ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/1608/18
провадження № 2/753/3566/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"23" квітня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді МИЦИК Ю.С.

при секретарі ГОРБЕНКО А.О.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідач не з'явився

представника третьої особи Спектор М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Дарницький районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про стягнення боргу та штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4, третя особа: Дарницький районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві в якому просив стягнути з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних в розмірі 2 283,33 грн. та інфляційні втрати в розмірі 23 157,40 грн. за прострочення грошового зобов'язання. Обґрунтовує позов тим, що грошове зобов'язання виникло за період невиконання відповідачем рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07.07.2014 року про стягнення на його користь матеріальної шкоди.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.02.2018 року позовну заяву було залишено без руху з наданням стоку для усунення недоліків.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16.02.2018 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Протокольною ухвалою суду від 21.03.2018 року було відмовлено позивачу у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог, оскільки вона була подана поза межами процесуальних строків.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав. Вказав, що шкода, яка стягнута за рішенням Дарницького районного суду м. Києва, спричинена внаслідок ДТП з вини відповідача. Останній тривалий час не виконував рішення суду, а тому позивач був вимушений звернутися до прокуратури за фактом невиконання рішення суду. Було відкрито кримінальне провадження № 0000351 від 06.11.2014 року. Вважає, що між сторонами виникли грошові зобов'язання. Зазначив, що відповідач лише 21.12.2017 року сплатив кошти, не додавши при цьому 76,01 грн.

Представник третьої особи Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві проти задоволення позову не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, вислухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.07.2014 року, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 21 980,41 грн. та 243,60 судових витрат (а.с. 5-7).

30.07.2014 року Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист на виконання зазначеного рішення (а.с. 33).

Вказане рішення суду було частково виконано 21.12.2017 року, що не заперечувалося представником Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього кодексу.

Частиною 4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Стаття 625 ЦК України регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч.5 cт. 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст.625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань.

Між сторонами виникли деліктні зобов'язання, відповідач відповідав перед позивачем за спричинену шкоду, завдану внаслідок ДТП, яка сталася з його вини.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.18 Постанови від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Отже, право вимагати відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника виникає у випадку неправомірного користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, регулюються Законом України «Про виконавче провадження» та до них не можуть застосовуватись норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України).

Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі №6-2759цс15. А тому вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в розмірі 23 157,40 грн. та 3% річних за прострочення грошового зобов'язання в розмірі 2 283,33 грн. задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1, 11, 12, 15, 16, 625 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 83, 141, 258, 263, 265, 268, 280-289 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Дарницький районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про стягнення боргу та штрафних санкцій - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 27.04.2018 року.

СУДДЯ МИЦИК Ю.С.