РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарях Корніюк Т.О., Вараниці А.П.,

позивача ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності та поділ майна в натурі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності та поділ майна в натурі.

Свою позовну заяву обґрунтувала тим, що з 15 липня 2006 року перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 152.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_7 Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 22.07.2016 року шлюб між ними розірвано.

В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства ними було набуто: квартиру АДРЕСА_1, яка була придбана за договором купівлі-продажу № 2-1950 від 22.10.2009 року, а право власності було зареєстровано за відповідачем, автомобіль «Opel Vivaro», 2005 року випуску, № кузова WOLF7BCB65V637644, реєстраційний номер НОМЕР_1, який 25.02.2014 року було зареєстровано за відповідачем, автомобіль марки «Mercedes Benz» моделі «Vito», 2005 року випуску, № кузова WDF5423, який було зареєстровано в органах МВС на її імя.

Незважаючи на те, що автомобіль «Mercedes Benz» моделі «Vito», 2005 року випуску, був зареєстрований на неї, як власника, однак відповідач ОСОБА_3, без її згоди відчужив автомобіль третій особі, шляхом його продажу.

Про вказану обставину їй стало відомо лише 16.02.2017 року отримавши відповідну інформацію від Територіального сервісного центру 0744 Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області.

Вказане майно являється обєктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто її власністю та власністю відповідача.

З початку 2015 року відповідач розпочав створювати сварки, виражати агресію відносно неї та дітей, а тому з березня 2016 року вона була змушена розпочати проживати окремо від відповідача, шляхом найму окремої квартири, оскільки відповідач по сьогоднішній день залишається проживати у вищевказаній спірній квартирі, що фактично унеможливлює їхнє спільне проживання в одній квартирі.

Вже тривалий час відповідач ОСОБА_3 ухиляється здійснити в добровільному порядку поділ між ними спільного майна.

Враховуючи такі істотні обставини, як відсутність участі відповідача у вихованні дітей, ненадання матеріальної допомоги по утриманню дітей, а тим більше їхньої спільної доньки, яка є інвалідом першої групи та потребує значних матеріальних витрат, які повязані з її лікуванням, доглядом та особливими умовами проживання, а також те, що діти проживають з нею та перебувають на її утриманні та внаслідок агресивної поведінки відповідача відносно неї та дітей, що унеможливлює спільне проживання в одній квартирі з відповідачем, внаслідок чого вона вимушена винаймати житло, крім того враховуючи і той факт, що відповідач без її згоди, шляхом підробки документів відчужив один із автомобілів, а кошти витратив виключно у власних інтересах, а тому вважає, що суд може в даному випадку відступити від принципу рівності часток подружжя, визначивши її частку у спільній власності в розмірі 2/3.

За таких обставин, враховуючи вказані істотні обставини, вважала, що слід розподілити між ними майно в натурі, шляхом виділу їй у приватну власність квартиру АДРЕСА_1, а відповідачу залишити автомобіль «Opel Vivaro», 2005 року випуску.

Крім того, враховуючи той факт, що відповідач продав автомобіль марки «Mercedes Benz» моделі «Vito», 2005 року випуску, без її згоди, а кошти від його продажу залишив собі, вважає можливим, в порядку поділу спільного майна подружжя, стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію в розмірі 2/3 частини середньо ринкової вартості вказаного автомобіля, в сумі 315955 грн. 65 коп., виходячи з вартості автомобіля в сумі 473933 , 47 грн.

Вважає, що саме такий порядок поділу майна в натурі, надасть можливість в повній мірі забезпечити матеріальну базу для подальшого розвитку та виховання їхній спільних дітей.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області в даній справі від 02 березня 2017 року задоволено заяву позивача та в порядку забезпечення позову накладено арешт на квартиру № 50 в будинку №103 на вул. Ковельській в м. Володимир-Волинському Волинської області, реєстраційний номер майна: 11858231, та транспортний засіб «Opel Vivaro», 2005 року випуску, № кузова WOLF7BCB65V6376442, реєстраційний номер НОМЕР_1, право власності на які зареєстроване за ОСОБА_3.

В подальшому ОСОБА_1 неодноразово змінювала, збільшувала та зменшувала, а також уточнювала свої позовні вимоги.

Так, 14 вересня 2017 року позивач з врахуванням проведення нею оцінки майна та понесених при цьому судових витрат просила внести зміни до позовної заяви,збільшивши при цьому ціну позову до 728310 гривень.

16 листопада 2017 року позивач подала заяву про уточнення нею позовних вимог, та з врахуванням рухомого майна, яке залишилось у спірній квартирі, якою користується відповідач, встановила ціну позову в розмірі 766660 гривень.

У звязку із суттєвими розбіжностями у оцінці спірного транспортного засобу «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_1, а також не досягнення сторонами згоди щодо його вартості 16 листопада 2017 року за клопотанням сторін ухвалою суду було призначено судову автотоварознавчу експертизу, та провадження в справі було зупинене.

14 лютого 2018 року після отримання висновку авто товарознавчої експертизи, провадження у справі було відновлено.

В судовому засіданні 22 лютого 2018 року позивач ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_2 подали заяву в останній редакції позовних вимог, згідно якої з урахуванням проведеної оцінки майна, просили визнати спільною сумісною власністю подружжя наступне майно: квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль «Opel Vivaro», 2005 року випуску, № кузова WOLF7BCB65V637644, реєстраційний номер НОМЕР_2. Від позовних вимог щодо стягнення з відповідача грошової компенсації в розмірі 2/3 частини середньо ринкової вартості вказаного автомобіля марки «Mercedes Benz» моделі «Vito», 2005 року випуску, в сумі 315955 грн. 65 коп., позивач відмовилася.

Просила поділити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 наступним чином:

Виділити ОСОБА_1 у приватну власність 2/3 частини квартири АДРЕСА_1. Залишити за ОСОБА_3 право власності на автомобіль «Opel Vivaro», 2005 року випуску, № кузова WOLF7BCB65V637644, реєстраційний номер НОМЕР_1 та на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

В ході розгляду справи відповідач ОСОБА_3 та його представник позов заперечували повністю. Заперечення аргументували тим, що спільне проживання позивача із дітьми не є підставою для відступлення від принципу рівності часток у спільному майні подружжя, оскільки відповідач також бере участь у їх утриманні та вихованні. Будь-яких належних, достовірних та недопустимих доказів, того, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї позивачем суду не додано. Відповідач сплачує регулярно аліменти на утримання дітей, згідно рішення суду. Не маючи стабільного заробітку, надавав матеріальну допомогу, незважаючи на те, що ОСОБА_1 отримує щомісячну соціальну допомогу по догляду за дитиною інвалідом і пенсію дитини. Тому не вбачається будь-яких законних підстав для відступлення від рівності часток та встановлення позивачу ОСОБА_1 частки у розмірі 2/3 у праві спільної сумісної власності. Крім того, не визнали штучне збільшення ціни позову.

В останній редакції позовних вимог відповідач та його представник позов визнали частково, погодившись із запропонованим позивачем способом поділу майна, однак заперечив вказану позивачем ціну позову, зазначив, що вона є штучно збільшена позивачем та повинна відповідати реальній вартості майна, яке розподіляється судом, без врахування іншого рухомого майна, що знаходиться у квартирі, яке не є предметом позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 15 липня 2006 року перебували в шлюбі, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 152.

ОСОБА_7 - Волинського міського суду Волинської області від 22 липня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано.

Також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони в шлюбі мають двох дітей: дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 квітня 2017 року стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі по 850 (вісімсот пятдесят) грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 01 березня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Крім того судом встановлено, що під час перебування у шлюбі, 26 жовтня 2009 року сторони придбали квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Волинське бюро технічної інвентаризації», з якого вбачається, що вказана квартира зареєстрована за ОСОБА_3 на праві особистої власності на підставі договору купівлі-продажу 2-1950 від 22.10.2009 року, посвідченого Володимир-Волинською державною нотаріальною конторою.

Згідно звіту фізичної особи підприємця про оцінку квартири АДРЕСА_1 ринкова вартість зазначеної квартири станом на 14.09.2017 року складає 473431 грн. Із вказаною оцінкою квартири погодилися обидві сторони.

Відповіддю Територіального сервісного центру 0744 Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області підтверджується, що відповідно до бази даних МВС України у Волинській області транспортний засіб марки «Opel Vivaro», 2005 року випуску, № кузова WOLF7BCB65V637644, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстровано за громадянином ОСОБА_3 .

За клопотанням сторін у справі призначалася автотоварознавча експертиза для визначення дійсної ринкової вартості автомобіля марки « Opel Vivaro», 2005 року випуску, № кузова WOLF7BCB65V637644, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Так, згідно висновку №9248 судової автотоварознавчої експертизи від 01 лютого 2018 року проведеної судовим експертом Львівського НДІСЕ Волинського відділення вбачається, що ринкова вартість автомобіля марки «Opel Vivaro», 2005 року випуску, № кузова WOLF7BCB65V637644, реєстраційний номер НОМЕР_1, складає 158147 грн.

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1 та 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11).

При вирішення справ про поділ спільного майна подружжя мають значення такі обставини як обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сімї.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, за якими у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Лише у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України.

Відповідно до положень ст.ст. 77, 78, 80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що набута сторонами в період шлюбу квартира та автомобіль є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Відтак, суд вважає наявними всі законні підстави для задоволення уточнених позовних вимог в повному обсязі, шляхом виділу у приватну власність ОСОБА_1 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, а також залишення відповідачу ОСОБА_3 право власності на автомобіль «Opel Vivaro», 2005 року випуску, № кузова WOLF7BCB65V637644, реєстраційний номер НОМЕР_1 та на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Як встановлено в судовому засіданні та погоджено сторонами вартість зазначеної квартири складає 473431 грн., а вартість автомобіля «Opel Vivaro» складає 158147 грн.

Відтак запропонований сторонами спосіб поділу спільного майна подружжя повністю відповідає принципу рівності часток подружжя у ньому, оскільки в такому випадку вартість 2/3 частини квартири, яка виділиться позивачу становить 315620, 67 грн., а вартість іншої 1/3 частини квартири та вартість автомобіля, який залишиться у власності відповідача дорівнюватиме 315957, 33 грн. Тобто різниця у поділі, з врахуванням такої оцінки майна є незначною та складатиме 336, 66 грн. Однак суд в даному випадку приймає такий спосіб поділу майна подружжя, оскільки він погоджений сторонами.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Під час прийняття рішення у справі, суд приходить до висновку, що заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 березня 2017 року, слід залишити в силі до набрання рішенням законної сили.

Стосовно розподілу судових витрат, суд виходить із наступного.

Позивач згідно ухвали Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02.03.2017 року звільнена від сплати судового збору, відповідно до положень статті ст.8 Закону України «Про судовий збір ». Відповідач не звільнений від його сплати.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ст. 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Оскільки при зверненні до суду позивач не сплачувала судового збору, як особа звільнена від його сплати, тому вказаний судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Як слідує з висновку про вартість обєкта оцінки, який наданий позивачем, ринкова вартість спірної квартири станом на 14 вересня 2017 року становить 473431 грн. Вказана сума також була погоджена сторонами при розгляді справи про поділ вказаного подружжя. Суд визнав права власності за позивачем на 2/3 частки цієї квартири, тобто задовольнив позовні вимоги на 315620,67 грн.

З врахування встановленої у статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за позовну вимогу майнового характеру у розмірі 1%, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 3156, 21 грн. за позовну вимогу про визнання права власності на 2/3 частки квартири. (473431 х 2/3=3156 грн. 21 коп.).

Відповідно до ст.ст.137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути документально підтверджені судові витрати: по оплаті експертизи в розмірі 500 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 63-65, 69, 70, 72 СК України, ст.ст.368, 372 ЦК України, ст.ст. 12, 78, 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, кв.№50) до ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6) про визначення часток у спільній сумісній власності та поділ майна в натурі задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1, автомобіль «Opel Vivaro», 2005 року випуску, № кузова WOLF7BCB65V637644, реєстраційний номер НОМЕР_1, спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Виділити у приватну власність ОСОБА_1 2/3 частини квартири АДРЕСА_1

Залишити за ОСОБА_3 право власності на автомобіль «Opel Vivaro», 2005 року випуску, № кузова WOLF7BCB65V637644, реєстраційний номер НОМЕР_1, та на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Накладений ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 березня 2017 року арешт на квартиру № 50 в будинку №103 на вул. Ковельській в м. Володимир-Волинському Волинської області, а також на транспортний засіб «Opel Vivaro», 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1 скасувати з дня набрання рішення законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 3156 (три тисячі сто пятдесят шість) грн. 21 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати за проведення експертної оцінки квартири в розмірі 500 (пятсот) гривень.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02 березня 2018 року.

Головуючий (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер