Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1496/18

Номер провадження: 2/511/622/18

13 листопада 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Бобровська І. В.,

за участю секретаря судового засідання - Захарової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Роздільнянська міська рада Одеської області про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням

позивач ОСОБА_1,

представник третьої особи ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

12.07.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовною заявою до відповідачів про усунення перешкод у користуванні власністю.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що йому згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 27.01.1983 року №10-109 належить житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул. Радісна,2. Відповідачі по справі були членами родини позивача, однак по різноманітним причинам вони перестали проживати по вищевказаній адресі з 2010 року, що підтверджується актом о не проживанні особи за місцем реєстрації від 09.07.2018 року. Добровільно знятись з реєстрації відповідачі не хочуть. У звязку з вищевикладеним позивач просить суд винести рішення, яким усунути перешкоди в користуванні, розпорядженні власністю позивача, а саме будинком розташованим по вул. Радісна,2 м. Роздільна Одеської області шляхом примусового зняття з реєстрації по даній адресі ОСОБА_2, ОСОБА_3,ОСОБА_4

Ухвалою суду від 17.07.2018 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

18.09.2018 року на адресу суду надійшов відзив представника Роздільнянської міської ради Одеської області ОСОБА_6 від 17.09.2018 року, відповідно до якогоРоздільнянська міська рада просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у тому формати, в якому вони є, оскільки вимоги позивача не передбачені діючим законодавством.

Ухвалою суду від 18.09.2018 року судом продовжено підготовче провадження по справі до 30 діб, для належної підготовки справи для розгляду посуті на підставі клопотання позивача.

24.09.2018 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1, відповідно до якої він просить суд винести рішення, яким усунути перешкоди в користуванні, розпорядженні будинком за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул. Радісна,2, шляхом примусового зняття з реєстрації та визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул. Радісна,2.

Ухвалою суду від 03.10.2018 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено для розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що його донька ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації з 2002 року. Донька ОСОБА_2 народила дитину, у 2012 році залишила дитину йому та його дружині та поїхала в невідомому напрямку, з того часу вона не приїжджала. По наявній у позивача інформації ОСОБА_2 проживає у Києві. В будинку ОСОБА_2 не проживає, речей в будинку її немає, комунальні послуги остання не сплачує. Щодо відповідача ОСОБА_3 позивач пояснив, що останній знаходиться в місцях позбавлення волі. Перший раз він вийшов з колонії у 2005 році, однак проживав зі співмешканкою за адресою: вул. Першого Травня в м. Роздільна Одеської області. За адресою: Одеська область м. Роздільна вул. Радісна,2 відповідач не проживає з 2006 року, його речей в будинку немає. Відносно відповідача ОСОБА_4. позивач зазначив, що останній був співмешканцем доньки ОСОБА_2, донька попросила зареєструвати вказану особу у 2010 році для працевлаштування. В 2011 році вони припинили стосунки. Вказана особа ніколи в будинку не проживала, його речей в будинку немає, комунальні послуги не сплачує, будинок не благоустроює.

Відповідачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилаись, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцем реєстраці. На адресу суду надійшли поштові повідомлення з відміткою про невручення відповідачам повідомлення, в звязку з тим, що відповідачі за адресою реєстрації не проживають. Крім того, відповідачі повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи шляхом публікації оголошення на сайті "Судова влада".

Відповідачу ОСОБА_3 судова повістка з копіями відповідних документів разом з розпискою направлялась через адміністрацію місця увязнення, а саме начальнику Одеської виправної колонії №14 для вручення засудженому ОСОБА_3 На адресу суду повернулась заява ОСОБА_3, відповідно до якої останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, заперечував проти зняття його з реєстраційного обліку за адресою: Одеська область, м.Роздільна, вул.Радісна, 2, оскільки він з 2015 року знаходиться в місцях позбавлення волі і не проживає в будинку не з власної волі.

Представник третьої особи - ОСОБА_6 в судовому засіданні просила суд задовольнити вимоги позивача частково, заперечувала проти визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщення за адресою: Одеська область м. Роздільна вул. Радісна,2, оскільки останній перебуває в місцях позбавлення волі, не проживав за місцем реєстрації з березня 2015 року по жовтень 2015 року, тобто меньше одного року, що вбачається з оглянутих матеріалів кримінальних проваджень, що не дає правових підстав визнавати його таким, що втратив право на користування житлом.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідків, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

На підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 27.01.1983 року встановлено, що будинок за адресою: Одеська область м. Роздільна вул. Радісна (колишня Фрунзе), 2 належить ОСОБА_1 на підставі рішення виконкому Роздільнянської міського зїзду депутатів №12 від 19.01.1983 року. (а.с.3)

Відповідно до домової книги будинку встановлено, що за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул. Фрунзе,2 окрім позивача зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2006 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2010 року та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2000 року. (а.с.6-7)

На підставі акту не проживання особи за місце реєстрації від 09.07.2018 року, складеного та підписаного заступником міського голови ОСОБА_7, спеціалістом 1 категорії організаційного відділу апарату виконавчого комітету Роздільнянської міської ради ОСОБА_8 та спеціалістом 1 категорії відділу ЖКГ містобудування та архітектура виконавчого комітету Роздільнянської міської ради ОСОБА_9 встановлено, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2010 року, речей вказаних осіб в будинку не виявлено. (а.с.8)

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1967 року. Зазначила, що дійсно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними дітьми позивача. Вказаний осіб свідок знає, оскільки вони навчались в ЗОШ №2 в м. Роздільна де вона працює вчителькою, однак вже довгий час їх не бачила. Пояснила, що ОСОБА_2 після того, як народила дитину, привезла сина к батькам та поїхала в невідому напрямку. Дитина з 7 років знаходиться на утримання бабусі та дідуся ОСОБА_1, зараз навчається в 7 класі. Мати ОСОБА_2 дитиною не цікавиться, не приїжджає додому. Відповідача ОСОБА_4 свідок ОСОБА_10 не знає та ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 з 1980 року. Зазначила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знала з дитинства, однак вже довгий час їх не бачила. Щодо ОСОБА_2 зазначила, що остання народила дитину, привезла її батькам, після чого поїхала та більш не приїжджала. ОСОБА_3 не бачила більше 10 років. Щодо ОСОБА_4 свідок зазначила, що не знає вказану особу.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання в частині непроживання в будинку тривалий час ОСОБА_2 та ОСОБА_4 об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: вул.Радісна,2, м. Роздільна Одеської області (що підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок), а тому має право вимагати визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом.

Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад статті 71,72,116, 156 ЖК УРСР, ст.405 ЦК), а саме: від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (надалі Закон) «зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть». Як випливає із цієї норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про:

1)про позбавлення права власності на житлове приміщення;

2)позбавлення права користування житловим приміщенням;

3)визнання особи безвісно відсутньою;

4)оголошення фізичної особи померлою.

Закон є спеціальним нормативно правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог:

1)про позбавлення права власності на житлове приміщення;

2)про позбавлення права користування житловим приміщенням;

3)про визнання особи безвісно відсутньою;

4)про оголошення фізичної особи померлою.

В постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року по справі №6-57цс11 викладена правова позиція щодо зняття особи з реєстраційногообліку. Так, вирішення питання щодо зняття особи з реєстраційного обліку цілком залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК).

В своїй позовній заяві позивач просить «усунути перешкоди в користуванні, розпорядженні його власністю, а саме будинком, розташованим по вул.Радісна,2, м.Роздільна Одеської області шляхом примусового зняття з реєстрації по даній адресі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та визнати вказаних осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Радісна,2, м. Роздільна Одеської області.

Однак вимоги щодо примусового зняття з реєстрації не передбачені законодавством України, а отже у вказаній частині позову необхідно відмовити.

