АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2605/7557/12 Головуючий у 1 інстанції: Пересунько Я.В.
Провадження № 22-ц/796/4053/2018 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Немировської О.В.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Отрішко АльониМихайлівни від 27 червня 2014 року про повернення стягувачу виданого 11 жовтня 2012 року Оболонським районним судом м. Києва виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованості,-

в с т а н о в и в:

В лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця Оболонського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Отрішко А.М. від 27 червня 2014 року про повернення стягувачу виданого 11 жовтня 2012 року Оболонським районним судом м. Києва виконавчого листа №2/2606/3243/12 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованості. Зазначив, що 6 лютого 2018 року він отримав лист від Оболонського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 16 січня 2018 року з інформацією, що 27 червня 2014 року державним виконавцем була винесена постанову про повернення стягувачу вказаного виконавчого листа на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні № 43120587. Посилаючись на те, що державний виконавець передчасно повернув виконавчий документ, не вживши всіх необхідних заходів для розшуку майна боржника, ОСОБА_2 просив скасувати постанову державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ м.Києва ОтрішкоА.М. від 27 червня 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадження № 43120587 щодо виконання виданого 11 жовтня 2012 року Оболонським районним судом м. Києва виконавчого листа №2/2606/3243/12.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення його скарги на постанову державного виконавця та поновити виконавче провадження. Посилається на порушення норм процесуального права і зазначає, що державний виконавець не вчинив дій щодо розшуку боржника, його майна, не подав до суду подання щодо обмеження виїзду за кордон та щодо примусового входження до житла боржника, не встановив наявність коштів на рахунках боржника та не списав вказані кошти. Суд не надав оцінки вказаним доводам та безпідставно відмовив у задоволенні скарги.

В судове засідання ОСОБА_2. та державний виконавець не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 11 жовтня 2012 року Оболонським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист № 2/2606/3243/12 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 48 521 грн. Вказаний виконавчий лист був пред'явлений ОСОБА_2 до виконання до Оболонського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

29 листопада 2012 року державним виконавцем Оболонського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

27 червня 2014 року державним виконавцем Оболонського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м.Києві Отрішко А.М. винесено постанову про повернення відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачеві виконавчого листа.

Відмовляючи ви задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що скаржником не надано доказів на підтвердження неправомірності рішень державного виконавця.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку із закінченням строку зберігання матеріали виконавчого провадження №43120587 щодо виконання виданого 11 жовтня 2012 року Оболонським районним судом м. Києва виконавчого листа №2/2606/3243/12 були знищені.

З витягу з автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що 29 листопада 2012 року державним виконавцем Оболонського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м.Києві було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_4 та оголошення заборони на його відчуження. Згідно відповіді ДПС України за боржником виявлено відкриті рахунки в АТ «УкрСиббанк». 22 лютого 2013 року державним виконавцем Оболонського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_4

21 червня 2013 року державним виконавцем Оболонського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м.Києві було винесено постанову про розшук зареєстрованих за боржником ОСОБА_4 транспортних засобів.

25 квітня 2014 року державним виконавцем виконавче провадження з виконання виданого 11 жовтня 2012 року Оболонським районним судом м.Києва виконавчого листа №2/2606/3243/12 було приєднано до зведеного виконавчого провадження.

У зв'язку з відсутністю майна боржника ОСОБА_4 27 червня 2014 року державним виконавцем повернуто виконавчий лист на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачу ОСОБА_5

При цьому зазначено, що в ході примусового виконання виконавчого документу боржнику направлено вимогу про сплату боргу та виклик до державного виконавця, на які він не відреагував; за адресою зазначеною у виконавчому документі боржника та його рухомого майна, на яке можливо звернути стягнення за виконавчим документом не розшукано, про що складено акт. Згідно відповіді ДПС України інформація щодо місця роботи боржника відсутня. Згідно довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно нерухомого майна за боржником не зареєстровано.

За скаргою ОСОБА_2 судом не встановлено наявності підстав для скасування постанови державного виконавця.

За час здійснення виконавчого провадження з 29 листопада 2012 року по 27 червня 2014 року ОСОБА_2 не звертався з заявами щодо вчинення окремих виконавчих дій чи скаргами на бездіяльність державного виконавця.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_2, роз'яснивши йому право повторно пред'явити виконавчий лист до виконання.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що державний виконавець не вчинив дій щодо розшуку боржника, його майна, не подавав до суду подання щодо обмеження виїзду за кордон та щодо примусового входження до житла боржника, не встановив наявність коштів на рахунках боржника та не списав вказані кошти, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи.

Здійснення виконавчого провадження не вимагає від виконавця в обов'язковому порядку звертатися до суду із поданням щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Такі заходи вчиняються у разі, якщо цього вимагають певні обставини з метою забезпечення виконання рішення суду.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 травня 2018 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Немировська О.В.