АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/435/18Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: на ухвалу Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Вініченка Б.Б., Гончар Н.І., Храпка В.Д.

за участю секретаря Анкудінова О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів,-:

в с т а н о в и в :

В жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2017 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі суд виходив з того, що позивач не ставить питання про збільшення самого розміру стягнутих аліментів, а лише заявляє про зміну мінімального розміру аліментів, який передбачений ч. 2 ст. 182 СК України, у звязку із прийняттям Закону України №4928 від 17.05.2017 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції із наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України (у редакції, яка діяла на час постановлення ухвали) суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відмова від позову не позбавляє другу сторону права предявити такий самий позов до особи, яка відмовилась від позову.

Як видно із заявлених позовних вимог, позивач просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 жовтня 2014 року, стягнувши з ОСОБА_4 на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_5В, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття, починаючи з дня звернення з даною заявою.

Розмір аліментів, які сплачує відповідач, не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки згідно внесених до СК України змін на підставі Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, розмір аліментів на дитину не може бути нижчим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, відповідно внесення цих змін є підставою для звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів.

Однак, не погоджуючись з даними доводами, суд першої інстанції в ухвалі зазначив, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Між тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, з огляду на те, що позивач звернулася до суду не з вимогою про перегляд судового рішення у звязку зі змінами в законодавстві, а з новим позовом про зміну розміру аліментів, а саме його збільшення з 30 до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, підставою для подання позову стало те, що при зверненні до державного виконавця про приведення розміру відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку визначеного у рішенні суду від 15 жовтня 2014 року у відповідність до прийнятих законодавчих змін, державним виконавцем було розяснено необхідність звернення до суду, оскільки при виконанні рішення суду про стягнення аліментів державний виконавець діє у відповідності до рішення суду, яке підлягає виконанню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Вказаним законом не передбачено самостійної можливості нарахування державним виконавцем іншого розміру аліментів, відмінного від того, що визначений судом.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем подано позов, який не являється підставою для перегляду попереднього рішення суду про стягнення аліментів, а є самостійним позовом, тому повинен розглядатися судом першої інстанції у визначеному законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а матеріали справи поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, так як судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2017 року - скасувати.

Матеріали справи направити до Соснівського районного суду м. Черкаси для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 02.03.2018 року.

Судді: