КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/4816/18 Головуючий у суді І інстанції Саранюк Л.П.
Провадження № 22-ц/824/2234/2018 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів : Олійника В.І., Кулішенка Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання - Черниш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 6 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на транспортний засіб,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просив визнати договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля Ssang Yong Actyon, 2008 року випуску, колір чорний, номер шасі НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, підписаний між ним та відповідачем 15 січня 2017 року, укладеним; визнати договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля Opel Combo, 2006 року випуску, колір білий, номер шасі НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_2, підписаний між ним та відповідачем 15 січня 2017 року, укладеним; а також визнати за ним право власності на вищевказані транспортні засоби.

Одночасно позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій відносно спірних автомобілів, які належать на праві власності ОСОБА_4 та заборони останньому укладати будь-які правочини відносно цих автомобілів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він фактично придбав у відповідача автомобілі марки Ssang Yong Actyonта Opel Combo, сплативши за них грошові кошти, проте право власності на них не перереєстроване, що дає можливість відповідачу відчужити їх на користь інших осіб та здійснити реєстрацію права власності до ухвалення рішення суду.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 6 липня 2018 року заяву залишено без задоволення.

Свої висновки суд першої інстанції мотивував тим, що в заяві про забезпечення позову не наведено ґрунтовних підстав для застосування таких заходів, не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач має реальний намір відчужити належне йому майно, відсутні обґрунтовані підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач, через свого представника - адвоката ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, з мотивів неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права, та ухвалити судове рішення, яким задовольнити вимоги заяви про забезпечення позову.

Представник ОСОБА_3 зазначив, що до позовної заяви було долучено договори купівлі-продажу та розписки відповідача про отримання грошових коштів за автомобілі. На даний час ОСОБА_4 ухиляється від переоформлення права власності на автомобілі та може їх продати будь якого моменту, що утруднить чи зробить неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на її законність і обґрунтованість.

Вважає, що у даному випадку недоцільно вживати заходів забезпечення позову з огляду на те, що він має намір повернути позивачу грошові кошти за рахунок продажу одного із автомобілів, оскільки перебуває у скрутному становищі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

За правилами статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із статтею 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії. При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами існує з приводу договорів-купівлі продажу транспортних засобів, укладених в простій письмовій формі, з подальшим складанням відповідачем розписок про отримання ним грошових коштів від позивача в рахунок оплати вартості належних йому на праві власності автомобілів.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно застосувавши положення цивільного процесуального закону та врахувавши наведені обставини справи, дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки матеріали справи не містять переконливих доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову.

Крім того, у позовній заяві зазначено, що спірні автомобілі з 15 січня 2017 року перебувають в користуванні позивача (ключі, техпаспорт), що виключає можливість вільного відчуження відповідачем цього рухомого майна без його фактичної наявності відповідно до положень Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388.

Колегія суддів враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів учасників процесу або інших осіб.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, ухвала суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви про забезпечення позову у даній справі постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 6 липня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.І. Олійник

Ю.М. Кулішенко