ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року

м. Харків

справа № 643/804/16-ц

провадження № 22-ц/818/132/18

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

треті особи: приватний нотаріус ХМНО Малахова Галина Іванівна, приватний нотаріус ХМНО Широкова Вікторія Анатоліївна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус ХМНО Малахова Галина Іванівна, приватний нотаріус ХМНО Широкова Вікторія Анатоліївна про визнання договору недійсним, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та визнання права власності за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 11 липня 2018 року (в складі судді Ференчук О.В.),

встановив:

У січні 2016 року ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус ХМНО Малахова Галина Іванівна, приватний нотаріус ХМНО Широкова Вікторія Анатоліївна про визнання договору недійсним, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та визнання права власності, в якому просив визнати недійсним, укладений 02 липня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, іпотечний договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений Приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А. за реєстровим № 2966; визнати виконавчий напис Приватного нотаріуса ХМНО Малахової Г.І. від 24 березня 2009 року за реєстраційним № 732 таким, що не підлягає виконанню; визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1.

09 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про призначення судової лінгвістичної експертизи для з'ясування обставин, що мають значення для даної справи.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11 липня 2018 року клопотання позивача про призначення лінгвістичної експертизи задоволено. Призначено по справі судову лінгвістичну експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання:

-Який є об'єктивний зміст наступного дослідження речення «Договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 02 липня 2007 року зміст якого передбачено п. 3 цього договору, а саме: «У забезпечення виконання зобов'язання, що викладено у п. 1 цього договору укладається договір іпотеки»?

-Чи свідчить це речення про обов'язкове укладання договору іпотеки для виконання п. 1 цього договору у контексті п. 3 цього договору?

Проведення вказаної експертизи доручено експертам ХНДІСЕ ім. проф. Бокаріуса, оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_1, провадження по справі зупинено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_2 звернувся на цю ухвалу з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що саме суд, а не будь-яка інша установа, а тим більше лінгвістичний експерт, має надати оцінку кожному конкретному доказу по справі, який є предметом розгляду цивільного спору. Обов'язок надання оцінки доказу, який є предметом цивільного спору, покладений державою Україною саме на суд, і він має виконувати його у відповідності до імперативних норм чинного законодавства.

Однак, суд першої інстанції вирішив покласти свій обов'язок щодо оцінки доказів на некомпетентну експертну установу, яка об'єктивно не може встановити відповідність оспорюваного іпотечного договору про задоволення вимог іпотекодержателя вимогам чинного законодавства.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи, про що свідчить зворотнє повідомлення.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи клопотання позивача про призначення лінгвістичної експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що висновок експерта по даних питаннях, які поставлені позивачем, має значення для вирішення справи у відповідності до вимог законодавства.

З таким висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 12 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК).

Згідно з частин 1, 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумнів щодо їх правильності.

Пленум Верховного Суду України у пункту 17 постанови від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз'яснив судам, що для з'ясування обставин, які мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Отже, судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Висновок експерта є одним із видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів. Тому розглядаючи клопотання про призначення експертизи суд має його задовольнити саме у випадку, якщо обставини, про з'ясування яких заявлене клопотання, мають значення для справи та якщо їх з'ясування потребує спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо та лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі. Експертиза не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм. Суди не повинні ставити судовому експерту питання правового характеру, які повинні вирішуватися самим судом, тобто експерту можна ставити лише питання факту, а не правової оцінки.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову ОСОБА_1 є визнання недійсним іпотечного договору, укладеного 02 липня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, посвідченого Приватним нотаріусом ХМНО Широковою В.А., за реєстровим № 2966.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що задовольняючи клопотання ОСОБА_1 про призначення лінгвістичної експертизи, визначаючи експертну установу та перелік питань, суд першої інстанції виходив з необхідності дотримання засад рівних можливостей сторін у доказуванні з метою забезпечення змагальності в доведенні та повного і об'єктивного встановлення обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору. Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для призначення експертизи та зупинення провадження у справі.

Посилання апелянта на той факт, що обов'язок надання оцінки доказам покладений саме на суд, судова колегія до уваги не приймає, оскільки частиною 1 статті 110 ЦПК України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» встановлено, що при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що згідно зі статтею 67 КПК чи статтею 62 ЦПК висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Крім того, 27.09.2018 року експертною установою наданий висновок судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи писемного мовлення № 18694 від 17.09.2018 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 11 липня 2018 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 листопада 2018 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко