Справа № 536/1802/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2018 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Дяденко С.В.

позивача ОСОБА_1 та її представника за угодою адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі суду в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл сумісного майна подружжя та встановлення поряду користування земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10 жовтня 2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розподіл сумісного майна подружжя та встановлення поряду користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що з 18 травня 1991 року по 18 січня 2017 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, мають двох повнолітніх дітей. В звязку з розпадом сімї виникла необхідність розподілу їх спільного майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою, оскільки добровільний розподіл неможливий. Розподілу підлягає належний їм житловий будинок з господарськими будівлями розташований на земельній ділянці комунальної власності площею 0,15га в с.Кривуші вул.Першотравнева, 2а, 1992 року забудови, який лічиться згідно запису по господарської книги за відповідачем, який побудовано ними у шлюбі і є їх спільною сумісною власністю, та їх частки рівні та який відповідач не здав в експлуатацію в звязку з незадовільним матеріальним станом їх сімї, яка в подальшому розпалась.

Згідно технічного паспорту та висновків експертизи по вул.Перщотравневій, 2а в с.Кривуші розташовані наступні будівлі: житловий будинок літ.»А», прибудова літ. «а», прибудова літ. «а1», погріб літ. «Ап», сарай літ. «Б», убиральня-літній душ літ. «В», сарай літ. «Г», яма вигрібна «І», огорожа «№1», ворота «№2» інвентаризаційною вартістю в цінах 2017 року 81 487 грн. Житловий будинок літ. «А, Ап,а, а1» складається з наступних приміщень: коридор літ. «1-1», котельня літ. «1-2», коридор «1-3», вбиральня «1-4», кухня «1-5», кімната «1-6», кімната «1-7», передпокій літ. «1-8» загальною площею 73,3 кв.м, житловою - 28,9 кв.м.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Враховуючи, що спірна будівля являє собою нерухоме майно, повязане фундаментом із землею і створене з відповідних будівельних матеріалі поєднаних між собою в певній технологічній послідовності та відповідає державним будівельним нормам і правилам, мається енергозабезпечення, водопровід, каналізація, опалення, то необхідно визнати право власності на самочинно побудовані обєкти нерухомого майна.

Просила суд визнати житловий будинок з господарськими будівлями по вул.Першотравневій, 2а в с.Кривуші Кременчуцького району обєктом спільної сумісної власності та визнати за нею право власності на 1/2 його частину та провести його розподіл по першому варіанту розподілу і виділити їй квартиру №1: в житловому будинку літ. «А» коридор літ. «1-3», вбиральню літ. «1-4», кухню літ. «1-5» вартістю 19762 грн., в прибудові літ. «а» житлового будинку - приміщення котельні літ. «1-2» вартістю 7973 грн., із надвірних господарських будівель та споруд погріб літ. «Ап», сарай літ. «Г», яму вигрібну літ. «І», частину огорожі 1=16,96 м літ. «№1» ворота літ. «№2» вартістю 10051 грн. Відповідачу виділити квартиру №2: в житловому будинку літ. «А» - кімнату літ. «1-6», кімнату літ. «1-7», передпокій літ. «1-8» вартістю 33916 грн., в прибудові літ. «а» житлового будинку коридор літ. «1-1» вартістю 4430 грн., із надвірних господарських будівель і споруд - сарай літ. «Б», убиральню літній душ літ. «В», частину огорожі 1=14,64м літ. «№1» вартістю 5355 грн. Встановити порядок користування між ними земельною ділянкою та виділити їй земельну ділянку площею 750 кв.м., що на плані позначено синім кольором, відповідачу площею 750 кв.м, що на плані позначено червоним кольором. Стягнути з відповідача понесені нею судові витрати .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав зазначених в позовній заяві та погодилась на пропозицію відповідача виділити йому в користування по першому варіанту розподілу квартиру №1, а їй - квартиру №2.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, на розподіл будинку не погодився, але, якщо суд буде його розділяти, то запропонував позивачу виділити по першому варіанту розподілу квартиру № 2, а йому - квартиру №1.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених у цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони: ОСОБА_1 і ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 травня 1991 року по 18 січня 2017 року.

Згідно довідки виданої Піщанською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області 23 березня 2017 року №02330 за ОСОБА_3 лічиться житловий будинок в с.Кривуші вул.Першотравнева.2а , 1992 року забудови, земельна ділянка комунальної власності 0,15 га.

Право власності на який на даний час не зареєстровано, будинок в експлуатацію незданий.

Відповідно до технічного паспорту виготовленого станом на 15 березня 2017 року будівлі та споруди, які розташовані в с.Кривуші вул.Першотравнева, 2а, а саме: житловий будинок літ. «А», прибудова літ. «а», прибудова літ. «а1», погріб літ. «Ап», сарай літ. «Б», убиральня-літній душ літ. «В», сарай літ. «Г», яма вигрібна літ. «І», огорожа №1, ворота №2, 1992 року забудови, інвентаризаційна вартість яких становить 81487 грн.

Із висновку будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження складеного 03 травня 2017 року вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в с.Кривуші ул.Першотравнева, 2а Кременчуцького району Полтавської області обладнаний електрозабезпеченням, газопостачанням, водопроводом, каналізацією, водяним опаленням від місцевого котла, має технічні характеристики, які свідчать про його повноцінну експлуатацію, тобто є завершеним будівництвом.

Сторони в судовому засіданні підтвердили, що спірний будинок закінчений будівництвом, і там проживають їх повнолітні діти.

Відповідно до статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, чинного на час будівництва спірного будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Аналогічні норми містяться і в ст.ст. 60, 63, 70 СК України, ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Предметами права власності може бути лише майно, яке складається з речей (стаття 179 ЦК України), сукупності речей та майнових прав (стаття 190 цього Кодексу).

Право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить тільки власникові (стаття 317 ЦК України).

Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України).

Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 534 та іншими нормативними актами Кабінету Міністрів України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як обєкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного суду України від 16 грудня 2015 року у справі №6-2710цс15.

Сторони в судовому засіданні не заявляли клопотань про призначення експертизи з метою визначення матеріалів, використаних під час будівництва житлового будинку та господарчих будинкових споруд з зазначенням їх точного найменування, асортименту, кількості, вартості.

Неможливість визначення матеріалів і обладнання, які були використані в процесі в процесі будівництва житлового будинку з господарськими будинками, право на які підлягає визнанню за позивачем, позбавляє суд можливості здійснити їх розподіл.

З огляду на викладене суд в задоволенні позову відмовляє в повному обсязі.

Оскільки позовна вимога щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою є похідною від позовної вимоги про визнання права власності та розподіл житлового будинку з господарськими будівлями, в задоволенні яких суд відмовляє, то суд відмовляє і в задоволенні позову щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо стягнення понесених позивачем судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, так як в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст.ст.13,18,141,259,263-265 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_3 про розподіл сумісного майна подружжя та встановлення порядку користування земельної ділянкою відмовити.

На рішення суду учасниками справи и може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяОСОБА_4