АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/191/2018 Головуючий у 1-й інстанції - Осаулов А.А.
761/644/17-ц Доповідач-ЧобітокА. О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В. , Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Альфа банк», третя особа : приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню , -

в с т а н о в и в :

26 грудня 2016 року ОСОБА_4, яка під час розгляду змінила прізвище на ОСОБА_2 , подала вищевказаний позов в якому просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20.03.2016 року третьою особою і зареєстрований у реєстрі за № 6957 про стягнення заборгованості за кредитом.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 було залишено без задоволення.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, позивач вподала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, оскільки, на її думку, виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог законодавства, оскільки відповідачем не були надані первинні облікові документи нотаріусу, які б підтверджували зарахування відповідачем грошових коштів на рахунок кредитного договору № 2600 7029 5181 00. Виконавчий напис був вчинений в момент, коли ще не настав строк для виконання кредитного зобов'язання і не закінчився строк виконання добровільно направленої вимоги. Нотаріус не повідомив позивача про те, що до нього звернулись з заявою про вчинення виконавчого напису, таким чином позивач не мала змоги заперечувати проти незаконно нарахованих сум.

При цьому вважає, що з неї незаконно було стягнуто тіло кредиту в іноземній валюті - доларах США, оскільки грошові кошти в іноземній валюті можна стягнути лише при пред'явленні відповідної банківської ліцензії, наявність якої суд першої інстанції не перевірив.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ «Альфа банк» зазначив, що відповідно до Розділу 10 Кредитного договору № 490079671 від 24 червня 2008 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_4, передбачений порядок дострокового стягнення Банком кредитної заборгованості в разі порушення Боржником строків виконання зобов'язань, зокрема, Кредитор зобов'язаний направити у 30-денний строк до початку здійснення примусового стягнення заборгованості рекомендований лист попередження, що і було здійснено відповідачем 16.02.2016 року, що підтверджується поштовим реєстром відправлення кореспонденції. Наявна в матеріалах справи виписка з особового рахунку клієнта є належним та допустимим доказом, що підтверджує факт видачі кредитних коштів і відображає всі наступні здійснені оплати клієнта за кредитом. Доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". На виконання вимог Постанови Кабінету міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 та «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» ПАТ «Альфа Банк» було надано приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису усі необхідні документи на підтвердження безспірності заборгованості.

Кредитний договір, укладений між сторонами у 2008 році, внаслідок чого дія Закону № 3795VI від 22.09.2011 року щодо заборони надавати споживчі кредити в іноземній валюті, на правовідносини, що виникли між сторонами не розповсюджується.

.

При розгляді даної справи судом першої інстанції встановлено, що 24.06.2008 року між ОСОБА_4, яка змінила прізвище на ОСОБА_2, та Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк» був укладений Кредитний договір №490079671, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику грошові кошти для придбання транспортного засобу в сумі - 25 712,45 доларів США на строк до 24.06.2015 року (додатковою угодою від 01.06.2009 року строк дії договору було пролонговано до 24.06.2018 року).

Вимогою про усунення порушень від 15.02.2016 року ПАТ «Альфа-банк» повідомляло позивача про існуючу станом на 11.02.2016 рокузаборгованість ОСОБА_4 за Кредитним договором у сумі - 14776,91 доларів США, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить у розмірі - 6421,77 доларів США; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі - 2019,72 доларів США та по пені в сумі - 6335,42 доларів США.

У вимозі визначено про можливе звернення банкадо приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису (а.с.53).

19.03.2016 року на підставі заяви відповідача про вчинення виконавчого напису, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований уреєстрі за № 6957, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованість за Кредитним договором №490079671 від 24 червня 2008 року, укладеним між ПАТ «Альфа банк» та ОСОБА_4, що виникла за період з 25.05.2014 року по 11.02.2016 року у сумі заборгованості за кредитом в сумі - 6421,77 доларів США, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі - 2019,72 доларів США.

Вказаний виконавчий напис було здійснено на підставі заяви відповідача ,кредитного договору із графіком погашення кредиту, розрахунку існуючої станом на 11.02.2016 року заборгованості по кредиту і випискам по особовому рахунку позивача за НОМЕР_1 і на цю ж дату (а.с.52-118).

,

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України у редакції 2004 року , законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що банком було надано всі документи, а нотаріусом було вчинені усі дії відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р. за №1172 для одержання виконавчого напису. Доказів того, що з боку приватного нотаріуса мало місце порушення вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» в частині відсутності належних документів, що можуть підтвердити безспірність заборгованості боржника і встановити прострочення виконання зобов'язання при вчиненні виконавчого напису нотаріуса позивачем не надано, як і не надано доказів того , що позивач не погоджувався з сумою заборгованості за кредитним договором на час вчинення виконавчого напису, або надав свій розрахунок, що обґрунтовано відрізняється від наведеного у справі. 16.02.2016р. на адресу позивача була направлена відповідачем вимога щодо повернення всієї суми боргу за кредитним договором, з зазначенням суми боргу, що підтверджується матеріалами справи.

При цьому судом враховано, що заборона на надання (отримання) кредитів в іноземній валюті вступила в дію з 22.09.2011 року згідно з Законом України за №3795 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», тобто після укладення між сторонами кредитного договору .

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи, Апеляційний суд міста Києва , який діє відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, ч. 4 ст. 147 та п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у складі колегії суддів вважає таке рішення суду законним та обґрунтованим, відповідним встановленим обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, висновків якого аргументи апеляційної скарги не спростовують з наступних підстав.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості.

Проте не свідчить про наявність спору щодо заборгованості лише та обставина, що у виконавчому написі зазначена більша сума заборгованості, ніж у повідомленні, надісланому стягувачем боржнику в процедурі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного

Суду України від 05.07.2017 року за № 6-887цс17 .

Встановлено та не оспорюється сторонами, що між ними 24.06.2008 року був укладений Кредитний договір №490079671, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику грошові кошти для придбання транспортного засобу в сумі - 25 712,45 доларів США на строк до 24.06.2015 року (додатковою угодою від 01.06.2009 року строк дії договору було пролонговано до 24.06.2018 року).

За вказаним договором позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати Банку проценти за користування Кредитом, сплачувати комісії за дії Банка, які вчиняються на користь Позичальника з метою сприяння останньому у виконанні ним своїх зобов'язань за Договором, сплачувати неустойки та інші передбачені Договором платежі та виконувати інші обов'язки, що передбачені Договором, Повернення кредиту (його частини) та сплата процентів за користування ним здійснюється Позичальником в порядку та на умовах, що визначені у Додатку № 1 до цього договору, який є його невід'ємною частиною (п. 3 Договору).

Інші істотні умови цього Договору викладені в Розділі № 2, яка є невід'ємною частиною Договору ( п. 5 Договору).

Пунктом 10 Розділу № 2 Кредитного договору № 490079671 від 24 червня 2008 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_4, передбачений порядок дострокового стягнення Банком кредитної заборгованості в разі порушення Боржником строків виконання зобов'язань або його невиконання .

Статтею 88 ЦК України визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 визначено, що при стягненні заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

З наданих приватним нотаріусом ЧуловськимВ.А. суду першої інстанції копій документів на шістдесяти восьми аркушах (прошито, пронумеровано і скріплено печаткою ( а.с.50-119), на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, убачається, що нотаріусу була надана заява ПАТ «Альфа-Банк» про вчинення виконавчого напису від 19.03.2016 року; письмова вимога за 3 13431-102 від 15.02.2016 року про усунення порушень виконання зобов'язання на ім»я ОСОБА_4 за адресою її проживання : АДРЕСА_1; реєстр рекомендованих поштових відправлень, що пересилаються в межах України від 16.02.2016 року , який містить штамп поштового відділення; список № 764 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів ф. 103 з квитанцією УДППЗ «Укрпошта» про оплату послуг;кредитний договір № 490079671 від 24.06.2008 року; договір № 1 про внесення змін і доповнень до кредитного договору №490079671 від 24.06.2008 року від 01.06.2009 року;графік погашення заборгованості , який є Додатком № 1 до кредитного договору та його невід'ємною частиною; розділ № 2 до кредитного договору , який є його невід'ємною частиною; витяг з ЄДРЮОФОПтаГФ; розрахунок заборгованості за кредитом № 490079671, відповідно до якого останній платіж ОСОБА_4 було внесено 24.04.2014 року; виписка по особовим рахункам ОСОБА_4 за період з 24.06.2008 по 11.02.2016 року з відміткою про те, що заборгованість не погашена на 45-ти арк..

Виписка по особовим рахункам ОСОБА_4 за період з 24.06.2008 по 11.02.2016 року з відміткою про те, що заборгованість не погашена відповідає положенням ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність"

Наведене спростовує аргумент апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог законодавства, оскільки відповідачем не були надані первинні облікові документи нотаріусу, які б підтверджували зарахування відповідачем грошових коштів на рахунок кредитного договору на час вчинення виконавчого напису, так як у розпорядження нотаріуса було надано всі необхідні документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Та обставина, що відповідач звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису до закінчення строку виконання кредитного зобов'язання, на увагу суду апеляційної інстанції не заслуговує, оскільки умовами кредитного договору передбачено право банку на дострокову вимогу повернення кредиту та інших платежів, у разі невиконання позичальником його умов.

Як убачається з виписки з рахунка боржника, то останній платіж ОСОБА_4 здійснила 24.04.2014 року, внаслідок чого у відповідача виникло право на дострокове повернення кредиту та відповідних платежів.

Позивачу в установленому законом порядку та умовами договору було направлено відповідну письмову вимогу на адресу зазначену нею у договорі, що підтверджується розрахунковим документом про надання послуг поштового зв'язку та списком вкладення № 764 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів ф. 103 з реєстром рекомендованих поштових відправлень, що пересилаються в межах України від 16.02.2016 року, достовірність яких позивачем не спростовано.

При цьому слід зазначити, що звернувшись з даним позовом та апеляційною скаргою на рішення суду, позивач суму заборгованості за кредитним договором, нараховану відповідачем не оспорює , що свідчить про згоду з її розміром та датою її виникнення, а зазначаючи про неправомірність стягнення боргу за договором у іноземній валюті, сам кредитний договір за вказаних обставин та/або за будь-яких інших також не оспорено.

Судом апеляційної інстанції будь-яких обставин, які б перешкоджали або унеможливлювали стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором, не встановлено.

За обставин існування заборгованості за вищевказаним кредитним договором, яка виникла з травня 2014 року , оскільки останній платіж було здійснено 24.04.2014 року), розмір якої та факт її наявності позивачем не оспорюється, правові підстави визнавати виконавчий таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст.367, 374, 381-384, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 07 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий : Судді: