Справа № 369/7753/18
Провадження № 2/369/3003/18
10.10.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Ковриженко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних із виплатою страхового відшкодування,
У липні 2018 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, посилаючись на те, що 01 грудня 2015 року, приблизно о 00.00 годині, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1, по автодорозі «Київ-Чоп, під час зміни напрямку руху не переконалася, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, в наслідок чого допустила зіткнення з автомобілем марки «ОПЕЛЬ», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що спричинило механічні пошкодження, зазначених транспортних засобів.
Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Святошинського районного суду міста Києва від 25 березня 2016 року по справі № 759/3848/16-п. Подальшим провадженням по даній справі, адміністративне провадження було закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного покарання.
В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль автомобіль марки «ОПЕЛЬ», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «СК «СКАЙД», на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних,транспортних засобів № АІ-№ 5700928, терміном дії з 20.12.2014 року по 19.12.2015 року.
Згідно № 5647/11/16, від 30 листопада 2016 року, про ощнку транспортного засобу - легкового автомобіля марки «Опель-Вектра», державний номерний знак НОМЕР_2, складеного в ТОВ «Сател Груп», оцінювачем-автотоварознавцем ОСОБА_4, встановлено, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу легкового автомобіля марки «Опель-Вектра», державний номерний знак НОМЕР_2, складає 144 636, 35 грн., з ПДВ.
Зазначена шкода, особисто винуватцем ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. На час скоєння даної ДТП, водій ОСОБА_1, не мала чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання страхового відшкодування, 15 листопада 2016 року, звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою.
Також відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закону,МТСБУ здійснило оплату за послуги аварійного комісара в розмірі 626,00 грн.
У судове засідання представник позивача Моторно (транспортного) страхового бюро України не з'явився, повідомлявся належним чином, просив справу розглянути в його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити.
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з'явилася, повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі
Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01 грудня 2015 року, приблизно о 00.00 годині, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Ніссан», державний номерний знак НОМЕР_1, по автодорозі «Київ-Чоп, під час зміни напрямку руху не переконалася, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, в наслідок чого допустила зіткнення з автомобілем марки «ОПЕЛЬ», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що спричинило механічні пошкодження, зазначених транспортних засобів.
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 22.11.2016р. по справі № 759/3848/16-п ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Подальшим провадженням по даній справі, адміністративне провадження було закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного покарання.
В результаті даної ДТП що сталася з вини водія ОСОБА_1 (далі - Відповідач), був пошкоджений автомобіль марки «ОПЕЛЬ», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «СК «СКАЙД», на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних,транспортних засобів № АІ-№ 5700928, терміном дії з 20.12.2014 року по 19.12.2015 року.
15.11.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.
Відповідно до Звіту № 5647/11/16, від 30 листопада 2016 року, про ощнку транспортного засобу - легкового автомобіля марки «Опель-Вектра», державний номерний знак НОМЕР_2, складеного в ТОВ «Сател Груп», оцінювачем-автотоварознавцем ОСОБА_4, встановлено, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу легкового автомобіля марки «Опель-Вектра», державний номерний знак НОМЕР_2, складає 144 636, 35 грн., з ПДВ.
Наказом МТСБУ від 25.01.2017 року № 634 фінансовому управлінню необхідно сплатити відшкодування на рахунок ОСОБА_3 підлягає сума до сплати 40 432,68 грн., за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Виплата страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням № 634рв, від 31.01.2017 року.
Також відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закону,МТСБУ здійснило оплату за послуги аварійного комісара в розмірі 626,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № СФ-0000371, від 09.12,2016 року, Актом виконаних робіт від 30.11.2016 року
Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Відповідно до вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди також додаються витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
За правилами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
За правилами ст. 38 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлене право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до особи, яка заподіяла шкоду.
Відповідно до вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» оскільки в силу ст. 452 ЦК України особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред'явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Регресна вимога може бути пред'явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо).
Згідно ст. 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Оскільки в судовому порядку було встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження автомобіля, суд дійшов висновку, що вимога позивача Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.
За правилами ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача МТСБУ.
Керуючись п.п. 2, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст.ст. 6, 22, 29, 38, 39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 979, 993, 1191 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 81, 141, 259, 268, 284, ЦПК України, -
Інформація про відповідача: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса місця проживання: АДРЕСА_1.
Повне заочне рішення суду складено 22 жовтня 2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного заочного рішення суду.
Суддя Ковальчук Л.М.