ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/2354/17
Провадження № 22-ц/4820/114/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря:Кошельника В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2018 року (суддя - Маршал І.М.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Славутський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулося до суду з позовом у якому просило звільнити нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з-під арешту, який був накладений постановою відділу державної виконавчої служби Славутського міськрайонного управління юстиції №15849384 від 25.01.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» зазначило, що 29.02.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №0. В забезпечення належного виконання грошового зобов'язання за даним кредитним договором 29.02.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки №50347, згідно з яким ОСОБА_6 передала АКІБ «УкрСиббанк» в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно - будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до договору факторингу №1, який був укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» 12.12.2011 року, право вимоги за вказаним кредитним договором та договором іпотеки перейшло до позивача. 06.07.2017 року при зверненні до нотаріуса ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» стало відомо, що на нерухоме майно, яке знаходиться в його іпотеці, постановою ВДВС Славутського МРУЮ №15849384 від 25.01.2010 року накладено арешт, що порушує права та законні інтереси позивача як іпотекодержателя, зокрема, унеможливлює реалізацію права звернення стягнення на предмет іпотеки, враховуючи той факт, що відповідач недобросовісно виконував взяте на себе зобов'язання щодо повернення коштів відповідно до умов кредитного договору №0.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2018 року закрито провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт зазначив, що зі змісту позову вбачається спір про право, а саме спір з іншими кредиторами про захист наявного у позивача пріоритетного права звернення стягнення на заставлене майно як заставодержателя, тому справа повинна розглядатись відповідно до вимог цивільного судочинства залежно від складу осіб, які претендують на майно, а не в порядку адміністративного судочинства, як визначив суд.

Апелянт ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник апелянта - Петюшка Р.В. подав заяву про слухання справи у його відсутності.

ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Славутський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в судове засідання не з'явилися. Надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав:

Згідно з ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, виходив з того, що в даному випадку відсутній спір про право цивільне, оскільки позивачем фактично оспорюються дії державного виконавця, як суб'єкта владних повноважень, а тому спір є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Встановлено, що 29.02.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ «УкрСиббанк», і ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №0, за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 177 000 грн. на строк до 27 лютого 2015 року під 13,9% річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором сторони уклали іпотечний договір від 29.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Славутського міського нотаріального округу Хмельницької області Шкапій В.Я. (реєстраційний номер 1178), за яким ОСОБА_6 передала банку в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями до нього за адресою: АДРЕСА_1.

За договором факторингу №1 від 12 грудня 2011 року та за договором відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В. (реєстраційний номер 5207-5208), ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» право вимоги за вищевказаними кредитним та іпотечним договорами.

Як вбачається із матеріалів справи державним виконавцем Славутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби 05.11.2009 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №15849384 по примусовому виконанні виконавчого листа №2-1284 від 23.10.2009 року Славутського міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_6 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 14638,74 грн.

При примусовому виконанні виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на майно, яке належить боржнику ОСОБА_6 а саме буд.АДРЕСА_1.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначав, що 06 липня 2017 року при зверненні до нотаріуса ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» стало відомо, що на нерухоме майно, яке знаходиться в його іпотеці, постановою ВДВС Славутського МРУЮ №15849384 від 25.01.2010 року накладено арешт, у зв'язку з чим порушуються його права, як іпотекодержателя. Позивач позбавлений можливості вирішити питання щодо погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок іпотечного майна.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «LeoZand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з &lп;…&? ; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &?г;…&?р;». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» відповідно до п.7 ч.1 ст.4 КАС України означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 20 червня 2018 року у справі №14-165цс18.

Отже розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

Предметом спору у справі, що розглядається, є право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке перебуває в іпотеці.

ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулось до суду з позовом на захист цього права, яке порушено внаслідок накладення арешту на це майно державним виконавцем.

Даний спір є приватноправовим і має розглядатись у порядку цивільного судочинства.

Висновок суду про підвідомчість цієї справи суду адміністративної юрисдикції не відповідає вимогам процесуального закону, тому згідно з п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України оспорювана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» задовольнити.

Ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 31 січня 2018 року про закриття провадження у справі скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 листопада 2018 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк