Єдиний унікальний номер 235/1960/13-ц Номер провадження 22-ц/804/506/18
Головуючий в 1 інстанції: Назаренко Г.В.
Суддя-доповідач: Тимченко О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Тимченко О.О.,

суддів: Азевича В.Б., Дундар І.О.,

за участю секретаря судового засідання: Ситніка Д.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу № 235/1960/13-ц за скаргою ОСОБА_2 на рішення державного виконавця, заінтересовані особи: Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2018 року (суддя Назаренко Г.В.), постановлену в приміщенні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із скаргою на рішення начальника відділу Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Кудрінського М.С., в обґрунтування якої зазначила, що в Покровському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходиться зведене виконавче провадження АСВП № 45730426, в яке входять, зокрема, виконавчі провадження № 43472842, № 43677035, № 48333419 про стягнення боргу з ОСОБА_3 на загальну суму 518 887,53 грн. Вказані виконавчі провадження були відкриті за виконавчими листами, виданими на підставі рішень Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11.04.2014р., від 10.06.2015р. В ході примусового виконання арештоване майно боржника було передано для проведення реалізації на електронних торгах. Згідно протоколу проведення електронні торгів від 04.04.218р. № 324854 треті електронні торги щодо реалізації арештованого нерухомого майна - житлового будинку № 31 в м. Покровськ Донецької області, що належить боржнику ОСОБА_3, не відбулися. Однак вимогою начальника ВДВС Кудірнським М.С. в порядку ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 22.05.2018р. № 14.18/22276 відповідно до п.8 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» її було зобов'язано внести на відповідний рахунок ВДВС різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на її користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. Вважає вимогу начальника ВДВС такою, що порушує вимоги ч.8 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження». Із змісту ч.9 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів. Так як вартість будинку на третіх електронних торгах склала 833 700,00 грн., вона зобов'язана внести на відповідний рахунок ВДВС різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на її користь у розмірі 314 812,47 грн. (833700,00 грн. - 518887,53 грн.). Просила суд скасувати вимогу начальника ВДВС Кудрінського М.С. від 22.05.2018р. № 14.18/22276 та зобов'язати начальника ВДВС направити їй вимогу про внесення на відповідний рахунок органу ВДВС різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на її користь, яка відповідає вимогам ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення державного виконавця, заінтересовані особи: Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її скаргу у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не правильно застосовано норми матеріального права, а саме не правильно витлумаченні норми ст. 74 Закон України « Про виконавче провадження», окрім того суд не розглянув вимогу про зупинення реалізації житлового будинку № 31 в м. Покровськ, Донецької області, що належить боржнику ОСОБА_3

Покровським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області подано письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити ОСОБА_2 в задоволенні апеляційної скарги.

В обґрунтування відзиву послався на те, що в провадженні Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби перебуває зведене виконавче провадження № 45730426 про стягнення з ОСОБА_3 на користь стягувачів 2089922,04 грн. До складу зведеного виконавчого провадження входять 2 виконавчі документи № 235/786/15-ц від 23 червня 2015 та 2/235/5/14 від 21 травня 2014 року. В перебіг примусового виконання арештоване майно боржника було передано на реалізацію до ДП « Сетам» Міністерства юстиції України. 25 квітня 2018 року на адреси стягувачів були спрямовані листи, в яких стягувачам запропоновано вирішити питання про залишення за собою нереалізоване майно. 02 травня 2018 року було зареєстровано заяву ОСОБА_2 про залишення за собою нереалізоване майно. 22 травня 2018 року була спрямована Вимога державного виконавця, в якій стягувача було зобов'язано внести на депозитний рахунок ВДВС різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягає стягненню на користь стягувача ОСОБА_2 у розмірі 675 766,47 грн. 12 червня 2018 року начальником Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було здійснено перевірку своєчасності, правильності і повноти виконання зведеного виконавчого провадження АСВП №45730426. Проведеною перевіркою було встановлено, що при складанні Вимоги від 22 травня 2018 року заступником начальника Братусь С.К. були допущенні механічні помилки, в тому числі й арифметичні. Начальником Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області була винесена постанова про виправлення помилки в процесуальному документі. 12 червня 2018 року на адресу ОСОБА_2 направлена постанова про виправлення помилки в процесуальному документі від 12 червня 2018 року. Зазначена постанова отримана ОСОБА_2 16 червня 2018 року і нею не оскаржувалась. Таким чином Вимога від 22 травня 2018 року, яка була предметом оскаржуваних дій, приведена у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що всі допущенні механічні помилки, в тому числі й арифметичні помилки в оскаржуваній Вимозі виправлені.

