Справа № 2-199/2011
У Х В А Л А

"11" квітня 2018 р. Залізничний районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді Ліуша А.І.

з участю секретаря Трипалюк А.Б.

приватного виконавця ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові подання приватного виконавця ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи, -

В С Т А Н О В И В:

приватний виконавець звернулася до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи, покликаючись на те, що виконавчим листом Залізничного районного суду м. Львова від 27 лютого 2015 року зобовязано ОСОБА_2 знести самочинно здійснену прибудову до квартири №3 на вул. Моторній, 6 у м. Львові. Однак боржник ухиляється від виконання рішення суду, не вживає жодних заходів щодо виконання рішення. Просить надати їй дозвіл на примусове проникнення до квартири №3 на вул. Моторній, 6 у м. Львові з метою знесення самочинної прибудови.

Приватний виконавець у судовому засіданні подання підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у поданні, зазначила, що виконати рішення суду без проникнення до житла неможливо. Просить подання задовольнити.

Заслухавши пояснення приватного виконавця, дослідивши докази, наявні у матеріалах подання, справи №2-199/2011, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27 лютого 2014 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про знесення самочинного будівництва задоволено повністю та зобовязано ОСОБА_2 знести самочинно здійснену прибудову до квартири №3 на вулиці Моторній,6 у місті Львові.

Залізничним районним судом м. Львова 27 лютого 2015 року видано виконавчий лист на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 лютого 2014 року, щодо знесення ОСОБА_2 самочинно здійсненої прибудови до квартири №3 на вулиці Моторній,6 у місті Львові.

Постановою серії ВП №55405368 від 18 грудня 2017 року приватним виконавцем ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27 лютого 2014 року та надано боржнику ОСОБА_2 термін для добровільного виконання рішення суду 10 днів.

Згідно з актами приватного виконавця ОСОБА_1 від 02 січня 2018 року та 15 січня 2018 року боржником у наданий строк не знесено самочинно здійснену прибудову до квартири №3 на вулиці Моторній,6 у місті Львові.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

У відповідності до ч.1ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбаченихКонституцією України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Згідно з ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України, рішення суду є обов'язковим до виконання.

У відповідності до ч. 2 ст. 18 ЦПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

На підставі наведеного, на переконання суду, що проникнення до житла боржника є крайнім методом виконання рішення суду та може бути застосованим лише за наявності беззаперечних доказів та підстав, що виконавцем вживались усі методи та заходи виконання рішення суду, які не потребують проникнення до житла боржника та що виконання рішення суду можливо виключно за умови проникнення до житла боржника.

Однак, всупереч наведеному приватним виконавцем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що нею застосовувались усі способи та заходи виконання рішення суду, які не потребують проникнення до житла боржника та що виконання рішення суду можливо виключно за умови проникнення до житла боржника, а відтак суд вважає, що подання є передчасним, безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

у задоволенні подання приватного виконавця ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи відмовити за безпідставністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали суду.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_4

Копія вірна.

Суддя: А.І.Ліуш