АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа 754/3677/15-ц Головуючий у І-й інстанції -Журавська О.В.
апеляційне провадження № 22-ц/796/265/2018 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Ткаченко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві, треті особи: ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання електронних торгів такими, що не відбулися, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Деснянського РВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві, треті особи: ОСОБА_3, ПАТ «Державний ощадний банк України», Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання електронних торгів такими, що не відбулися.

В обґрунтування позову вказувала на те, що 23.01.2015 року відбулися прилюдні торги з продажу 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, що належить їй на праві власності. Переможцем торгів визнано ОСОБА_3 Про проведення торгів вона дізналася 06.02.2015 року. Не погоджуючись з результатами електронних торгів позивачка просила визнати їх такими, що не відбулися, оскільки державний виконавець не призначив рецензування звіту про оцінку майна, з яким вона не погоджувалась. Крім того, проводити прилюдні торги відповідно Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів може лише державне підприємство, а торги проведені приватною структурою. В порушення вимог Тимчасового порядку їх організатор не опублікував в друкованих засобах масової інформації оголошення про проведення електронних торгів, проведення торгів проведено за заниженою ціною; з торгів продано 1/2 частину квартири без виділення частки в натурі. Посилаючись на викладене, просила задовольнити позов.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, діючий в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивачки підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Третя особа ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 02 грудня 2015 р. було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 р. було скасовано рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 02 грудня 2015 р., а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п.8 ч.1 1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

За змістом п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що в провадженні Головного державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ м. Києва Данилюка Р.В. перебувало виконавче провадженняё відкрите на підставі виконавчого листа, виданого 17.10.2012 р. на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва про звернення стягнення заборгованості за договором, укладеним між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_5 в сумі 563 729 грн. 59 коп. на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_6 та ОСОБА_2

16 жовтня 2013 року Головним державним виконавцем Данилюк Р.В. винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою призначено ТОВ «Українська експертна група» в особі ОСОБА_7

23 січня 2015 року ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України проведено електронні торги з реалізації 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 , що належала на праві власності позивачці.

Звертаючись до суду з позовом про визнання електронних торгів такими, що не відбулися, позивачка зазначала, що вона не погодилася з оцінкою спірного майна, проведеною суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, а державним виконавцем при проведення електронних торгів не було призначено рецензування звіту та висновку з незалежної оцінки майна. Крім того, іпотечне майно реалізовано за відсутності згоди усіх співвласників.

Відповідно до п. 1 розділу ІХ Тимчасового порядку електронні торги вважаються такими, що не відбулись, у разі відсутності учасників електронних торгів; відмови всіх учасників, що надали цінові пропозиції й поетапно були визначені переможцями електронних торгів, від підписання протоколу електронних торгів або сплати належної грошової суми; ненадходження від жодного учасника цінової пропозиції.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції від 16.09.2015 р. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 02 грудня 2015 р., Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 30 листопада 2016 р. вказував на те, що суди не врахували, не дали оцінку тому, чи можуть бути визнані електронні торги такими, що не відбулися, з підстав, наведених позивачем, чи не є ці вимоги підставою для визнання електронних торгів недійсними, у порушення вимог п. 1 ч. 6 ст. 130 ЦПК України не уточнили позовні вимоги та дійшли до передчасного висновку про те, що позивачкою не доведено наявність підстав для визнання електронних торгів такими, що не відбулися.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, яка була чинною на день постановлення рішення, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав чи та інтересів.

Захист цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права.

Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника (особу, яка порушила ці права).

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений в ст. 16 ЦК, згідно п.1 ч.2 якої одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що рівною мірою означає як наявність права, так і його відсутність або і відсутність обов'язків. Суд може захисти цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.2 ст. 16 ЦК).

Згідно ст.11 ЦПК України, яка була чинною на день постановлення рішення, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України, в редакції Закону, що діяв на час звернення позивачки до суду).

Тобто, за змістом зазначеної норми обрання способу захисту свого порушеного права та права визначення предмету та правових підстав позову, законом надано виключно позивачеві.

Згідно ст. 4 ЦПК України, яка була чинною на день постановлення рішення суду, здійснюючи правосуддя,суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник позивачки підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, доповнень чи уточнень до позовних вимог не заявляв, тому суд розглянув справу в межах заявлених позивачкою ОСОБА_2 вимог та зазначених і доведених нею обставин.

Відповідно до статті 1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що згідно з цим Законом підлягають примусовому виконанню.

Частиною 3 статті 62 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеним статтею 58 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 розділу II Тимчасового поряду реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 58 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 58 Закону «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент проведення електронних торгів, визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Частинами 2-4 статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження до передачі майна на реалізацію.

У разі коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право оскарження звіту суб'єкта оціночної діяльності у передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності та є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті (частина 5 статті 58, частина 3 статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», частина 2 статті 43 Закону України «Про іпотеку».

В матеріалах справи відсутні докази про те, що позивачкою, у встановленому Законом порядку оскаржувались дії державного виконавця щодо результатів оцінки 1/2 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_4.

Згідно п. 5 розділу III Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, підготовка, організація та проведення електронних торгів з реалізації предмета іпотеки здійснюються з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про іпотеку», організатор зобов'язаний не пізніше ніж за 15 днів до початку проведення електронних торгів з реалізації предмета іпотеки опублікувати принаймні в двох місцевих (за місцем розташування предмета іпотеки) друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення електронних торгів. У повідомленні зазначаються інформація про дату і час проведення електронних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення електронних торгів, та інша необхідна інформація.

Статтею 45 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що прилюдні торги проводяться прозоро. Організатор прилюдних торгів забезпечує кожного учасника прилюдних торгів правилами проведення прилюдних торгів до їх початку. Прилюдні торги проводяться принаймні за умови присутності одного учасника. У разі участі у прилюдних торгах одного покупця майно може бути придбане ним за початковою ціною.

Встановлено, що ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України здійснено публікацію про реалізацію предмета іпотеки в 2-х друкованих засобах масової інформації: газета «Комсомольська правда» за 26 грудня 2014 року №290 та газета «Aviso» за 25 грудня 2014 року №199, що підтверджується копіями вказаних газет. Повідомлення про проведення електронних торгів містять повну інформацію, встановлену п.5 Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів (а.с.52,53).

На адресу позивача ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України також було направлено повідомлення про проведення електронних торгів від 25.12.2014 р. № 01-03/2015(а.с.51), а тому посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачем ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України належним чином не було повідомлено позивачку про день та час проведення електронних торгів не можуть бути прийняті до уваги та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, згідно з правовою позицією Верховного суду України висловленою при розгляді справи № 6-323цс16 від 16 березня 2016 року, яка згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, за змістом пункту 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізаціїмайна.

Отже, при розгляді питання про дотримання при проведенні торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу.

Проте, сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Позивачкою не доведено в судовому засіданні правових підстав для визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, не приведено також наявність порушень, які вплинули на результати торгів, та призвели до порушень прав і законних інтересів ОСОБА_2

Також є необґрунтованими посилання позивачки на те, що не може реалізовуватися 1/2 частини об'єкта нерухомості (квартири) на електронних торгах. Зазначена обставина була встановлення під час розгляду Деснянським районним судом м. Києва справи про звернення стягнення на предмет іпотеки, про що було ухвалено рішення та видано виконавчий лист № 2-2907 від 17.10. 2012 р.

За змістом ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Отже, виходячи з системного аналізу вказаної норми закону можна зробити висновок про те, що вказаною нормою передбачений виняток з правила першочерговості купівлі частини майна, що перебуває в спільній частковій власності, в зв'язку з чим проведення електронних торгів не порушує права співвласника - квартири АДРЕСА_5 - ОСОБА_6, оскільки в даному випадку він не має першочергового права перед іншими особами на купівлю 1/2 частини квартири, що належала позивачці.

Окрім того, з матеріалів справи видно, що одночасно з реалізацією на електронних торгах 1/2 частини спірної квартири, що належала позивачці, реалізовувалася на електронних торгах й інша частина цієї квартири, що належала іншому співвласнику ОСОБА_8, який в зазначених газетах повідомлявся щодо продажу обох частин квартири й мав можливість реалізувати своє право купівлі належної позивачці частини квартири. Матеріали справи не містять доказів оскарження ОСОБА_6 вказаних електронних торгів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в іпотечному майні проживає малолітній онук позивачки, а тому потрібний дозвіл органу опіки та піклування на відчуження спірного житла, також не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки проживання в іпотечному майна малолітньої дитини не є перешкодою для реалізації цього майна у порядку виконання рішення суду про звернення стягнення на конкретно визначене майно (частка майна), яке набрало законної сили.

Реалізація квартири, яка є предметом іпотеки, за рішенням суду є кінцевою стадією виконання рішення суду, а тому попередній дозвіл органу опіки та піклування на відчуження спірного житлового приміщення, в якому право користування належить малолітній дитині, не потрібен. Така згода необхідна при укладенні договору іпотеки, якщо предметом іпотеки мають право користуватись чи володіти діти, а не при виконання рішення суду та проведенні прилюдних торгів. Тому порушення ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» відсутні.

Відповідно до вимог ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

При цьому ч.1 ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що продаж квартири відбувся за заниженою ціною, не впливають на правильність ухваленого судового рішення, оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів невідповідності вартості квартири, визначеної об'єктом оціночної діяльності.

На підставі п. 1 розділу ІХ Тимчасового порядку електронні торги вважаються такими, що не відбулись, у разі відсутності учасників електронних торгів; відмови всіх учасників, що надали цінові пропозиції й поетапно були визначені переможцями електронних торгів, від підписання протоколу електронних торгів або сплати належної грошової суми; ненадходження від жодного учасника цінової пропозиції.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, в редакції Закону, який був чинним на час ухвалення рішення суду, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п.11 Постанові №14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК) , то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Звертаючись з позовом про визнання електронних торгів недійсними, позивачкою та її представником доказів на підтвердження жодної з наведених вище підстав для визнання електронних торгів такими, що не відбулись, надано не було, не здобуто таких доказів і судом першої інстанції. Уточнень та доповнень до позовної заяви позивачкою суду не подавались.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на правильність постановленого судового рішення.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним по справі доказам дав належну оцінку та й прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання електронних торгів з реалізації 1/2 частини квартири АДРЕСА_6 від 23 січня 2015 року такими, що не відбулися, обґрунтовано відмовивши в задоволенні позову ОСОБА_2

Постановлене судом рішення відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права і не може бути скасовано з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375,382 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційнускаргу ОСОБА_1, діючого в інтересах ОСОБА_2, - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 27 лютого 2018 р.

Головуючий

Судді: