Справа № 2/593/194/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2018 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Нараївської сільської ради Бережанського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі, вказуючи, що після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді 2/5 частин будинковолодіння, що знаходиться в селі Нараїв Бережанського районуТернопільської області, на вулиці Раковиця, 42, і хоч вони згідно заповітів є єдиними спадкоємцями цієї спадщини, однак розпорядитись нею не можуть, бо нотконтора відмовила їм у видачі свідоцтва на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність спадкодавцям зазначеного будинковолодіння, звернулися до суду з позовом, яким просять визнати за ними право власності на вищевказане спадкове майно.

В судове засідання позивачі та їх представник не зявилися. Від представника позивачів надійшла суду заява, у якій він просить справу розглядати у їх відсутності, свої позовні вимоги позивачі підтримують, просять їх задоволити.

Представник Нараївської сільської ради Бережанського району у судове засідання також не з`явився, представив суду заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності, вважає підставними позовні вимоги позивачів, а тому заперечень щодо їх задоволення не має.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи та взявши до уваги заяви сторін і дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року спадкові відносини регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно із ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, а оскільки спадкодавці ОСОБА_3 помер 30 серпня 2005 року, а ОСОБА_4 - 31 липня 2013 року, то питання про спадкування належного їм майна слід вирішувати, керуючись чинним нині Цивільним Кодексом України.

У відповідності із ст. ст. 1217, 1220, 1223, ч.3 ст.1268 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про її прийняття; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом із спадкодавцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 постійно проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1, на вулиці Раковиця, 42, і були співвласниками зазначеного будинковолодіння, їм усім на праві спільної сумісної власності належало по 1/5 його частині.

Цей факт підтверджується оглянутими в судовому засіданні документами, а саме: довідкою № 428 від 19 лютого 2018 року, виданою Нараївською сільською радою по записах погосподарської книги; свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок, виданим 11 вересня 1989 року виконавчим комітетом Бережанської районної ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР; інформаційною довідкою за № 75 про технічний стан нерухомого майна та технічним паспортом на садибний житловий будинок, що були видані 15 березня 2018 року Бережанським ОК МБТІ на підставі інвентаризаційної справи № 63.

Із свідоцтв про смерть видно, що ОСОБА_3 помер 30 серпня 2005 року, а ОСОБА_4 - 31 липня 2013 року. Після їх смерті відкрилася спадщина у у склад якої також входить і 2/5 частини будинковолодіння, що знаходиться в селі Нараїв Бережанського району Тернопільської області, на вулиці Раковиця, 42.

Пояснення позивачів, викладені ними у позовній заяві, свідчать про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на випадок своєї смерті розпорядилися належним їм майном та склали заповіти, якими все належне їм майно, у тому числі і належні їм частини будинковолодіння, залишили їм, а так як вони у відповідності до ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину, однак через відсутність правовстановлюючих документів про належність спадкодавцям вищевказаного будинковолодіння не мали змоги переоформити його на себе, то з тих підстав просять їх позовні вимоги задоволити.

Вищевказаний факт підтверджується оглянутими в судовому засіданні заповітами, складеними ОСОБА_3 27 січня 2005 року на користь його дружини ОСОБА_1 та заповітом, складеним 26 жовтня 2009 року ОСОБА_4 на користь її внука ОСОБА_2; заявами, поданими позивачами до Бережанської держнотконтори про прийняття спадщини після смерті спадкодавців та постановами Бережанської держнотконтори за № 270/02-31 та № 269/02-31 від 20 березня 2018 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 20 лютого 2018 року.

Таким чином, поскільки в судовому засіданні доведено, що позивачка ОСОБА_1 після смерті свого чоловіка у відповідності до ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, а позивач ОСОБА_2 після смерті своєї бабці ОСОБА_4 також прийняв спадщину, оскільки своєчасно, у визначений законом шестимісячний строк, звернувся із заявою у держнотконтору, однак через відсутність правовстановлюючого документу, який би свідчив про належність спадкодавцям часток зазначеного будинковолодіння, вони не мали змоги переоформити її на себе, а так як вони фактично прийняли спадщину, тому суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги позивачів і визнати за ними право на спадкове майно, що залишилося після смерті спадкодавців.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. ст. 4, 12, 19, 76-81, 89, ч.4 ст. 206, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, ст. ст. 1217, 1220, 1223, ч.3 ст.1268, ч.1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті її чоловіка ОСОБА_3, який помер 30 серпня 2005 року, у вигляді 1/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться в селі Нараїв Бережанського району Тернопільської області, на вулиці Раковиця, 42.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті його бабці ОСОБА_4, яка померла 31 липня 2013 року, у вигляді 1/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться в селі Нараїв Бережанського району Тернопільської області, на вулиці Раковиця, 42.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_5