АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2810/17 22-ц/774/318/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 212/2810/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

за участю секретаря - Гладиш К.І.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа- Відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної у місті ради

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженнявідповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 серпня 2017 року, яке ухвалене суддею Ваврушак Н.М. у м. Кривому Розі та повне судове рішення складено 31 серпня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У вказаній квартирі, окрім нього, зареєстровані члени його сім'ї: ОСОБА_3, ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2

Посилаючись на те, що з 2011 року відповідач ОСОБА_2, після укладення шлюбу, у квартирі не проживає, не приймає участь у її утриманні, в ній відсутні її особисті речі, просив визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право користування зазначеною квартирою та зобов'язати Відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної у місті ради зняти її з реєстраційного обліку в ній.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 серпня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Судові витрати віднесено на рахунок держави.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, судом не враховано, що відповідач обрала собі інше місце проживання й вже понад 6 років не користується спірним житлом, що підтверджується актом від 07.09.2016 року, якому суд безпідставно не надав належної правової оцінки. Також вказав на те, що сам факт реєстрації відповідача ОСОБА_2 у спірній квартирі, в якій вона не проживає, створює перешкоди у користуванні належною йому на праві власності квартирою, що свідчить про порушення його права та наявність підстав для його судового захисту.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 травня 2016 року, є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 16, 17).

Відповідач ОСОБА_1 є зареєстрованим у цій квартирі разом із членами своєї сім'ї ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 6).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 чинить позивачу перешкоди в користуванні власністю, не доведені причини не проживання в спірній квартирі відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (із подальшими змінами та доповненнями) роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Таким чином, під час вирішення спору про визнання особи втратившою право користування житлом з підстави, передбаченої ст. 405 ЦК України, дослідженню судом підлягає не тільки строк не проживання такої особи, а й поважність причин її не проживання у спірному житлі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, зазначив про не проживання відповідача ОСОБА_2 у спірному житлі з причини укладення шлюбу та обрання собі іншого місця проживання, надавши на підтвердження своїх вимог акт від 07.09.2006 року, який засвідчує факт її не проживання в квартирі АДРЕСА_1, починаючи з 15.02.2011 року (а.с. 5).

Разом з тим, вказаний акт тільки засвідчує факт не проживання відповідача ОСОБА_2 в квартирі, однак не містить визначення причин її не проживання в цій квартирі, з'ясування яких при вирішенні спору є обов'язковим.

Доказів не проживання відповідача у спірному житлі без поважних причин матеріали справи не містять, не надано таких доказів позивачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції.

Також, позивачем не надано й жодних доказів на підтвердження того, що відповідач уклала шлюб та обрала собі інше місце проживання.

Отже, встановивши, що в порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України, в редакції 2004 року, чинній на момент розгляду справи судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 не надав жодних доказів на підтвердження заявлених ним вимог, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у зв'язку з його недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги позивача про не врахування судом того, що відповідач обрала собі інше місце проживання й вже понад 6 років не користується спірним житлом, що підтверджується актом від 07.09.2016 року, якому суд безпідставно не надав належної правової оцінки, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як вже зазначалося, вказаний акт встановлює тільки тривалість часу не проживання відповідача у спірному житлі без зазначення причин її не проживання, правову оцінку поважності або неповажності яких повинен надати суд під час вирішення спору.

Не може погодитися колегія суддів і з доводами апеляційної скарги позивача про те, що сам факт реєстрації відповідача ОСОБА_2 у спірній квартирі, в якій вона не проживає, створює перешкоди у користуванні належною йому на праві власності квартирою та свідчить про порушення його прав й наявність підстав для його судового захисту, оскільки особа визнається втратившою право користування житлом з підстави, визначеної ст. 405 ЦК України, за передбачених нею умов, тягар доказування яких покладається на позивача.

Крім того, колегія суддів звертає увагу й на те, що позивач набув права власності на квартиру АДРЕСА_1 тільки 19.05.2016 року, а питання про визнання відповідача ОСОБА_2 втратившою право користування житлом у відповідності до ст. 405 ЦК України, поставив перед судом 15 травня 2016 року, тобто до спливу річного строку не проживання відповідача за час здійснення позивачем своїх прав власника спірного житла.

Отже, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України в редакції 2004 року, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що беруть участь у справі, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 31 серпня 2017 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: