Дата документу 11.04.2018
Справа № 334/3114/16-ц
Провадження № 2/334/328/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі : головуючого судді Ісакова Д.О.,

при секретарі Адаменко К.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Ленінський районний відділ у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в однокімнатній квартирі №31 буд. 37 "Б" по вул. Товариській в м. Запоріжжі та зняття з реєстраційного обліку за зазначеною адресою.

В позові позивачка вказує, що вона є власником квартири № 31 в будинку № 37"Б" по вул. Товариській в м. Запоріжжі на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 22.05.1999р. на товарній біржі "Арсенал" м. Запоріжжя з ОСОБА_5, визнаного дійсним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя 2/334/2650/14 від 28.11.14 р.

У належній їй квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_4, але фактично він ніколи не проживав за зазначеною адресою, так як забезпечений власним житлом трикімнатною квартирою, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Товариська, б.37"Б", кв.32.

Відповідач не являється членом сімї власника квартири, ніколи не проживав у зазначеній квартирі, однак добровільно знятись з реєстрації не бажає, тому позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Оскільки відповідач без поважних причин не мешкає у зазначеній квартирі, то втратив право користування житловим приміщенням, відповідно до вимог ст. 405 ЦК України.

Позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі 31 будинку 37 «Б» по вул. Товариській в м. Запоріжжя та зняти його з реєстраційного обліку по зазначеній адресі.

Представник позивача - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить суд їх задовольнити. Зазначив, що позивачка є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією витягу №34541030 від 05.03.2015 року з державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно. Відповідач по справі ніколи не проживав в квартирі, лише був зареєстрований в ній. Реєстрація відповідача в належній позивачу квартирі, обмежує її права як власника квартири. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечує,

зазначає, що у звязку з тим, що відповідач ніколи не проживав у вищезазначеній квартирі, він не вбачає підстав для задоволення вимоги щодо усунення позивачці перешкод в користуванні житловим приміщенням, яке належить їй на праві приватної власності. Щодо вимоги про зобовязання Ленінський районний відділ у м.Запоріжжі Управління державної міграційної служби у Запорізькій області зняти з реєстрації ОСОБА_4 з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, вважає, що вона підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Також представник відповідача зазначив, що вважає, що вже є рішення, яке набрало законної сили, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме: заочним рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Ленінський районний відділ у м. Запоріжжі Управління державної міграційної служби у Запорізькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задоволено, визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2; Ленінському районному відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_4 в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 18 лютого 2016 року заява ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, заочне рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13 жовтня 2015 року по даній справі скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено. Ухвала апеляційного суду Запорізької області від 14 квітня 2016 року набрала законної сили з моменту проголошення 14 квітня 2016 року.

Представник Ленінського районного відділу у місті Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Вислухавши представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості від 22 травня 1999 року ОСОБА_3 являється власником однокімнатної квартири, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Товариська, б.37"Б", кв.31. Даний договір зареєстровано у ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», яке на той час виступало реєстратором речових прав на нерухоме майно.

Окрім цього, в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа за позовом відповідача ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу зазначеної квартири частково недійсним та визнання належним її покупцем та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, треті особи: ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції, про визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним та визнання права власності на зазначену квартиру

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.11.2014 року, залишеним без змін апеляційним судом Запорізької області від 04.02.2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено, позов ОСОБА_3 задоволено, визнано за нею право власності на зазначену квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 22.05.1999р. укладеного на товарній біржі "Арсенал" м. Запоріжжя.

Відповідач ОСОБА_4, який є колишнім чоловіком доньки позивачки, зареєстрований у вказаній квартирі фактично, оскільки жодного дня він в квартирі не проживав.

Відповідно до довідки №11/05 від 13.05.2016 року виданою головою ОСББ «Мир2015», ОСОБА_4 за адресою м. Запоріжжя, вул. Товариська, б.37"Б", кв.31 ніколи не проживав і не проживає.

Окрім цього, відповідно до договору міни від 26.02.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 687, відповідач являється власником трикімнатної квартири, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Товариська, б.37"Б", кв.32 та користувався нею.

Реєстрація і не проживання відповідача у вказаній квартирі перешкоджає позивачу у повному обсязі здійснювати своє право володіння, користування і розпорядження майном, вона несе додаткові витрати на утримання належного їй майна.

Доводи представника відповідача, що вже є рішення, яке набрало законної сили, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав спростовуються ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 13 вересня 2016 року, відповідно до якої суд зазначив, що у даній справі позивач звернулась з позовом до того ж відповідача з інших підстав, а саме ст..405 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Відповідно до абз.2 п.34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» N 5 від 07.02.2014р., під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї.

Відповідач не спростував зазначених обставин, не навів доказів користування житловим приміщенням у зазначеній квартирі.

Оскільки відповідач не проживає в квартирі без поважних причин, так як має інше житло, не є членом сімї позивачки, ніяким чином не реалізовує своє право на користування житловим приміщенням та не приймає ніякої участі в утриманні квартири, сплаті комунальних платежів та квартплати, суд вважає, що він втратив право користування квартирою № 31 в будинку № 37 "Б" по вулиці Товариській в м. Запоріжжі.

Відповідно до положень ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації здійснюється при наявності рішення суду про визнання особою такою, що втратила право на житло, її виселення, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, тощо. В звязку з чим, вимоги позивача, щодо зняття відповідача з реєстрації та зобовязання відділу міграційної служби зняти ОСОБА_4 з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору, у розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 317,319,321,391,405 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Товариська, буд.37 «Б», кв.31.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ісаков Д. О.