Провадження №2-з/748/14/18
Єдиний унікальний № 748/3139/18
У Х В А Л А

22 листопада 2018 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі : головуючої - судді Майбороди С.М.,

при секретарі Оніщенко Ю.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 21 листопада 2018 року звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив зупинити стягнення на нерухоме майно, а саме Чернігівську біологічну фабрику обласної станції захисту рослин за адресою с.Новий Білоус Чернігівського району та області, вул. Квітнева,24, яке відбувається на підставі виконавчого документу виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 16 жовтня 2007 роу № 2363 в межах зведеного виконавчого провадження № 23681320 (323А/2), що знаходиться на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області до розгляду його позову по суті. В обґрунтування поданої заяви вказав, що має намір звернутись до суду з позовом до ПАТ «Банк «Демарк» з вимогами щодо визнання недійсним абз.1 п.1.3 Іпотечного договору, укладеного 02.03.2006 року між Публічним товариством «Банк «Демарк» та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованим в реєстрі за № 242, предметом якого є незавершена будівництвом Чернігівська біологічна фабрика обласної станції захисту рослин, що знаходиться в с.Новий Білоус Чернігівського району та області, вул.Квітнева,24 та про визнання виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі за № 2363 від 16 жовтня 2007 року, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на підставі Іпотечного договору від 02.03.2006, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 242, про звернення стягнення на передане в іпотеку майно, незавершену будівництвом Чернігівську біологічну фабрику обласної станції захисту рослин, що знаходиться в с.Новий Білоус Чернігівського району та області, вул.Квітнева,24 таким, що не підлягає виконанню.

Як слідує з положень ст.152,153 ЦПК України заява про забезпечення позову може бути подана до подання позовної заяви та розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши доводи заяви, матеріали додані до заяви, рішення судів, що маються в Єдиному державному реєстрі судових рішень, розглянутих за позовом ОСОБА_1 суд прийшов до наступного висновку.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 25 грудня 2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №2363, виданого 16.10.2007 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про звернення стягнення на незавершену будівництвом Чернігівську біологічну фабрику обласної станції захисту рослин для задоволення вимог «Банк «Демарк» в сумі 1513207,86 грн.

Вказане нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби передано на реалізацію.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов'язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

В даному випадку ОСОБА_1 просить зупинити стягнення на нерухоме майно, яке було вчинено на підставі виконавчого напису нотаріуса. Отже, ОСОБА_1 має оскаржувати виконавчий напис нотаріуса.

Як встановлено судом, рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26.06.2018 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Демарк» про визнання договору іпотеки недійсним, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та зняття заборони відчуження нерухомого майна було відмовлено. Рішення суду обґрунтовано наявністю підстав для застосування строку позовної давності, про який було заявлено стороною відповідача, під час розгляду справи.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просив визнати недійсним з моменту укладення Іпотечний договір, укладений між ПАТ «Банк «Демарк» та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 242, предметом якого є: незавершена будівництвом Чернігівська біологічна фабрика обласної станції захисту рослин, що знаходиться за адресою: Чернігівський район, с. Новий Білоус, вул. Квітнева, 24, а також визнати виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 2363 від 16 жовтня 2007 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 на підставі Іпотечного договору від 02.03.2006, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 242, про звернення стягнення на передане в іпотеку майно, незавершену будівництвом Чернігівську біологічну фабрику обласної станції захисту рослин, що знаходиться за адресою: Чернігівський район, с. Новий Білоус, вул. Квітнева, 24, таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2018 року залишено без змін.

Отже, предмет позову, що вже розглянутий судом є тотожним предмету позову, з яким має намір звернутись ОСОБА_1 до суду.

Виконання виконавчого напису нотаріуса здійснюється протягом майже вже трьох років.

В рішенні від 15.10 2009 «ОСОБА_4 проти України» Європейський суд з прав людини звернув увагу на дві стійкі системні проблеми в Україні: 1) тривале невиконання внутрішньодержавних рішень (п.1 ст.6 Конвенції) і 2) відсутність ефективних засобів правового захисту (ст.13 Конвенції). Зокрема, у п.73 Рішення Суд зазначив, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України.

Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, доводи поданої заяви про забезпечення позову, судом не встановлено на даній стадії подачі заяви, що між сторонами існує спір в частині оскарження виконавчого напису нотаріуса, дій державного виконавця, повязаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, а також, що вжиття визначеного виду забезпечення до подачі позову є необхідним для захисту позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

За таких підстав суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у виді зупинення стягнення на нерухоме майно, а саме Чернігівську біологічну фабрику обласної станції захисту рослин за адресою с.Новий Білоус Чернігівського району та області, вул. Квітнева,24, яке відбувається на підставі виконавчого документу виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 16 жовтня 2007 роу № 2363 в межах зведеного виконавчого провадження № 23681320 (323А/2), що знаходиться на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області до розгляду його позову по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у виді зупинення стягнення на нерухоме майно, а саме Чернігівську біологічну фабрику обласної станції захисту рослин за адресою с.Новий Білоус Чернігівського району та області, вул. Квітнева,24, яке відбувається на підставі виконавчого документу виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 16 жовтня 2007 роу № 2363 в межах зведеного виконавчого провадження № 23681320 (323А/2), що знаходиться на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області до розгляду його позову по суті.

Ухвала про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена 22 листопада 2018 року.

Суддя С.М.Майборода