ОСОБА_2 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Представник Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін, що не з'явились, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суд вважає, що апеляційна скарга задоволеною не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні у ВДВС перебуває зведене виконавче провадження АСВП № 45730426 про стягнення з ОСОБА_3 боргів на користь стягувачів, до складу якого входять 6 виконавчих документів про стягнення боргу на загальну суму 2 089 922,04 грн. До складу зведеного виконавчого провадження входять 2 виконавчі документи № 235/786/15-ц від 23.06.2015 Крансоармійського міськрайонного суду та № 2/235/5/14 від 21.05.2014 Красноармійського міськайонного суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу на загальну суму 515233,53 грн. 04.08.2015 та 27.05.2014 відповідно державним виконавцем були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження. В ході примусового виконання арештоване майно боржника було передано до ДП «СЕТАМ» для проведення реалізації. Згідно протоколу проведення електронних торгів № 324854 від 04.04.2018 не відбулися треті електронні торги щодо реалізації арештованого нерухомого майна, а саме житлового будинку з мансардою, господарськими та побутовими будовами та спорудами на земельній ділянці загальною площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 що належить боржнику ОСОБА_3

25.04.2018. а вих. № 14.18-29/17603 та № 14.18-29/17605 на адреси стягувачів ВДВС були спрямовані листи, в яких стягувачам було запропоновано вирішити питання про залишення за собою нереалізоване майно та зазначено, що відповідно до вимог ст.61 Закону України «По виконавче провадження» у разі, якщо стягував протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові.

02.05.2018 ВДВС за вх. № 291 було зареєстровано заяву ОСОБА_2 про залишення за собою нереалізоване майно з електронних торгів № 324854 від 04.04.2018, які не відбулися. В зазначеній заяві ОСОБА_2 просить на надає згоду на залишення за собою нереалізоване майно, а саме житловий будинок з мансардою, господарськими та побутовими будовами та спорудами на земельній ділянці площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1, що належить боржнику ОСОБА_3

22.05.2018 за вих. № 14.18/22276 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу ОСОБА_2 була спрямована Вимога державного виконавця в порядку ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», в якій стягувача на вимогу ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» було зобов'язано протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця даної вимоги внести на депозитний рахунок ВДВС різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на її користь, у розмірі 675766,47 грн.

12.06.2018р.начальником ВДВС Кудрінським М.С. на підставі ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» було здійснено перевірку своєчасності, правильності і повноти виконання зведеного виконавчого провадження АСВП № 45730426 від 05.12.2014 про стягнення з ОСОБА_3 боргу на користь стягувачів. Проведеною перевіркою було встановлено, що в матеріалах зазначеного виконавчого провадження перебуває Вимога від 22.05.2018, винесена в порядку ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та спрямована на адресу стягувача ОСОБА_2 22.05.2018р. за вих. № 1418/22276. Дана Вимога була винесена на виконання вимог ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі, якщо стягувач виявив своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов'язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок ВДВС різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом.

При складанні зазначеної Вимоги заступником начальника Братусь С.К. були допущені механічні помилки, в тому числі й арифметичні. Враховуючи викладене, керуючись ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» начальником ВДВС була винесена постанова про виправлення помилки в процесуальному документі, а саме внести виправлення до документу «ВИМОГА» в порядку ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 22.05.2018 вих. № 14.18/22276, а саме: з абзацу п'ятого Вимоги від 22.05.2018 виключено слово «початковою», з абзацу шостого Вимоги від 22.05.2018 виключено слово «початковою», з абзацу сьомого Вимоги від 22.05.2018 виключено слово «початковою», а суму 2675 766,47 грн.» замінено на «318 466,47 грн.», а абзаці восьмому Вимоги від 22.05.2018 виключено слово «початковою».

12.06.2018 за вих. № 14.18.29/26132 на адресу позивача ОСОБА_2 була направлена постанова по виправлення помилки в процесуальному документі від 12.06.2018, винесена на підставі ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відмовляючи в задоволені скарги суду першої інстанції виходив з того, що дійсно на станом на дату її спрямування стягувачу за своїм змістом не відповідала вимогам ч.8 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» в частині необхідності стягувачу потягом 10 робочих дів з дня надходження цієї вимоги внести на депозитний рахунок ВДВС різницю між початковою вартістю замість вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на користь стягувача, яка становить 675 766,47 грн., проте згідно з абз.3 ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» начальником відділу було винесено постанову про виправлення помилки в процесуальному документі від 12.06.2018р. , якою внесено виправлення до документі «вимога в порядку ст.. 18 Закону України «про виконавче провадження від 22.05.2018 виз.14.12.22276, а саме: з абзацу п'ятого Вимоги від 22.05.2018 виключено слово «початковою», з абзацу шостого Вимоги від 22.05.2018 виключено слово «початковою», з абзацу сьомого Вимоги від 22.05.2018 виключено слово «початковою», а суму «675 766,47 грн.» замінено на «318 466,47 грн.», з абзацу восьмого Вимоги від 22.05.2018 виключено слово «початковою». Копія зазначеної постанови була отримана стягувачем ОСОБА_2 16.06.2018р. і нею не оскаржувалась. Таким чином, станом на час розгляду скарги судом допущені в оскаржуваній Вимозі граматичні та арифметичні помилки виправлені начальником ВДВС Кудрінським М.С. Отже, підстави для задоволення скарги заявника на теперішній час відсутні.

Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано процедуру реалізації майна, на яке звернено стягнення.

Положеннями частин 6, 7 61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягував протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майн, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

Згідно ч.8 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» зі змінами, внесеними згідно із Законом № 1798-У111 від 21.12.2016, у разі якщо стягував виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов'язаний потягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок державного виконавця різниця між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Частиною 9 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Відповідно до ч.4 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Як вбачається із матеріалів в ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження ВДВС було отримане повідомлення Дніпропетровської філії ДП «СЕТАМ» від 05.04.2018 № 970/23/09 18 про те, що 04.04.2018р. не відбулися електронні торги по наступним лотам: № 269934, про що Системою сформовано проколи від 04.04.2018р., до якого доданий протокол № 324854 проведення електронних торгів (а.с.30). 25.04.2018р. за вих. № 335-7 14.18-29/17603 ВДВС стягувачу ОСОБА_2 було направлено повідомлення про те що треті електронні торги щодо реалізації арештованого нерухомого майна, а саме житлового будинку з мансардою, господарськими та побутовими будовами та спорудами на земельній ділянці загальною площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 що належить боржнику ОСОБА_3, не відбулися; запропоновано вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна в порядку ст.61 Закону України «Про виконавче провадження». Вказане повідомлення отримано стягувачем 28.04.2018р.

02.05.2018р. за вх. № 14-18 на адресу ВДВС надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про залишення за собою нереалізованого майна, а саме житлового будинку з мансардою, господарськими та побутовими будовами та спорудами на земельній ділянці загальною площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_1 що належить боржнику ОСОБА_3

22.05.2018р. за вих. № 14.18/22276 стягувачу ОСОБА_2 була направлена Вимога начальника ВДВС Кудрінського М.С. , яке отримано нею 26.05.2018р., в якій зазначена посадова особа ВДВС вимагала протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця даної вимоги внести на депозитний рахунок ВДВС різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на користь стягувача, яка становить 675766,47 грн., роз'яснені наслідки невиконання вимог п.8 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження».

Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на час направлення вимоги вона не відповідача положенням ч.8 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження».

Вимогами ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи, 12.06.2018 року начальником ВДВС Кудрінським М.С. в межах своїх повноважень, передбачених абз.3 ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про виправлення помилки в процесуальному документі , а саме вимоги в порядку ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» від 22.05.2018 вих. № 14.18/22276,, якою з абзацу п'ятого Вимоги від 22.05.2018 виключено слово «початковою», з абзацу шостого Вимоги від 22.05.2018 виключено слово «початковою», з абзацу сьомого Вимоги від 22.05.2018 виключено слово «початковою», а суму «675 766,47 грн.» замінено на «318 466,47 грн.»,

з абзацу восьмого Вимоги від 22.05.2018 виключено слово «початковою», тому висновок суду першої інстанції про те, що на момент розгляду скарги судом допущені в оскаржуваній вимозі граматичні та арифметичні помилки виправлені, тому відсутні підстави для задоволення скарги, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо незаконності дій начальника ВДВС Кудрінським М.С при винесені постанови про виправлення помилки в процесуальному документі, оскільки законом йому не надано таке право.

Вимогами абз. 3 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачене, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова, посилання заявниці на абз. 4 ч.3 ст. 74 зазначеного Закону є помилковими.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що судом не розглянуто її вимоги про зупинення реалізації житлового будинку № 31 в м. Покровськ Донеіької області, що належить боржнику ОСОБА_3, оскільки це спростовуюся матеріалами справи із яких вбачається, що суд першої інстанції відмовив з задоволені скарги у повному обсязі, його висновок про відмову відповідає вимогам діючого законодавства.

Вимогами п.3 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, проте позивачкою не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що водна зверталась до суду з заявою про зупинення реалізації арештованого майна, тому у державного виконавця підстави для зупинення вчинення виконавчих дій були відсутні.

Згідно з роз'ясненнями пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у п. 15 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою від 03 червня 2016 року № 4), при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Законом України «Про виконавче провадження» у ст. 34 врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця. Таким чином, розглядаючи скаргу на дії державного виконавця у порядку ст. ст. 383, 386, 387 ЦПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів так би мовити «забезпечення скарги» шляхом зупинення реалізації майна, адже за приписами вищевказаних норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Враховуючи, що в ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження , вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволені скарги у повному обсязі.

Суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення оскаржуваного судового рішення без змін, в ухвалі від 26 вересня 2018 року питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, не вирішувалося, підстави для зміни розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, відсутні.

З апеляційної скарги заявник сплатила судовий збір у сумі 352,40 грн. (а.с. 70) .

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги заявника ОСОБА_2 без задоволення, підстави для відшкодування їй судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні, вони покладаються на заявника.

Керуючись ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: О.О.Тимченко

Судді: В.Б. Азевич

І.О.Дундар

Повне судове рішення складено 22 листопада 2018 року.

Головуючий: О.О.Тимченко