Справа № 141/126/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Лисака О.І.

за участю секретаря Невмержицької Я.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовомузасіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Очитківської сільської ради Оратівського району Вінницької області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, без участі сторін,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Очитківської сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, згідно із яким ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_1 помер батько позивача ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно яке за життя належало йому на праві власності. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_2, являється його рідний син ОСОБА_1, що також підтверджується довідкою Очитківської сільської ради Оратівського району Вінницької області № 16 від 15.01.2018 року.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну часту (пай) посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 виданий Оратівською РДА 10.10.2001 року, розмір земельної частки складає 2,90 га. та знаходиться на території Очитківської сільської ради Оратівського району Вінницької області.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не відкривалась, та спадкового майна фактично ніхто із спадкоємців не приймав.

Юридично оформити прийняття зазначеного спадкового нерухомого майна спадкоємець позбавлений можливості, так як у визначений законодавством термін для прийняття спадщини після смерті спадкодавця він не звернувся до нотаріальної контори в зв'язку з браком коштів, а також у зв'язку із віддаленістю місця свого проживання від місця відкриття спадщини, і на сьогоднішній день поважність причини пропуску шестимісячного строку довести не взмозі, тому ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право на земельну частку (паї) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 виданий Оратівською РДА 10.10.2001 року, розмір земельної частки складає 2,90 га. та знаходиться на території Очитківської сільської ради Оратівською району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року батька ОСОБА_2. Справу просить розглядати без його участі.

Представник відповідача в.о. старости сіл Очиткова та Люлинці Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує.

Від учасників справи до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч.2 ст.211 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється.

За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із свідоцтвом про смерть (повторним) серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року в АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 25.11.1963 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Макіївка Донецької області, в графі «Батьки» у рядку «Батько» зазначено ОСОБА_2, в рядку «Мати» зазначено ОСОБА_4.

Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4, виданим Оратівською районною державною адміністрацією 10.10.2001 року, ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СВК «Відродження» с. Очитків Оратівського району Вінницької області розміром 2,90 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) становить 10 986 грн.

Як вбачається з виписки із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № БП-9/0-0.31-13/131-18 від 16.01.2018 року, яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 р. №801 і видана Оратівською райдержадміністрацією Вінницької області по СВК «Відродження» с. Очитків Оратівського району Вінницької області. Сертифікат серії НОМЕР_4 за порядковим № 4326 зареєстровано 10.10.2001 року на ОСОБА_2, який проживав на території с. Люлинці Оратівського району Вінницької області. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 2,90 га. Сертифікат видано на підставі розпорядження голови Оратівської РДА від 11.06.2001 року за № 125.

Відповідно до довідки № 1-15 від 15.01.2018 року, виданої виконавчим комітетом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно технічної документації по передачі земельних часток (паїв) з виготовлення державних актів на право власності на землю власникам сертифікатів Очитківської сільської ради с. Очитків Оратівського району Вінницької області та відповідно до списку померлих громадян, яким не видано державні акти на право власності на землю на території Очитківської сільської ради розмір земельної частки (паю) ОСОБА_2 становить 2,5367 га, земельна ділянка під номером 498.

Як вбачається з довідки № 16 від 15.01.2018 року, виданої виконавчим комітетом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Відповідно до довідки № 17 від 15.01.2018 року, виданої виконавчим комітетом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійно на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року проживав одиноко.

Згідно довідки № 1-17 від 15.01.2018 року, виданої виконавчим комітетом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області, відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Очитківської сільської ради, за № 11, особовий рахунок № 55, померлий ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Люлинці Оратівського району Вінницької області на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1. На день смерті спадкодавця за вказаною адресою осіб, які б були зареєстровані та постійно проживали, немає.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1,2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Статтею 534 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року) та до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» передбачений ст.549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Оскільки у визначені законодавством терміни для прийняття спадщини після смерті спадкодавця позивач не звернувся до нотаріальної контори, та на сьогоднішній день поважність причини пропуску шестимісячного строку довести не в змозі, юридично оформити прийняття спадщини позивач позбавлений сможливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

На підставі ст. ст. 524-527, 524, 529,534, 550 ЦК УРСР (1963 року), керуючись ст.ст. 4,12, 13, 76, 81, 200, 206, 258, 259, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 виданий Оратівською РДА 10.10.2001 року, розмір земельної частки складає 2,90 га. та знаходиться на території Очитківської сільської ради Оратівською району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2.

Судові витрати залишити без відшкодування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, визначеному ст. 354, 355 ЦПК України та відповідно до Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

СУДДЯ О.І. Лисак