Справа № 314/347/18
Провадження № 2/314/517/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2018 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі судді Мануйлової Н.Ю., секретар судового засідання Рясна А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №314/347/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Запорізького обласного управління про зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області про зняття арешту, в якому просить зняти арешт з нерухомого майна будинку, розташованого за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, м. Вільнянськ, вул. Некрасова, буд. 47, який належав ОСОБА_2, накладений державною нотаріальною конторою 09.10.2005 року, реєстраційний номер обтяження 2473167.

01.03.2018 року в судовому засіданні представник Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_3 заявила, що підстав для визначення Вільнянської нотаріальної контори Запорізької області як відповідача немає, оскільки стосовно накладення заборони відчуження обєкту нерухомого майна житлового будинку по вул. Некрасова, буд. 47, м. Вільнянськ, Запорізька область нотаріальна контора виконала виключно функцію реєстратора на підставі повідомлення 12 від 25.08.1989 року від Вільнянського Ощадного банку, нотаріальні дії позивачем не оскаржуються.

Після розяснення судом позивачеві його права на заміну неналежного відповідача відповідно до ст. 51 ЦПК, позивач заявив клопотання про заміну відповідача Вільнянську державну нотаріальну контору Запорізької області просить замінити на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Запорізького обласного управління

Клопотання задоволено, у звязку з чим позивачем була подана уточнена позовна заява до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Запорізького обласного управління про зняття арешту, в якому просить зняти арешт з нерухомого майна будинку, розташованого за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, м. Вільнянськ, вул. Некрасова, буд. 47, який належав ОСОБА_2, накладений державною нотаріальною конторою 09.10.2005 року, реєстраційний номер обтяження 2473167. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує такими обставинами.

Під час оформлення спадкового майна позивач ОСОБА_1 дізнався про те, що на будинок, який належав його померлому батьку ОСОБА_2, накладений арешт.

Згідно із витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів від 29.04.2017 року було зясовано, що на підставі повідомлення, 12 від 25.08.1989 року від Вільнянського Ощадного банку Вільнянською нотаріальною конторою 09.10.2005 року накладено заборону відчуження на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 2473167). Обєкт обтяження будинок за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Некрасова, буд. 47, де на даний час зареєстрований та проживає позивач.

В квітні 2017 року позивач звернувся до Філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» про перевірку інформації щодо наявності заборгованості ОСОБА_2 та перебування в заставі нерухомого майна, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Некрасова, буд. 47. Відповідно до відповіді Філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» інформація по фізичній особі ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) у Банку відсутня, а нерухоме майно, що знаходиться за зазначеною адресою, в заставі не перебуває.

Позивач зазначає, що наявність арешту на майно порушує його право приватної власності, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи справи без його участі й судові витрати просить покласти на нього.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника АТ «Ощадбанк», а також відзив, у якому зазначив, що АТ «Ощадбанк» вважає позовні вимоги позивача незаконними та необргунтованими, оскільки позивачем не наведено доказів, які б вказували на вину Банку в реалізації позивачем своїх прав. Крім того у відзиві зазначено, що належним відповідачем по справі є Вільнянська державна нотаріальна контора Запорізької області як субєкт державної реєстрації прав.

Суд, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Під час оформлення спадкового майна позивач ОСОБА_1 дізнався про те, що на будинок, який належав його померлому батьку ОСОБА_2, накладений арешт.

Згідно із витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів від 29.04.2017 року було зясовано, що на підставі повідомлення, 12 від 25.08.1989 року від Вільнянського Ощадного банку Вільнянською нотаріальною конторою 09.10.2005 року накладено заборону відчуження на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 2473167). Обєкт обтяження будинок за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Некрасова, буд. 47 (а. с. 6).

Відповідно до довідки Філії Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» інформація по фізичній особі ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) у Банку відсутня, а нерухоме майно, що знаходиться за зазначеною адресою в заставі не перебуває (а. с. 8).

Згідно з довідкою Філії Запорізьке обласне управління Ат «Ощадбанк» ТВБВ 10007/0325, у звязку з відсутністю заборгованості за кредитом, згідно ст.17 Закону України «Про іпотеку» та на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» просить зняти заборону за субєктом ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на обєкт нерухомого майна житловий будинок, що розташований за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, м. Вільнянськ, вул. Некрасова, буд. 47, на який була накладена заборона Вільнянською державною нотаріальною конторою від 09.10є.2015 року за № 2473167 (а. с. 9).

Згідно зі ст. ст. 30, 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно зі ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з нормами ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Крім того, відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Судом не можуть бути взяті до уваги твердження представника АТ «Ощадбанк», викладені у відзиві, про неналежності відповідача АТ «Ощадбанк», оскільки Вільнянська державна нотаріальна контора Запорізької області, всупереч зазначеним в запереченні обставинам, не є належним відповідачем, вона виконувала безпосередньо функції реєстратора, накладення арешту на майно ОСОБА_2 здійснювалось на основі повідомлення, 12 Вільнянського Ощадного банку від 25.08.1989 року, вказані нотаріальні дії не оскаржуються позивачем.

Таким чином, враховуючи наведені обставини справи, та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Враховуючи заяву позивача, судові витрати слід залишити за ним.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212, 214-215, 224-226, 292, 294ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, місце проживання: 70002, Запорізька область, м.Вільнянськ, вул. Некрасова, буд.47, РНОКПП НОМЕР_2, до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Запорізького обласного управління, місцезнаходження: 01021, м. Київ, вул. Госпітальна, 12 Г, , про зняття арешту задовольнити.

Зняти арешт, накладений Вільнянською державною нотаріальною конторою від 09.10.2005 за №2473167, з нерухомого майна, будинку №47 по вулиці Некрасова в місті Вільнянськ Запорізької області, який належав ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

11.04.2018