Справа № 369/5773/16-ц Головуючий у І інстанції Усатов Д. Д.
Провадження № 22-ц/780/512/18 Доповідач у 2 інстанції Гуль
Категорія 33 20.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі: Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а:

у червні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 22 грудня 2014 року, близько 07 години 30 хвилин на дорозі між населеними пунктами Круглик - Хотів Києво-Святошинського району Київської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, автомобіля «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5

У вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді внаслідок грубого порушення пунктів пп. «б» п. 2.3, пп. «д» п. 2.3, п. 11.3, пп. «в» п. 14.2, п. 14.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року винен ОСОБА_1, який керував автомобілем «Skoda Oktavia», реєстраційний номер НОМЕР_1, що перебувають у прямому причинному зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_5, водію автомобіля НОМЕР_4 та ушкодженню самого автомобіля, власницею якого є позивач, ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10

При цьому позивач зазначає, що шкода завдана вище вказаному автомобілю виплачена не була ані страховою компанією, ані ОСОБА_1 Матеріальна шкода завдана майну ОСОБА_2 складає суму у розмірі 125 832 грн. 50 коп. та підтверджується звітом ТОВ «BUSINES ASSIST» про оцінку вартості матеріального збитку завданого позивачу, власнику колісного транспортного засобу ЗАЗ TF69YO, реєстраційний номер НОМЕР_5 від 09 червня 2016 року.

Позивач остаточно просила суд стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 127332,50 грн.; моральної шкоди у розмірі 23 200,00 грн. та судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 127332,50 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування сплаченого у справі судового збору в розмірі 1303,33 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування вартості витрат на правову допомогу в розмірі 6000 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права відповідач просить рішення суду скасувати і в задоволенні позову відмовити.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що під час досудового слідства та судового розгляду кримінальної справи ОСОБА_2 не пред'являла ніяких вимог про відшкодування заподіяної шкоди, а вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної у наслідок ДТП загибеллю ОСОБА_5 та пошкодженням автомобіля НОМЕР_6, яким він керував були повністю задоволені, заподіяна матеріальна та моральна шкода була повністю відшкодована потерпілій ОСОБА_3..

Також було відшкодовано заподіяну шкоду потерпілій ОСОБА_6 та водію автомобіля «RENAULT DUSTER» ОСОБА_4

У наданому у якості підтвердження розміру заподіяної шкоди, звіті є неточності та він не відповідає методиці проведення таких розрахунків. У ньому не врахована залишкова вартість пошкодженого автомобіля, тому звіт не може бути належним доказом. Крім того у своєму рішенні взагалі суд вирішив стягнути іншу суму матеріального збитку 127332.50 гривень ніж визначена звітом, яка взагалі нічим не підтверджена.

Також не підтверджено і відшкодування витрат на правову допомогу. Крім того розмір відшкодування витрат пов'язаних із наданням правової допомоги обмежений Законом.

Крім того, автомобіль позивача був застрахований, але ОСОБА_2 не зверталася до страховика за отриманням страхового відшкодування. Також позивач не зверталася із претензією до ОСОБА_1 про досудове врегулювання спору.

Факт заподіяння моральної шкоди ОСОБА_2 діями ОСОБА_1 не доведений взагалі.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 грудня 2014 року близько 07 години 30 хвилин, водій ОСОБА_1, керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_7, рухаючись проїзною частиною автодороги між селами Круглик та Хотів, що на території Києво-Святошинського району Київської області, в смузі для руху в бік с. Хотів, в порушення вимог пп. «б» п. 2.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 р. здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху в бік села Круглик, по якій в той момент вже попутно рухався автомобіль марки «Лексус», який здійснював маневр обгону автомобіля НОМЕР_8, після повернення автомобіля марки «Лексус» в свою смугу для руху в бік с. Хотів, він продовжив рух в межах зустрічної смуги руху, по якій в напрямку с. Круглик в той час рухався автомобіль НОМЕР_9, під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів.

В результаті ДТП водій автомобіля «ЗАЗ ТF 69YО» ОСОБА_5 від отриманих тілесних ушкоджень помер в Києво-Святошинській центральній районній лікарні Київської області.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.06.2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п'ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль НОМЕР_9 належить ОСОБА_2

Внаслідок скоєної ДТП автомобіль НОМЕР_9, був технічно пошкоджений, та відповідно до звіту від 09.06.2016 р. вартість матеріального збитку складає 125 832,50 грн.

Встановивши вказані обставини, суд задовольнив позов частково, стягнувши завдану майну позивача суму збитків та судовий збір.

Крім того враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, виходячи з засад розумності та справедливості, суд визначив розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2. у сумі 3000,00 грн.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Як вбачається з матеріалів справи та як правильно встановлено судом першої інстанції дії відповідача були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, що було встановлено вироком суду та відповідно до ст. 61 ЦПК України ці обставини звільняються від доказування.

Розмір завданої шкоди визначений звітом і являє собою вартість транспортного засобу за ринковими цінами на момент оцінки. Вартість відновлення транспортного засобу перевищує ринкову вартість автомобілю.

За клопотанням відповідача у справі призначалася судова автотоварознавча експертиза, яка не була проведена з вини останнього.

Правильність вказаного звіту у встановленому законодавством порядку відповідачем не спростована. Належних та допустимих доказів, які б за своїм змістом містили технічні знання на спростування звіту, відповідачем не надано.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про недостовірність суми збитків є необгрунтовані. Також необгрунтованими є і доводи апеляційної скарги про те, що замість суми матеріальних збитків в розмірі 125 832,50 грн., суд стягнув іншу суму в розмірі 127332.50 гривень, оскільки ця сума складається з суми реальних збитків 125 832,50 грн. та 1500 грн. за проведення самого звіту (а.с. 57 оплата вартості звіту).

При цьому незважаючи на те, що автомобіль позивача був застрахований, право на відшкодування шкоди у позивача є абсолютне, тому воно не може бути обмежено у відшкодуванні шкоди її завдавачем, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині. Крім того не притягнення до участі у справі страховка в якості третьої особи не є підставою для скасування рішення суду.

Також відповідач посилається на те, що витрати на правову допомогу документально не підтверджені, проте такі доводи спростовуються матеріалами справи (а.с. 10 пункт 5 Договору про надання правової допомоги № 19-05/16, додаткова угода від 19 травня 2016 року а.с.78 та прибутковий касовий ордер по здійсненню цієї оплати а.с. 79), що відповідає вимогам закону.

Посилання на те, що в кримінальному провадженні шкода була відшкодована третім особам не приймається до уваги, оскільки серед цих третіх осіб позивача не має і позивач не позбавлена звернутися до суду за захистом особистих прав.

За приписами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи та як пояснила позивач, належний їй транспортний засіб, тобто майно знищено.

За кермом цього автомобіля загинула близька позивачу людина, яка близько десяти років доглядала за домогосподарством позивача.

Події припали на час, коли позивач перебувала в декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною.

За таких обставин, враховуючи встановлені обставини, колегія суддів вважає, що враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, виходячи з засад розумності та справедливості, суд обґрунтовано визначив розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2. у сумі 3000,00 грн. і вказані обставини відповідачем не спростовані.

Таким чином, коли доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, вона як необґрунтована підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді