданні державного виконавця було поставлено питання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України, до виконання зобовязань, покладених на неї за виконавчим листом №2-7072/10, виданим 06.04.2010 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця..

В судове засідання державний виконавець не зявився. В звязку з чим, суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності представника виконавчої служби та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши викладені в поданні доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №18839518 з примусового виконання виконавчого листа №2-7072/10, виданого 06.04.2010 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська про негайне повернення малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5, боржником у якому є ОСОБА_3, а стягувачем ОСОБА_2

Посилаючись на те, що в ході неодноразового відвідування адреси боржника, зазначеної у виконавчому документі, було встановлено, що остання разом із дитиною за цією адресою не мешкає, на теперішній час рішення суду не виконано, боржник від участі у виконавчому провадженні ухиляється, дитину протиправно приховує,. державний виконавець просив тимчасово обмежити боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України, до виконання зобовязань, покладених на неї за виконавчим листом.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобовязань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Пунктом 19 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Частиною 5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що боржник зобовязаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно зявлятися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Таким чином, відповідно до зазначених вище положень закону, тимчасове обмежено боржника у праві виїзду за межі України є одним і заходів примусового виконання судового рішення та може бути застосоване судом в разі ухилення останнього від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, зокрема обовязків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч.ч.2,3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Враховуючи зазначене, при вирішенні питання про тимчасове обмеження конституційного права, державний (приватний) виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

З наданих до подання матеріалів не вбачається факту отримання боржником ОСОБА_3 постанови про відкриття виконавчого провадження та її обізнаності про наявність останнього, а також відомостей, які б свідчили про її умисне ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням.

В той час, як з наданих до подання листів Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області вбачається, що під час спілкування із адвокатом боржника ОСОБА_3 ОСОБА_6 встановлено, що останнім оскаржувалось рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська про повернення дитини, на підставі якого було видано виконавчий лист в рамках виконання якого подане дане клопотання, а також подано позов про позбавлення стягувача ОСОБА_2 батьківських прав та визначення місця проживання дитини з матірю.

Крім того, з наданих до подання матеріалів вбачається, що виконавче провадження №18839518 було прийнято до виконання старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_7

Проте, подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України в рамках даного виконавчого провадження подано та підписано старшим державним виконавцем Куліковською А.О.

Доказів щодо прийняття виконавчого провадження до виконання вказаним державним виконавцем до подання не надано, а довіреність на представництво інтересів ГТУЮ у Дніпропетровській області та Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, не є належним документом, що підтверджує повноваження останнього на звернення до суду з поданням в порядку, передбаченому п.19 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.441 ЦПК України.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні подання, в звязку з його необґрунтованістю та поданням не уповноваженою особою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.18,19 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України», ст.ст.2,5,12,13,76-81,247,441 ЦПК суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може оскаржена державним (приватним) виконавцем, який вніс подання, сторонами виконавчого провадження та іншими зацікавленими особами шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 19 листопада 2018 року.

Суддя С.Ю.Казак