Справа № 336/7246/17
Провадження № 2/336/707/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Марко Я.Р., при секретарі Палубінській К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу надміру виплаченої пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя звернулось до суду з вищевказаним позовом, в якому просять суд стягнути з відповідача суму незаконно призначеної пенсії по втраті годувальника в розмірі 4 062, 29 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що до Управління Пенсійного фонду в Шевченківському районі м. Запоріжжя 10.11.2016 року звернувся відповідач з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника ( у звязку зі смертю ОСОБА_2, з якою має спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1) та на підставі якої та доданих документів відповідачу починаючи з 19.01.2016 року було призначено пенсію по втраті годувальника.

Однак з матеріалів пенсійної справи не вбачається, що відповідач та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, вони мають лише спільну дитину ОСОБА_3.

За твердженнями позивача, діюче пенсійне законодавство покладає на осіб, які звертаються за призначення пенсії, обовязок надавати усю правдиву інформацію, яка може вплинути, як на розмір призначуваної пенсії, так і безпосередньо на сам факт такого призначення.

Оскільки діючи законодавство не вимагає обовязкового надання свідоцтва про шлюб або іншого документа, який засвідчує факт перебування у шлюбі, особа, яка зверталась за призначенням пенсії по втраті годувальника, повинна повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду України про відсутність офіційно зареєстрованих шлюбних відносин.

При зверненні за призначенням на себе пенсії по втраті годувальника відповідач повинен був проінформувати позивача про ту обставину, що він не є чоловіком померлої ОСОБА_2 в розумінні вимог статі 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне старування».

Однак, як зазначає позивач, відповідачем свідомо не було надано вказану інформацію, внаслідок чого йому було призначено пенсію, на яку він не мав права та незаконно виплачено з 19.01.2016 року по 30.04.2017 року пенсію в розмірі 4 062, 29 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлялись запрошення для вирішення питання погашення переплати за вказаною ним адресою реєстрації, однак до позивача відповідач не зявився.

Таким чином, внаслідок дій відповідача державі в особі позивача було завдано шкоду у вигляді суми незаконно виплаченої пенсії за період з 19.01.2016 року по 30.04.2017 року в розмірі 4062, 29 грн.

З урахуванням положень статті 1212 Цивільного кодексу України, зі змісту якої вбачається, що безпідставними набувачами можуть бути як добросовісні так і недобросовісні набувачі, позивач вважає, що з відповідача слід стягнути суму незаконно призначеної пенсії по втраті годувальника в розмірі 4062, 29 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2018 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 15.03.2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання 30.04.2018 року представник відповідача не зявився, про день, час та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, клопотань або заяв до суду не подавав.

Відповідач в судові засідання не зявляється, про день, час на місце їх проведення повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзиву або будь-яких заяв до суду не подавав.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до частин 1-4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до статей 77, 78, 79 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі статтею 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоровя, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (ОСОБА_4), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 36Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім'ї вважаються: чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Згідно частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до копії протоколу від 20.04.2017 року (а.с.3) у відповідача виникла переплата пенсії переплата пенсії у розмірі 4 062, 29 грн.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивачем відповідачу були надіслані запрошення (а.с.4-5) з проханням зявитися до відділу для вирішення питання погашення переплати пенсії

Згідно з копії відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації ГТУЮ у Запорізькій області від 19.12.2017 року № 5073/04/2/04-47, долученої представником позивача до матеріалів справи, повідомлено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про шлюб № 5 від 26.04.2006 року складений відділом ДРАЦС Тиврійського районного управління юстиції Вінницької області відносно громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (після шлюбу ОСОБА_5) ОСОБА_6, шлюб розірвано на підставі рішення Тиврійського районного суду Вінницької області про розірвання шлюбу № 2-537 від 30.08.2010 року.

Аналізуючи наявні у матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, судом встановлено, що відповідачу призначено пенсію у звязку з втратою годувальника.

Згідно з пунктом 2.3 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, до заяви про призначення пенсії у звязку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообовязкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у звязку з втратою годувальника, має такі документи);

2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія;

3) довідка про склад сімї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сімї з померлим годувальником (за наявності);

4) свідоцтво органу ДРАЦС про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

5) документи про вік померлого годувальника сімї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;

8) документи про місце проживання (реєстрації);

9) документ про перебування членів сімї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

10) експертний висновок про встановлення причинного звязку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сімї, яким право на пенсію у звязку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.

У відповідності до пункту 4.2. "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Приймаючи до уваги вищенаведене, саме на позивача покладено обов'язок перевірити наявність документів, необхідних для призначення пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зі змісту вищенаведеної норми вбачається, що безпідставними набувачами можуть бути як добросовісні так і недобросовісні набувачі.

Відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

За висновками суду, позивачем у встановленому законом порядку не доведено факт надання відповідачем недостовірної інформації для призначення пенсії у звязку з втратою годувальника, а також матеріалами справи не підтверджено, що зі сторони відповідача були зловживання щодо отримання незаконно виплаченої суми пенсії в розмірі 4 062, 29 грн.

Приймаючи до уваги вищенаведене, беручи до уваги обставини та правові підстави, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, що становлять предмет позову, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У позовіШевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу надміру виплаченої пенсії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Я.Р.Марко