АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи: 661/2998/17
Номер провадження: 22-ц/791/537/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року м. Херсон

Апеляційний суд Херсонської області в складі:

Головуючого: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

Суддів: Кузнєцової О.А.

Приходько Л.А.

Секретар: Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 26 січня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Чирського Г.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до редакції газети «Нова Каховка» Новокаховської міської ради про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у місцевій газеті-тижневику «Нова Каховка» Новокаховської міської ради, на сторінці 4, під рубрикою «ІНФОРМАЦІЯ_2», була розміщена стаття під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3».

В статті міститься інформація про те, що він «замкнув юриста водоканалу і судового виконавця в своєму кабінеті під час виконання посадовцями професійних обов'язків та пішов».

Позивач зазначив, що наведена у статті інформація не відповідає дійсності, а заголовок статті та викладені в ній висловлювання носять образливий характер, принижують його честь, гідність та ділову репутацію, як публічної особи, яка обіймає посаду директора ТД «Центральний» ВАТ «Славутич» на якій перебуває на протязі багатьох років та є відомим серед мешканців міста.

ОСОБА_2 просив суд визнати, що поширені редакцією газети «Нова Каховка» Новокаховської міської ради Херсонської області відомості про те, що він, ОСОБА_2, вчинив злочин та знаходиться під слідством, а саме: самим заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3», та, буцімто, «ІНФОРМАЦІЯ_4», - такими, що не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність та ділову репутацію.

Зобов'язати редакцію газети «Нова Каховка» Новокаховської міської ради припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно нього - ОСОБА_2; спростувати недостовірні відомості, поширені нею як у самому заголовку статті «ІНФОРМАЦІЯ_3» так і у тексті статті «ІНФОРМАЦІЯ_4» у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, шляхом публікації тим же шрифтом і поміщенням під рубрикою «Спростування» на тому ж місті шпальти, де містилося недостовірне повідомлення, з обов'язковим посиланням на те, що, як у заголовку, так і в самій статті, редакцією була поширена недостовірна інформація, така, що не відповідає дійсності, ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію.

Стягнути з редакції газети «Нова Каховка» Новокаховської міської ради Херсонської області на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000,00 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 26 січня 2018 року у задоволенні позову відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині заявленої немайнової вимоги щодо захисту честі, гідності та ділової репутації скасувати та ухвалити в цій частині нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі; позовні вимоги про стягнення моральної шкоди залишити без розгляду; вирішити питання стягнення судових витрат по справі.

Статтею 351 ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, а тому Апеляційний суд Херсонської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Херсонського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу редакція газети «Нова Каховка» Новокаховської міської ради Херсонської області, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду від 26.01.2018р., просила скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Зокрема відповідач вказав, що стаття була опублікована на підставі офіційно наданої письмової інформації Новокаховської місцевої прокуратури про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, передбаченому ст.146 ч.1 КК України, а тому ця інформація не підлягає спростуванню.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду скарги був повідомлений відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

За положеннями ст. 270 ЦК України право на повагу до гідності та честі віднесено до видів особистих немайнових прав фізичної особи.

Частиною першою ст. 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом.

Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (ч. 6, 7 ст. 277 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в газеті «Нова Каховка» Новокаховської міської ради Херсонської області НОМЕР_1 на сторінці 4, під рубрикою «ІНФОРМАЦІЯ_2», була опублікована стаття під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_3» наступного змісту: «ІНФОРМАЦІЯ_5» - був надрукований матеріал «ІНФОРМАЦІЯ_6». Зокрема, розповідалось про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4. А замкнені викликали поліцію. Ми писали про те, що факт насильницького «затримання» під ключем уповноважених службовців обурив редакцію, тож маємо намір звернутися із запитом до правоохоронних органів з метою оцінки вчинку ОСОБА_2. Ми так і вчинили. І ось редакція отримала за підписом першого заступника керівника Новокаховської місцевої прокуратури, радника юстиції ОСОБА_3 відповідь, в якій зазначено:ІНФОРМАЦІЯ_7 Вказані матеріали направлені для організації досудового розслідування до слідчого відділу Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області» (а.с.10).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що інформація, яку позивач просить спростувати, була одержана редакцією газети з офіційних джерел про початок проведення досудового розслідування органами досудового слідства, а заголовок статті містить оціночне судженням автора, що виражає його суб'єктивну думку, та спростуванню не підлягають.

Такі висновки суду ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Відповідно до Конституції України життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34).

Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

За змістом статті 277 ЦК України, частини четвертої статті 32 Конституції України, статті 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз'яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одної особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватися незалежно від вини особи, яка її поширила.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» зазначено, що необхідно розрізняти факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У свою чергу фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об'єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об'єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Судження - це те ж саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов'язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз'яснено, що відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки дійсності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні статті 10 Конвенції.

Згідно зі статтею 277 ЦК України і статтею 12 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 29 листопада 2017 року у справі № 6-639 цс 17.

28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та «Бородянський проти Росії» Європейський суд із прав людини наголосив, що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.

Європейський суд із прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: 1) факти, що вважаються загальновідомими; 2) підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; 3) посилання на незалежне дослідження.

Таким чином, враховуючи висновок Європейського суду з прав людини, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.

Крім того, у разі якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальної сфери, спорту чи в будь-якій іншій галузі).

Слід враховувати, що публічні особи підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Право на недоторканість ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли така особа доведе, що інформація про нього була поширена з явним злим умислом, тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості особистих тверджень про наміри і позицію таких осіб.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» свобода слова і вільне вираження у друкованій формі своїх

поглядів і переконань гарантуються Конституцією України і відповідно до цього Закону означають право кожного вільно і незалежно шукати, одержувати, фіксувати, зберігати, використовувати та поширювати будь-яку інформацію за допомогою друкованих засобів масової інформації, крім випадків, визначених законом.

Судом встановлено, 28.07.2017р., за вихідним № 35/01-14 відповідач звернувся із заявою до Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області із повідомленням про друкування матеріалу у газеті «Нова Каховка у НОМЕР_2 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_8.

З повідомлення Новокаховської місцевої прокуратури № 117/10511 вих. 17 від 18.08.2017 року вбачається, що Новокаховською місцевою прокуратурою внесені відомості до ЄРДР за № 00110 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України, за фактом незаконного позбавлення волі державного виконавця та юриста КП «Міський водоканал» у приміщенні ДП «Торговий дім «Центральний». Вказані матеріали направлені для організації досудового розслідування до слідчого відділу Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області.

На час надання повідомлення, слідство тривало. Новокаховською місцевою прокуратурою здійснювалося процесуальне керівництво у досудовому розслідуванні.

Згідно витягу з кримінального провадження № 00110, 17.08.2017р. внесені відомості до ЄРДР за ознаками ст. 146 ч.1 КК України за фактом того, що згідно повідомлення начальника ВДВС Новокаховського ГТУЮ ОСОБА_7, 13.07.2017р. при виконанні державним виконавцем ВДВС Новокаховського ГТУЮ виконавчих дій з приводу опису майна боржника, яке знаходиться у приміщення «Торговий дім «Центральний» по вул. Французькій в м. Нова Каховка, було замкнуто у службовому кабінеті директора державного виконавця та юриста КП «Новокаховський водоканал», чим незаконно позбавлено волі останніх.

Наведене свідчить, що інформація, яка міститься у спірній статті і яку позивач просить спростувати, одержана редакцією газети із офіційного джерела та відповідала фактичним обставинам на час її публікації.

Разом із цим, з метою привернути увагу громадськості до статті відповідач виразив суб'єктивні оціночні судження, свій особистий погляд на події та власну оцінку поведінки позивача надавши публікації заголовок «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Заголовок, за своїми загальними характеристиками, це лаконічне, стисле та чітке відображення головної думки автора, яке має відповідати тематичному змісту тексту, та може містити публіцистичну гостроту й експресивність, простоту, актуальність і конкретність, інтонаційну виразність, тощо.

Отже, враховуючи загальні характеристики, яким має відповідати заголовок, колегія суддів приходить до висновку, що спірний заголовок статті не містить інформації, яка підлягає спростуванню.

Вирішуючи спір, суд правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги про те, що суд не розглянув позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000,00грн., є неприйнятними з огляду на висновок суду про недоведеність факту заподіяння позивачу моральних страждань, моральної шкоди та відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.

З огляду на викладене також не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги в частині залишення без розгляду позовних вимог про стягнення моральної шкоди, як такі, що вже розглянуті по суті та пред'явлені з порушенням положень ст.257 ЦПК України, яка регламентує вирішення питання про залишення позову без розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи скарги ОСОБА_2, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги та залишення без змін рішення Новокаховського міського суду Херсонської області.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 26 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 15 травня 2018 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: О.А. Кузнєцова

Л.А. Приходько