У Х В А Л А

12.11.2018 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту визнання батьківства,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із зазначеною заявою, мотивуючи тим, що 10.10.2000 року помер її батько ОСОБА_4, який до дня смерті проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю), яка розташована в межах Озернянської сільської ради. Спадкоємцями першої черги за законом являється вона та її брат ОСОБА_2 Зазначає, що для оформлення спадкового майна їй необхідно встановити факт визнання батьківства, так як у свідоцтві про її народження відсутній запит про батька. На час її народження, мати ОСОБА_5 перебувала в цивільному шлюбі з батьком, а зареєстрували шлюб 31.09.1976 року. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд встановити факт, що померлий 10.10.2000 року ОСОБА_4 являвся батьком заявниці та визнав батьківство по відношенню до неї.

Вирішуючи питання про те, чи відповідає подана заява вимогам закону, суд вказує на таке.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однак, суд звертає увагу заявниці, що звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

За правилами цивільного процесуального законодавства, заява про встановлення факту, що має юридичне значення за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст 318 ЦПК України.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

Заявниця зазначає, що встановлення факту визнання батьківства їй необхідно для оформлення своїх спадкових прав щодо майна ОСОБА_4

Варто зазначити, що важливе значення має вимога про обов'язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

З урахуванням зазначеної в заяві мети, суд визначає коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі.

ОСОБА_3 у своїй заяві заінтересованою особою зазначає ОСОБА_2

Суд звертає увагу заявниці, що інтересованими особами повинні бути організації чи установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту. Заінтересованою особою буде той орган, куди заявник буде звертатися з рішення суду для його реалізації.

У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування.

За ч.ч.3,4 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованої особи.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Статтями 18, 19 Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану», який діяв до 1 липня 2010 року, було передбачено, що реєстрації підлягають народження, смерть, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, зміни прізвища, імені, по батькові.

Як розяснено в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N 5 від 31.03.1995 року суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Заявниця вказує, що в її свідоцтві про народження відсутній запис про батька, разом із тим, не додає копію свого свідоцтва про народження та відомості з актового запису про її народження.

Разом із тим, відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС,суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Як вбачається з копії паспорта громадянина України заявника, остання народилась 15 лютого 1963 року, тобто до прийняття Сімейного Кодексу України, однак у своїй заяві остання не зазначає жодного посилання на норми Кодексу про шлюб та сім'ю.

Окрім того, заявником також не додано до заяви і жодних доказів на підтвердження викладених нею обставин про проживання її матері з померлим ОСОБА_4 однією сімєю без реєстрації шлюбу до 31.08.1976 року, її перебування на утриманні ОСОБА_4, ведення спільного господарства матірю заявниці та особою, щодо якого встановлюється факт батьківства, до народження дитини або спільне виховання чи утримання ними дитини, чи докази, що з достовірністю підтверджують факт батьківства.

Суд звертає увагу заявниці на те, що в якості доказів до заяви про встановлення факту батьківства можна надавати такі документи: докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб, в тому числі довідки з місця проживання та про склад сімї, тощо).

Заявниця у своїй заяві посилається на довідку, видану Озернянською сільською радою, яка підтверджує, що на день смерті батька вони з братом були зареєстровані в будинку разом із батьком та матірю.

Однак, незрозумілим є посилання на зазначену вище довідку, як єдиний доказ на підтвердження факту визнання ОСОБА_4 батьківства щодо заявниці, адже в ній зазначено, що померла ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала і була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3 до дня смерті. На день її смерті були також зареєстровані: дочка ОСОБА_6, зять ОСОБА_7, онук ОСОБА_8, онука ОСОБА_9 Тобто у вказаній довідці навіть не йде мова про ОСОБА_4.

Заявницею також не зазначені відомості з посиланням на відповідні докази на підтвердження неможливості у інший спосіб встановити факт батьківства.

Як розяснено в Постанові Пленуму Верховного Суду «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року зі змінами в п.3 указано, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу

Отже, заявниці необхідно усунути зазначені в ухвалі недоліки в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Крім того, з огляду на численні недоліки поданої заяви, суд також рекомендує ОСОБА_3 розглянути можливість звернення за кваліфікованою допомогою адвоката з метою належного захисту її прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 318 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту визнання батьківства залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити зазначені недоліки в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали, інакше заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_10