Справа № 538/901/18
Провадження № 2/538/453/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Бондарь В.А.

за участю секретаря судового засідання Горілей Л.В. розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Лохвиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даною позовною заявою, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що на підставі рішення Лохвицького районного суду від 26.08.2016 року їй належить на праві приватної власності житловий будинок приватного житлового фонду, який знаходиться за адресою: с. Бодаква вул. Хомайко, 15 Лохвицького району Полтавської області. Право власності на житловий будинок зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В даному будинку з дозволу позивача зареєстровані: дочка - ОСОБА_2 та син - ОСОБА_3, які з 2003 року та з 2009 року не проживають у вказаному будинку. Позивач має проблеми та незручності при оплаті комунальних платежів та отриманні субсидії, тому змушений звернуться до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не зявився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги повністю підтримує.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають повністю.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

ОСОБА_1 на підставі рішення Лохвицького районного суду від 26.08.2016 року належить на праві приватної власності житловий будинок приватного житлового фонду, який знаходиться за адресою: с. Бодаква вул. Хомайко, 15 Лохвицького району Полтавської області. Право власності на житловий будинок зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до довідки наданої Бодаквянською сільською радою від 14.06.2018 року за № 401, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2. Склад сім"ї: дочка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно наданого Бодаквянською сільською радою Акту обстеження матеріально-побутових умов сім"ї ОСОБА_1, разом з останньою в с. Бодаква по вул. Хомайко, 15, Лохвицького району зареєстровані: дочка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка фактично не проживає з 2009 року за даною адресою, проживає в Норвегії; син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, який фактично з 2003 року не проживає за даною адресою, проживає в Російській Федерації.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У пункті 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, ч. 1 ст. 405 ЦК). Таким законом не може бути ЖК УРСР. а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. Тому стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним застосовуються положення статті 405 ЦК України. Відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом, і у цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим приміщенням у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.

Згідно зі ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.

Відповідачі з 2003 року та з 2009 року не проживають у вищезазначеному будинку. Факт реєстрації відповідачів у вищевказаному будинку має для позивача негативні наслідки, наявні незручності при оплаті комунальних платежів та отриманні субсидії, а також порушує його права як власника на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатися належним майном.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснене на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; оголошення фізичної особи померлою.

Суд визнає, що позовні вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 141, 247, 263, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 150, 156 ЖК України, Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -

вирішив:

Позовну заявуОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованих за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яке належить ОСОБА_1 та знаходиться за адресою : с. Бодаква, вул. Хомайко,15, Лохвицького району Полтавської області.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Лохвицького

районного суду Полтавської області ОСОБА_4