Справа № 240/519/18 р.
Номер провадження № 2/240/210/18 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 рокуОлександрівський районний суд Донецької області

в складі:

головуючого - судді Щербак Ю.В.,

за участі:

секретаря судового засідання - Осадчої Л.В.,

позивача: - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до свідоцтва про право на нерухоме майно, видане виконкомом Олександрівської селищної ради 05.02.2008 року він є власником жилого будинку № 22 по вулиці Травневій в смт. Олександрівка, Олександрівського району Донецької області.

28 січня 2014 року позивач зареєстрував у зазначеному будинку свого сина , відповідача про справі ОСОБА_2, але останній у березні 2014 року виїхав до Російської Федерації і постійно там проживає. Відповідач приїхати на Україну можливості не має, тому не може подати заяву про зняття його з реєстрації. За таких обставин позивач позбавлений можливості одержувати пільги за комунальні послуги, а це, в свою чергу, негативно впливає на його матеріальний стан.

На підставі викладеного позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на проживання у жилому ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач в судовому засіданні повністю підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні .

Відповідач у судове засідання не зявився про час розгляду справи належним чином повідомлений, будь-яких заяв до суду не надавав.

У звязку з повторною неявкою відповідача, повідомленого про час і місце судового засідання, суд, відповідно до вимог ст. 223, 280-282 ЦПК України, прийняв рішення про заочний розгляд справи , оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи.

Розглядаючи спір, суд виходив з такого.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), кожній особі гарантовано окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Суд, заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив таке.

Право власності на житловий будинок за адресою: вул. Першотравнева, 22, смт. Олександрівка, Олександрівського району Донецької області зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 05 лютого 2008р. за № 21937121 на підставі свідоцтва про право власності ,б/н,від 05 лютого 2018 року,виданого виконкомом Олександрівської селищної ради (а.с. 34).

За витягом з домової книги, відповідач зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 ( з 10 серпня 2-16 року перейменовано на Травневу) Олександрівського району Донецької області (а.с. 13-17).

Відповідно до акту обстеження Олександрівської селищної ради від 30.07.2018 року № 418, помешкання за адресою: смт. Олександрівка, вул. Травнева (Першотравнева), буд. 22, Олександрівського району Донецької області встановлено, що за даною адресою зареєстрований, але не проживає з березня 2014 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 18).

Згідно з довідкою Олександрівської селищної ради від 31.07.2018 року за № 02-31/1327 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 мешкає в смт. Олександрівка, вул. Травнева, 22, Олександрівського району, Донецької області разом з сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, який фактично не проживає за місцем реєстрації (а.с. 19).

Опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є сусідами позивача,пояснили, що позивач проживав в будинку із своєю дружиною , яка у 2017 році померла. Їх син ОСОБА_5 виїхав , та за місцем реєстрації не проживає декілька років.

Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР , члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 Кодексу , зокрема членами сімї наймача може бути визнано осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно до ст. 405 ЦК України , члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім' ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації. За поясненнями опитаних в судовому засіданні позивачем та свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, він з власної ініціативи виїхав до Російської Федерації у 2014 році та з цього часу не веде з позивачем спільного господарства більше чотирьох років.

Отже, права позивача як власника житла потребують захисту, бо він, будучи інвалідом 2 групи та малозабезпеченою особою, не може скористатися правом на отримання субсидії з оплати комунальних послуг та безперешкодного відчуження майна, в разі потреби.

З огляду на викладене позов підлягає задоволенню повністю.

Оскільки, дане рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору за подання позову на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому, судовий збір в дохід держави в розмірі 704, 80 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 141,223, 263-264, 280-282 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, ст. ст. 64, 156 ЖК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи втратившою право на жиле приміщення задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, 25 травня1974 року народження, таким, що втратив право користування жилим будинком № 22 по вулиці Травневій в смт. Олександрівка , Олександрівського району Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід державного бюджету судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана позивачем безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Олександрівський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, місце реєстрації смт. Олександрівка, Олександрівського району Донецької області, вул. Травнева, 22, ІНН НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце реєстрації смт. Олександрівка, Олександрівського району Донецької області, вул. Травнева, 22, ІНН НОМЕР_2.

Повний текст рішення складено 19 листопада 2018 року.

Суддя Щербак Ю.В.