Що стосується вимоги про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право на користування житловим приміщення за адресою: Одеська область м. Роздільна вул. Радісна,2, суд вважає можливим задовольнити вказану вимогу, оскільки останні за місцем реєстрації не проживають більше року без поважних причин, їх речі в будинку відсутні, за комунальні послуги останні не сплачують, чим порушуються права позивача як власника будинку на вільне володіння, користування та розпорядження належним йому майном.

Щодо позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_3, суд наголошує наступне.

Судом встановлено, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 11.01.2012 року ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування вказаного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до особової справи №80/2012, заведеної Роздільнянським МВ КВІ УДПтСУ в Одеській області встановлено, що ОСОБА_3 перебував на обліку в КВІ з 13.06.2012 року до 23.01.2013 року за місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідно до вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.05.2014 року ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 321, ч.1 ст. 201 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавленні волі. На підставі ст. ст. 75,76 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до особової справи №79/2014, заведеної Роздільнянським МВ КВІ УДПтСУ в Одеській області встановлено, що ОСОБА_3 взято на облік в КВІ з 23.06.2014 року за місцем реєстрації: Одеська область м. Роздільна, вул. Радісна, 2.

При ознайомленні з матеріалами особової справи судом встановлено, що співробітниками поліції було проведено профілактичні бесіди з засудженим ОСОБА_3 і відвідано його за місцем реєстрації та проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується рапортами дільничного інспектора поліції та долученими до них письмовими поясненнями самого засудженого ОСОБА_3 від 29.09.2014 року та від 18.03.2015 року.

Вказане також підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_1 - позивача по вказаній цивільній справі від 29.09.2014 року, які містяться в особовій справі №79/2014, в яких позивач підтверджує, що його син ОСОБА_3 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, та від 08.06.2015р. , в яких позивач зазначає, що його син ОСОБА_3 раніше дісно проживав в його будинку, алек біля півроку не проживає та його місце знаходження йому не відомо.

07.10.2015 року ОСОБА_3 взято під варту, а вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.11.2015 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено покарання на підставі ст.71 КК України у вигляді позбавленні волі на строк 5 років і 14 днів з відбування покарання в кримінально виконавчій установі закритого типу.

На даний час ОСОБА_3 відбуває покарання в Одеській виправній колонії №14.

Таким чином, як встановлено з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 не був відсутнім за місцем реєстрації більше року без поважних причин.

В судовому засіданні матеріалами справи стверджено, що відповідач ОСОБА_3, будучи зареєстрованим в належному позивачеві житловому будинку за адресою: Одеська область м. Роздільна вул. Радісна, 2 не проживає в ньому з 2015 року у звязку із взяттям його під варту та відбуттям покарання за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.11.2015 року.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що позивачем в судовому засіданні не доведено факт відсутності відповідача ОСОБА_3 без поважних причин понад один рік за місцем його проживання в житловому будинку за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул. Радісна, 2, у звязку з взяттям його під варту та подальшим засудженням, а тому позовні вимоги в частині визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право на житло в будинку за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул. Радісна , 2 задоволенню не підлягають.

Показання свідків в частині тривалого непроживання відповідача ОСОБА_3 в будинку позивача спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зазначеними вище, а тому до уваги не приймаються.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи чи остаточного рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На підставі ст.405 Цивільного кодексу України, керуючись ст. 81, 259, 263-265, 268, 288, 289 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Роздільнянська міська рада Одеської області про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10 (Фрунзе), 2 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул. Радісна, 2, яке належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, на праві власності.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_12, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10 (Фрунзе), 2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул. Радісна,2, яке належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, на праві власності.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу на протязі 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини на протязі 30 днів з дня складання повного судового рішення до апеляційного суду Одеської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (імя) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_13;

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_13;

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_14, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_13;

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_12, ІПН: НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_13;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Роздільнянська міська рада Одеської області, розташована за адресою: Одеська область м. Роздільна, вул. Муніципальна,17;

Повний текст рішення складено 20 листопада 2018 року.

Суддя І. В. Бобровська