Провадження № 2/229/129/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 лютого 2018 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Пантелєєвої Є.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника органу опіки та піклування

Дружківської міської ради ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

В позовній заяві, яка надійшла до суду 14 грудня 2017 року, позивач ОСОБА_1 зазначила, що 18 серпня 2007 року між нею та ОСОБА_4 був укладений шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народилася донька ОСОБА_5. 24 грудня 2014 року шлюб між сторонами розірваний. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 12 березня 2015 року з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача було стягнено аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 лютого 2015 року, і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти відповідач не платить. Так, згідно з довідкою - розрахунком, наданою відділом державної виконавчої служби м. Дружківки Донецької області від 28 листопада 2017 року, заборгованість по аліментам складає 34 434,00 грн. З червня 2014 року відповідач не спілкується з дитиною, не приймає участі у її вихованні, не має бажання з нею зустрічатися. Відповідач не піклується про її фізичний та духовний розвиток, стан здоров'я, не займається підготовкою до самостійного життя. ОСОБА_4 уникає зустріч з донькою. Взагалі він повністю самоусунувся від своїх батьківських обов'язків, під час сумісного проживання не дбав про добробут родини, про матеріальне забезпечення сім'ї та не проявляв батьківських почуттів до доньки ОСОБА_5, не проявляв до неї щонайменшої турботи та ласки. Фактично, неповнолітня ОСОБА_5 виховується позивачем та її батьками. Позивач ОСОБА_1 просить суд позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила суду, що у 2014 році був розірваний шлюб між нею та відповідачем. З цього часу відповідач не спілкується з дитиною, місце його проживання їй не відоме. Останній раз вона його бачила приблизно один рік тому назад, але здалеку, поспілкуватися з ним не змогла Аліменти він не платить, доньку забезпечує тільки вона за допомогою своїх батьків. Батьки відповідача також з онукою не спілкуються і не цікавляться її життям. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 пояснив суду, що позивач ніколи не забороняла відповідачу бачитися з донькою, але він свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків.

Представник органу опіки та піклування Дружківської міської ради ОСОБА_3 підтримала висновок органу опіки та піклування Дружківської міської ради щодо позбавлення відповідача батьківських прав і вважає доцільним позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 в найкращих інтересах дитини.

Відповідач ОСОБА_4 про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації його місця проживання, у судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

18 серпня 2007 року ОСОБА_4 та ОСОБА_6 уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №236 від 18 серпня 2007 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_4 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №106 від 13 березня 2012 року. Батьками дитини вказані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.8).

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області №229/2974/14-ц від 24 грудня 2014 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 був розірваний, місце мешкання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 визначено з матір?ю. Рішення набуло чинності 05 січня 2015 року (а.с.9).

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області № 229/605/15-ц від 12 березня 2015 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягнено аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з 25 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-11).

Відповідно до довідки №3854 від 30 жовтня 2017 року, виданої комунальним підприємством «Комсервіс» Дружківської міської ради, у квартирі АДРЕСА_1 мешкають: ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с.12).

Згідно з актом від 30 жовтня 2017 року, складеним комісією КП «Комсервіс», відповідач ОСОБА_4 не проживає у вищевказаній квартирі з грудня 2014 року (а.с.13).

В довідці № 71 від 03 листопада 2017 року, виданій дошкільним навчальним закладом яслами-садком комбінованого типу № 35 «Лелека» Дружківської міської ради Донецької області, зазначено, що ОСОБА_5 відвідує ДНЗ №35 «Лелека» та знаходиться на утриманні і вихованні своєї матері ОСОБА_1. Батько дитини не спілкується з вихователями, не приймає участі у батьківських зборах і не забирає дитину додому (а.с.14).

В довідці № 365 від 21 листопада 2017 року, виданій дошкільним навчальним закладом Центром дитячої та юнацької творчості Дружківської міської ради Донецької області, зазначено, що ОСОБА_5 займається у зразковому ансамблі сучасного танцю «Німфея» позашкільного навчального закладу Центру дитячої та юнацької творчості Дружківської міської ради Донецької області (а.с.15).

Відповідно до розрахунку від 28 листопада 2017 року, вчиненого державним виконавцем Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Карпенко І.О., відповідач ОСОБА_4 має заборгованість по аліментам за виконавчим листом № 2/229/352/2015 від 12 березня 2015 року за період з 25 лютого 2015 року по 28 листопада 2017 року у розмірі 34434,00 грн. (а.с.16-17).

Відповідно до характеристики з місця роботи та громадської характеристики ОСОБА_1 за місцем роботи та проживання характеризується з позитивного боку, шкідливих звичок не має, з колегами та сусідами має доброзичливі стосунки, самостійно виховує дитину (а.с.18, 31).

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір'ю позивачки. Подружнє життя її доньки з відповідачем не складалося. Коли ОСОБА_1 завагітніла, то відповідач не бажав народження дитини. Він завжди говорив позивачу, щоб остання самостійно виховувала дитину без нього. Останній раз відповідач спілкувався з донькою і брав її до себе приблизно 2-2,5 років тому. Його батьки також не спілкуються з ОСОБА_5, на вулиці обходять її стороною. Відповідач ОСОБА_4 ані в матеріальному, ані в духовному плані не допомагає своїй рідній доньці, не проявляє до неї батьківської турботи та любові. Вона йому зовсім байдужа, чужа дитина. Її утриманням та вихованням займається ОСОБА_1, сама її забезпечує необхідними речами.

Згідно зі ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В статті 3 цієї Конвенції проголошено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 5 Конвенції держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов'язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім'ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. (статті 9 Конвенції).

З приведеного видно, що розгляд цивільних справ щодо неповнолітніх дітей мають бути розглянуті судом за принципом якнайкраще забезпечення інтересів дитини.

На підставі п. 2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це міра сімейно-правової відповідальності за порушення одним із батьків прав своєї дитини, нехтування її інтересами. Про винятковість позбавлення батьківських прав говорить вичерпний перелік його підстав (ст. 164 СК України).

Відповідно до п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Органом опіки та піклування Дружківської міської ради Донецької області складено висновок від 18 січня 2018 року № 16-0150-01 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 по відношенню до її неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд дійшов до висновку, що відповідач ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої доньки ОСОБА_5. Про це свідчать наступні обставини: з моменту народження доньки відповідач не цікавиться її життям, потребами та не спілкується з нею. Роль батька на себе взяла матір - ОСОБА_1. Остання виховує її, забезпечує усім необхідним та приділяє багато часу для розвитку та виховання. Її поява на світ постійно нервувала відповідача. Останній раз відповідач спілкувався з дитиною приблизно 2-2,5 років тому. До дитячого садочка він також ніколи не приходив і не цікавився вихованням своєї рідної доньки. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, передбачені ст. 164 Сімейного кодексу України, і є всі підстави для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5.

Керуючись ст..ст. 2, 10-12, 80, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про народження №106 від 13 березня 2012 року, зроблений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області.

Копію рішення після набрання ним чинності направити до Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 02 березня 2018 року.

Суддя: С. О. Рагозіна