Рівненський апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/12323/17

Провадження № 22-ц/4815/32/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Гордійчук С. О.

суддів: Боймиструка С.В., Бондаренко Н.В.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1;

відповідачі: Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" та Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Рівненської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком",

третя особа : директор ПАТ «Укртелеком» Курмаз Юрій Павлович

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 квітня 2018 року, ухваленого в складі судді Першко О.О. в м. Рівне, повний текст якого виготовлено 23 квітня 2018 року, у справі № 569/12323/17,

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" та Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Рівненської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем, однак 26 грудня 2016 року його було незаконно звільнений з посади начальника юридичного відділу Рівненської філії ПАТ «Укртелеком», а тому 27 квітня 2017 року Рівненським міським судом Рівненської області прийнято рішення про поновлення його на роботі, однак фактично рішення було виконано 07 липня 2017 року. Вказує, що не виконанням судового рішення про поновлення його на роботі йому заподіяна моральна шкода, яка виразилась у переживаннях, втраті нормальних життєвих зв'язків, вимагала від нього додаткових зусиль для організації свого життя, усвідомлення порушених основних конституційних прав.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 18 квітня 2018 року, позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" та Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Рівненської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", третя особа : директор ПАТ «Укртелеком» Курмаз Юрій Павлович про відшкодування моральної шкоди, задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені позивачем в розмірі 1640 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем було допущено порушення умов трудового законодавства, оскільки після поновлення позивача на роботі в судовому порядку 27 квітня 2017 року, роботодавцем наказ про поновлення на роботі видано лише 07 липня 2017 року, що спричинило позивачу моральні переживання.

У поданій на рішення апеляційній скарзі представник ПАТ «Укртелеком» вказує на незаконність та необґрунтованість рішення суду в частині задоволених позовних вимог через неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору.

Вказує, що суд не перевірив, що позивачем пропущені строки позовної давності для звернення до суду та не врахував того, що якщо позивач дізнався про порушення свого права 28 квітня 2017 року (з наступного дня після проголошення рішення суду), тому строк для звернення до суду з вказаним позовом сплив 28. 07. 2017 року, однак вказаний позов подано 07.08.2017 року. Крім того вказує, що жодними нормами законодавства не передбачено обов'язок роботодавця виконувати судове рішення яке не набрало законної сили.

Зазначає про порушення судом норм процесуального права, оскільки не дослідив та не витребував належних доказів по справі для підтвердження задоволених вимог позивача. Суд не дослідив доказів, які б підтверджували завдану йому моральну шкоду та не перевірив заперечення відповідача про відсутність підстав для стягнення такої шкоди. Просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що рішення суду в оскаржуваній відповідачем частині є законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу ПАТ «Укртелеком» без задоволення.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем з15 листопада 2004 року.

Наказом №579 від 23.12.2016 р. позивача було звільнено з роботи з посади начальника відділу правового забезпечення на підставі п.1ч.1ст.40 КЗпП України, в зв'язку із скорочення штату працівників.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27.04.2017 року ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді начальника відділу правового забезпечення Рівненської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком».

На виконання рішення суду, наказом №161-К від 07.07.2017р. позивача було поновлено на роботі посаді начальника відділу правового забезпечення Рівненської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» .Відповідач не заперечував факт несвоєчасного виконання рішення суду від 27 квітня 2017 року.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст.. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі відповідними змінами) роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси.

Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення.

Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, затримки виконання рішення про поновлення на роботі, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-23цс12 від 25 квітня 2012 року).

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції проте, що відповідачем було допущено порушення умов трудового законодавства щодо несвоєчасного поновлення ОСОБА_1 на роботі., що призвело до заподіяння йому моральних страждань, які полягали у тривалому невиконанні рішення суду про поновлення на роботі , втраті засобів до існування, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність доказів заподіяння моральної шкоди Апеляційний суд відхиляє, оскільки вважає, що суд першої інстанції правильно застосував положення на ст.237-1 КЗпП України та при визначенні розміру моральної шкоди виходив із засад розумності та справедливості.

Покликання відповідача в апеляційній скарзі про відсутність порушення законодавства про працю так як, наказ про поновлення на роботі позивача було видано 07.07.2017 року відразу після набрання рішенням суду законної сили, апеляційним судом відхиляється, оскільки в ст.235 КЗпП зазначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Тобто, негайне виконання рішення суду означає обов'язок, а не право органу не пізніше наступного дня після проголошення судового рішення видати наказ (розпорядження) про поновлення працівника на роботі і фактично допустити його до виконання попередніх обов'язків.

Відповідачу належало виконати рішення суду, тому він повинен був здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно із абз.7 ч.1 ст.5 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Незважаючи на це, відповідач не виконав рішення суду негайно, що є порушенням законодавства про працю .

Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов'язок. Зокрема, зазначений обов'язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника ПАТ про те, що позивачем пропущений строк звернення до суду, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником вказаних норм права. Крім того, вказані мотиви були предметом дослідження суду першої інстанції і судом з цього приводу зроблені висновки з якими колегія суддів погоджується.

Інші доводи апеляційної скарги не містять нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які відповідають обставинам справи, встановлені відповідно до вимог процесуального закону, наданим доказам дана належна правова оцінка.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновків щодо неправильного застосування чи невірного тлумачення судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення. Підстав для скасування судового рішення Апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

При визначенні розміру компенсації за правничу допомогу апеляційний суд враховує, складність справи, незначний об'єм робіт виконаний безпосередньо адвокатом та час витрачений адвокатом на участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, а також співмірність витрат із ціною позову, пропорційність розміру задоволених вимог та значенням справи для сторони та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 500 грн. в рахунок компенсації за правничу допомогу у цій справі.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 квітня 2018 року залишити без зміни.

Стягнути з ПАТ Укртелеком» на користь ОСОБА_1 500 грн. в рахунок компенсації витрат понесених по оплаті за надану правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: