Справа № 675/1999/17
Провадження № 2/675/44/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" лютого 2018 р. м.Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Трасковського С.Л., за участю секретаря Ящука О.І, представника позивача за первісними та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1, відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2, відповідача за первісним позовом ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізяслав цивільну справу за позовом комунального підприємства «Житлосервіс» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Житлосервіс» про скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

КП «Житлосервіс» звернулось до суду із позовом, з врахуванням поданої під час слухання справи заяви про уточнення позовних вимог та клопотання про залучення співвідповідачів, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення солідарно заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 2205,97 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що КП «Житлосервіс» є балансоутримувачем та виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання житлового будинку №2 по пров. Вокзальному в м. Ізяслав Хмельницької області. Відповідачі у справі є співвласниками квартири №16 у вказаному будинку, а тому відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про житлово комунальні послуги», Цивільного кодексу України зобов'язані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Разом з тим відповідачі у справі не сплачували спожиті послуги і у них утворилась заборгованість станом на 01.10.2017 року в загальній сумі 2205,97 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Пояснив, що вказана заборгованості за надані послуги утворилась з серпня 2007 року по березень 2011 року включно.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала, звернулася з зустрічним позовом, в якому просила визнати заборгованість, нараховану КП «Житлосервіс» в сумі 2205,97 грн. безпідставною та такою, яка підлягає списанню (скасуванню) та зобов'язати КП «Житлосервіс» списати заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 2205,97 грн. з ОСОБА_2 Зазначила, що відповідач по справі фактично послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.08.2007 року до 01.03.2011 року не надав, оскільки згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 30.05.2006 року №645947, вже існувало ОСББ «Добробут Ізяславський», яке самостійно обслуговувало будинок №2 по провул. Вокзальному в м. Ізяслав. Крім того, договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових території з відповідачем ним не укладався. Також, просила суд при вирішенні справи застосувати строк позовної давності.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення зустрічного позову, зазначивши, зокрема, що у 2008 році ОСББ «Добробут Ізяславський», як юридична особа, намагалось укласти договір із КП «Житлосервіс» про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території будинку за №2 по провул. Вокзальному, проте вказаний договір так і не було укладено, оскільки не було досягнуто згоди між сторонами. Тому КП «Житлосервіс» проводило та проводить нарахування плати за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території зазначеного будинку у відповідності до вимог чинного законодавства. Також вказав, що, згідно норм чинного законодавства, процедури (механізму) списання заборгованості за житлово комунальні послуги не передбачено.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував про первісного позову в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлялися в установленому порядку, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, заперечували проти первісного позову, підтримавши в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_2 за її зустрічним позовом.

Суд, заслухавши доводи сторін, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що первісний позов та зустрічний позов не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.11.1993 року №276 квартира за адресою АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_2В, ОСОБА_3, ОСОБА_4В, ОСОБА_5 Як зазначено у вказаному свідоцтві, квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Вказаний факт підтверджується також довідкою КП Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації від 11.10.2017 року №196.

Згідно акту від 01.08.2007 року житловий будинок по провул. Вокзальному, 2 передано на баланс КП «Житлосервіс», як організації, яка здійснює послуги з утримання багатоквартирного житлового будинку та прибудинкової території за відповідною адресою.

Рішеннями виконкому Ізяславської міської ради №108 від 28.07.2006 року, №60 від 18.04.2008 року, №135 від 22.12.2010 року, №16 від 25.02.2011 року, №114 від 14.10.2014 року затверджено тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, якими керувалось КП «Житлосервіс» при нарахуванні вартості власних послуг з утримання будинків та прибудинкових територій.

В матеріалах справи наявні наряди-завдання, якими підтверджується надання КП «Житлосервіс» послуг з утримання будинку та прибудинкової території по провул.Вокзальному, 2.

Таким чином, КП «Житлосервіс», отримавши на баланс від КП «Житлово-комунальне підприємство» житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Ізяслав, провул. Вокзальний, 2, маючі повноваження на надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, фактично надавало їх з серпня 2007 року по березень 2011 року, в звязку із чим понесло матеріальні витрати на їх надання. Відповідачі за первісним позовом споживали вказані послуги, але не оплачували їх.

Статтею 332 ЦК України визначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов'язує.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання та елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку.

Згідно з ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Статтями 20 та 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком виконавця є надання таких послуг вчасно та відповідної якості.

Також п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги включають в себе і послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

В матеріалах справи наявний договір від 03.03.2011 року №2973, укладений між ОСОБА_2 та КП «Житлосервіс» про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що також підтверджує обовязок відповідача за первісним позовом оплачувати вищезазначені послуги у встановлені договором строки.

При цьому слід зазначити, що незважаючи на те, що у ч.1 ст. 19 Закону України «Про житлово комунальні послуги», в редакції, що діяла в момент виникнення спірних правовідносин, й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до п.1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, проте такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Також п. 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України в редакції від 24 січня 2006 року № 45 встановлено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Тому доводи ОСОБА_2 про відсутність підстав для стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, оскільки з нею не укладено договір на надання житлово-комунальних послуг, не заслуговують на увагу.

Разом з тим, як вбачається із розрахунку суми заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, наданого представником КП «Житлосервіс», сума заборгованості відповідачів за первісним позовом утворилась за період з серпня 2007 року по березень 2011 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність (строк, в межах якого особа може звернутись з позовом до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу) встановлюється тривалістю в три роки. Відповідно до ст.267 ЦК України строк позовної давності, про застосування якого заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові.

КП «Житлосервіс» звернулося до суду з позовом 12.10.2017 року, а отже, його вимоги, а саме заборгованість у період з серпня 2007 року по березень 2011 року заявлені поза межами строку позовної давності, а тому задоволенню не підлягають.

Що ж стосується зустрічних позовних вимог, слід зазначити наступне.

Суд не приймає до уваги доводи позивача за зустрічним позовом, що послуги з утримання будинку №2 по провулку Вокзальному в м.Ізяславі та прибудинкової території протягом 2007 - 2011 років надавались ОСББ «Добробут Ізяславський».

Так, матеріали справи не містять достатніх, об'єктивних та документально підтверджених доказів про самостійне надання послуг ОСББ «Добробут Ізяславський» щодо утримання вказаного будинку та прибудинкової території.

За результатом аналізу наданого ОСОБА_2 листування ОСББ «Добробут Ізяславський» з органами влади та КП «Житлосервіс» встановлено, що обєднанню співвласників багатоквартирного будинку «Добробут Ізяславський» не було передано на баланс житловий багатоквартирний будинок №2 по провулку Вокзальному. А тому саме КП «Житлосервіс», як балансоутримувач вказаного будинку, відповідно до Закону України «Про житлово комунальні послуги», «Правил утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», інших нормативно - правових актів, які регулюють відносини у сфері надання житлово комунальних послуг, несе відповідальність за стан вказаного будинку та прибудинкової території, починаючи з серпня 2007 року і до моменту звернення до суду.

Крім того, відповідно до змісту ст.ст.11, 15 ЦК України, права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушення. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у ст.16 ЦК України.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем за зустрічним позовом невірно обрано спосіб захисту порушеного права, адже особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа, передбачених ст.16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Отже, з врахуванням наведеного, суд вважає, що позивачем за зустрічним позовом не було доведено наявності обставин, наслідком існування яких є визнання заборгованості, нарахованої КП «Житлосервіс», в сумі 2205,97 грн. безпідставною та такою, що підлягає списаннюта констатує, що позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права щодо вимог, зазначених у зустрічному позові.

За таких обставин, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 15, 16, 257, 267, 319, 332 ЦК України, ст.68 ЖК України, ст.ст. 18, 20, 21 Закону України «Про житлово комунальні послуги», ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст.81, 82, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову комунального підприємства «Житлосервіс» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до комунального підприємства «Житлосервіс» про скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

-комунальне підприємство «Житлосервіс», , Хмельницька область, м.Ізяслав, вул.Олександра Кушнірука, 2;

-ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий Ізяславським РВ УМВС України в Хмельницькій області 29.08.1997 року, адреса: Хмельницька область, м.Ізяслав, провул.Вокзальний, 2, кв.16

-ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса: Хмельницька область, м.Ізяслав, вул.Нова, 6

-ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_2, виданий Ізяславським РВ УМВС України 26.07.2003 року, адреса: Хмельницька область, м.Ізяслав, провул.Вокзальний, 2, кв.16

-ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт НА 299710Ю виданий Ізяславським РВ УМВС України 29.01.1997 року, адреса: Хмельницька область, м.Ізяслав, провул.Вокзальний, 2, кв.16.

Повний тест рішення складено 20 лютого 2018 року.

Суддя С.Л.Трасковський