Справа № 473/4106/17
РІШЕННЯ

іменем України

"07" березня 2018 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Вуїва О.В.,

при секретарі судового засідання Заблоцькій М.М.,

за участю відповідача ОСОБА_1 (який одночасно є представником третьої особи ФГ «М-Урожай»), його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Фермерське господарство «М-Урожай», про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2017 року Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області (далі Управління) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої рибним запасам України в розмірі 46 905,57 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 15 серпня 2017 року о 20 год. 20 хв. в с. Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, на південній околиці, із ставу, який є водним обєктом, утвореним шляхом зарегулювання ділянки річки Білоусівка, яка відноситься до придаткової системи р. Південний Буг ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.12 «Інструкції про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах», затвердженої наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 січня 2008 року №4, п. 33 «Порядку здійснення спеціального використання водних біоресурсів у внутрішніх рибогосподарських водних обєктах /їх частинах/, внутрішніх морських водах, територіальному морі, виключній /морській/ економічній зоні та на континентальному шельфі України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2015 року №992, п.п. 6.1.8, 9.9.1, 9.9.7 «Правил промислового рибальства в басейні Чорного моря», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 08 грудня 1998 року №164, з пластикового весляного човна здійснював незаконний лов риби, не маючи дозволу на промисел, із використанням промислових знарядь лову без бирок, тобто забороненими до використання, а саме сіток мисинових загальною кількістю 5 штук, виловивши сазана у кількості 14 штук загальною вагою 9 кг., білий амур у кількості 1 штука вагою 0,5 кг., карася у кількості 1 штука вагою 0,3 кг., чим заподіяв шкоду рибним запасам України у вищевказаному розмірі.

Оскільки відповідач добровільно заподіяну ним шкоду не відшкодував, а тому позивач просив про таке відшкодування в судовому порядку.

Ухвалами від 12 грудня 2017 року судом відкрито провадження у справі, проведено підготовчі дії та справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІІ ЦПК України суд продовжив розгляд справи за правилами ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (п. 1 ч. 1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України).

Ухвалою суду від 17 січня 2018 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено ФГ «М-Урожай».

07 лютого 2018 року представником відповідача ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву в якому останній вказував, що на час вилову риби став перебував в оренді ФГ «М-Урожай», орендарю надано дозвіл на спеціальне використання обєкта оренди для промислового рибальства. ОСОБА_1 не перебував в трудових відносинах з ФГ «М-Урожай», а здійснював вилов на підставі договору доручення в якості представника господарства, тобтоне є субєктом правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та не повинен нести за нього жодну відповідальність. Водночас виловлена риба є власністю орендаря, а не держави, а тому вимоги позивача про відшкодування шкоди, завданої рибним запасам України є безпідставними.

19 лютого 2018 року представником позивача подано відповідь на відзив. Не погоджуючись з ним, останній вказував, що:

-ОСОБА_1 на час вилову риби був посадовою особою, а саме завідувачем ФГ «М-Урожай», що встановлено в постанові від 03 жовтня 2017 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 85 КУпАП, а тому твердження про протилежне є безпідставними;

-ФГ «М-Урожай», як орендарем ставу, де здійснено незаконний вилов риби, не здійснювалися щорічні роботи із його зариблення, а тому твердження про те, що виловлена риба є власністю орендаря, а не держави, є необґрунтованими.

За такого представник позивача наполягав на задоволенні позову.

Представник позивача в судове засідання не зявився. Згідно заяви, що направив на адресу суду, просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 (який одночасно є представником третьої особи ФГ «М-Урожай») та його представник ОСОБА_2в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника позивача, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів для її вирішення.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 (який одночасно є представником третьої особи ФГ «М-Урожай»), його представника ОСОБА_2,дослідивши матеріали цивільної справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 15 серпня 2017 року о 20 год. 20 хв. в с. Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, на південній околиці, із ставу, який є водним обєктом, утвореним шляхом зарегулювання ділянки річки Білоусівка, яка відноситься до придаткової системи р. Південний Буг ОСОБА_1 в порушення вимог п. 2.12 «Інструкції про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах», затвердженої наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 січня 2008 року №4, п. 33 «Порядку здійснення спеціального використання водних біоресурсів у внутрішніх рибогосподарських водних обєктах /їх частинах/, внутрішніх морських водах, територіальному морі, виключній /морській/ економічній зоні та на континентальному шельфі України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2015 року №992, п.п. 6.1.8, 9.9.1, 9.9.7 «Правил промислового рибальства в басейні Чорного моря», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 08 грудня 1998 року №164, з пластикового весляного човна здійснював незаконний лов риби, не маючи дозволу на промисел, із використанням промислових знарядь лову без бирок, тобто забороненими до використання, а саме сіток мисинових загальною кількістю 5 штук, виловивши сазана у кількості 14 штук загальною вагою 9 кг., білий амур у кількості 1 штука вагою 0,5 кг., карася у кількості 1 штука вагою 0,3 кг.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду від 03 жовтня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином оспорювання однією зі сторін обставин, встановлених в постанові від 03 жовтня 2017 року не приймаються судом до уваги.

В іншій частині, аналізуючи вимоги та заперечення сторін, суд виходить з наступного.

Згідно договору оренди землі від 21 липня 2005 року земельна ділянка зі ставом, що розташований на південній околиці с. Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, передані в довгострокову оренду ОСОБА_3 строком на 25 років з метою промислового розведення риби.

Відповідно до договору про спільну діяльність у сфері рибного господарства від 11 листопада 2008 року ОСОБА_3 та ФГ «М-Урожай» домовилися про здійснення спільної діяльності на Дорошівському ставі з промислового розведення риби з метою отримання прибутку. Строк дії договору синхронізовано зі строком дії договору оренди землі.

В 2011 році за замовленням ОСОБА_3 Херсонською лабораторією аквакультури розроблено режим рибогосподарської експлуатації Дорошівського ставу, який 01 жовтня 2011 року затверджено Державним агентством рибного господарства України (погоджено з Головним державним управлінням охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області та Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Миколаївській області).

10 липня 2014 року Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області надало ФГ «М-Урожай» дозвіл на спеціальне використання водних біоресурсів, а саме на використання ставу, що розташований на південній околиці с. Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області для промислового рибальства зі строком дії до 10 липня 2019 року.

Вказаними режимом та дозволом встановлено обсяги щорічного вселення та можливого вилучення орендарем водних біоресурсів протягом 2014-2019 років. До переліку дозволених для вилучення водних біоресурсів включено карася, білий амур, сазана (коропа).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про тваринний світ» до обєктів тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, зокрема, відносяться риби в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки, тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі.

Згідно п. 4 ч. 2 громадяни відповідно до закону зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в незаконному вилученні об'єктів тваринного світу з природного середовища.

Ст.1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» визначено, що добування (вилов) - це є вилучення водних біоресурсів із середовища їх перебування.

При цьому водні біоресурси - це сукупність водних організмів (гідробіонтів), життя яких неможливе без перебування (знаходження) у воді. До водних біоресурсів належать прісноводні, морські, анадромні та катадромні риби на всіх стадіях розвитку, круглороті, водні безхребетні, у тому числі молюски, ракоподібні, черви, голкошкірі, губки, кишковопорожнинні, наземні безхребетні у водній стадії розвитку, водорості та інші водні рослини.

Саме водні біоресурси, відповідно до законодавства, можуть бути вилучені (добуті) з водних обєктів у порядку загального або спеціального використання, тобто, в результаті промислового, любительського або спортивного рибальства (ст.ст. 17, 25 27 «Про тваринний світ»).

Натомість, згідно Закону України «Про аквакультуру», обєктами аквакультури є риба та інші гідробіонти, що використовуються з метою розведення, утримання та вирощування в штучних умовах (ст. 1 Закону України «Про аквакультуру»).

Обумовлені обєкти, відповідно до ч. 3 ст. 6 вищевказаного Закону, це ті, що розведені, утримуються та/або вирощуються суб'єктами аквакультури у межах наданих їм, відповідно до закону, у приватну власність, в користування рибогосподарських водних об'єктів (їх частин), рибогосподарських технологічних водойм, акваторій (водного простору) внутрішніх морських вод, територіального моря, виключної (морської) економічної зони України, у межах належних їм технологічних пристроїв і споруд (рибницький басейн, плавучий рибницький садок тощо) або набуті іншим не забороненим законом шляхом, перебувають у їх приватній власності.

Тобто закон розмежовує поняття «водні біоресурси» та «обєкти аквакультури». Якщо перші до моменту їх законного вилучення з природного середовища є власністю держави, то другі це власність субєкта господарювання на усіх стадіях промислу незалежно від їх вилучення з природного середовища за умови дотримання режиму та дозволу на використання водного обєкта.

Аналогічні правила викладені в ст.ст. 37, 39 «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», згідно яких водні біоресурси можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

У власності суб'єктів господарювання та фізичних осіб, іноземців, осіб без громадянства, а також іноземних юридичних осіб можуть перебувати окремі види водних біоресурсів, які на законних підставах, з додержанням умов та правил добування вилучені з природного середовища або розведені у штучно створених умовах, що підтверджено документами, які засвідчують законність їх набуття.

Права суб'єктів рибного господарства охороняються законом.

Припинення права користування або права власності на водні біоресурси застосовується лише у випадках, передбачених цим Законом.

З матеріалів справи (а.с. 75-81) вбачається, що у квітні 2017 року ФГ «М-Урожай», будучи орендарем Дорошівського ставу, відповідно до режиму рибогосподарської експлуатації Дорошівського ставу та дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів придбало зарибок товстолоба, коропа, білого амура загальною вагою 350 кг. та здійснило зариблення ставка з метою їх вирощування та подальшого вилову.

Таким чином вказані обєкти не підпадають під визначення загального або спеціального водокористування (вилову або добуванню водних біоресурсів), а є обєктами аквакультури та належать не державі, а ФГ «М-Урожай».

За встановлених обставин вимоги Управління про відшкодування шкоди, завданої рибним запасам України (в частині вилову сазана та білого амура) не ґрунтуються на вимогах закону.

Однак стороною відповідача жодним чином не доведено аналогічних обставин відносно вилову карася в кількості 1 штуки вагою 0,3 кг., зокрема щодо проведення орендарем робіт із зариблення ставка цим видом риб та їх промислове вирощування. Тому в цій частині шкода підлягає відшкодуванню, оскільки вилов був здійснений з порушенням встановлених правил, а виловлена риба не є власністю орендаря, а відноситься до обєкта водних біоресурсів.

Згідно наданого розрахунку розмір шкоди, заподіяний виловом карася становить 119,57 грн.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4 грн. (1 600 грн. (розмір судового збору, необхідний до сплати при подачі позову) х 0,25 % (процент задоволених вимог)).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Фермерське господарство «М-Урожай», про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (Миколаївська обл., Вознесенський р-н, с. Дорошівка, вул. Степова, 15, ідент. номер НОМЕР_1) на користь держави (Банк ГУ ДКСУ в Миколаївській області, р/р 00113, , МФО 826013, код платежу 21081100, одержувач: Державний бюджет Вознесенського району) завдану рибним запасам держави шкоду в розмірі 119 (сто девятнадцять) гривень 57 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (Миколаївська обл., Вознесенський р-н, с. Дорошівка, вул. Степова, 15, ідент. номер НОМЕР_1) на користь Управління Державного агентства рибного господарства у Миколаївській області (м. Миколаїв, пр. Героїв України, 1-а, ) 4 (чотири) гривні судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12 березня 2018 року.

Суддя : О.В. Вуїв