РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«06» березня 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої:судді ОСОБА_1

за участю секретаря:ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимирі-Волинському цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів.

В позовній заяві посилається на те, що з відповідачем у справі вона перебувала у шлюбі, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 18.10.2012 року було розірвано.

За час спільного подружнього життя в них народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25.12.2012 року стягнуто з ОСОБА_7, в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 (чотириста) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 28.11.2012 року і до досягнення дітьми повноліття.

Вказує, що внаслідок зростання цін на продукти харчування, одяг та взуття, комунальні послуги вона не спроможна самостійно забезпечити належний рівень життя дітям. Крім того, з моменту винесення рішення суду про стягнення аліментів діти підросли, на даний час обоє відвідують школу, в зв'язку з чим, закономірно, зросли витрати на їх утримання ніж в 2012 році. Сума аліментів, яка стягується з відповідача є недостатньою і її не вистачає навіть на найнеобхідніше для щоденних потреб дітей.

Просить суд збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 900 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення ними повноліття.

Ухвалою судді від 01.02.2017 року відкрито провадження у справі та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21.02.2018 року.

21.02.2018 року у зв'язку з неявкою відповідача розгляд справи було відкладено на 06.03.2018 року.

Позивач в судове засідання не зявилась, подала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала повністю, просить суд розгляд справи проводити у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_4 про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення про вручення поштових відправлень, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин неявки, не подав відзив, та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

В зв'язку з зазначеними обставинами, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з'явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 18.10.2012 року було розірвано.

Судом встановлено, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25.12.2012 року стягнуто з ОСОБА_7, в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 (чотириста) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 28.11.2012 року і до досягнення дітьми повноліття.

Підставою звернення з позовом про зміну розміру аліментів став той факт, що аліменти у вищевказаному розмірі є недостатніми для належного утримання дітей, забезпечення їм належного рівня життя, збільшення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку(ч. 2 ст. 182 СК України).

При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму складає: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

При вирішенні справи суд враховує, що після ухвалення вищезгаданого рішення суду від 25.12.2012 року про стягнення аліментів з відповідача, відбулись зміни у житті позивачки, як одержувача аліментів та житті її дітей на користь яких стягнуто аліменти.

Так, з дня стягнення аліментів 25.12.2012 року, пройшло майже 6 років. За цей час діти підросли, обоє відвідують школу в звязку з чим закономірно, збільшилися витрати на їх утримання, (одяг, харчування - продуктовий кошик, кишенькові витрати, лікування, додаткові заняття), що законодавчо підтверджується прожитковим мінімумом для осіб вказаної категорії (дітей віком від 6 до 18 років),

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку дитини, збереження її здоров'я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

При цьому, суд також виходить з того, що з моменту постановлення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років суттєво збільшився, і дохід отримуваний позивачем не дає їй змоги належним чином забезпечити утримання дітей.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в даному випадку розмір стягуваних з відповідача аліментів не повинен бути нижчим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а обовязок батьків щодо утримання дітей є однаковим для обох, а тому вважає за можливе визначити такий у твердій грошовій сумі в розмірі по 900 грн. на кожну дитину щомісячно, таким чином задовольнивши позовні вимоги повністю.

В силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача ОСОБА_4 в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 273, 280-284 ЦПК України, на підставі ст.180-183, 192 Сімейного кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду від 25 грудня 2012 року та стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, індивідуальний податковий номер платника податків НОМЕР_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_6, в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, індивідуальний податковий номер платника податків НОМЕР_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі по 900 (дев'ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 640 грн. судового збору.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Головуюча /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Н.В. Пікула