ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
іменем України

14 листопада 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/2784/18
Головуючий у першій інстанції Павлов В. Г.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/249/18

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Шарапової О.Л.,

за участі секретаря Кривопиші Я.О.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне підприємство «Явір-2005»,

третя особа: військова частина НОМЕР_1 ,

особа, яка подала апеляційні скарги Приватне підприємство «Явір-2005»,

на ухвалу і на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 вересня 2018 року; час, місце ухвалення і дата складання повного їх тексту: 19 вересня 2018 року, м. Прилуки,

В С Т А Н О В И В:

23.08.2018 ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПП «Явір-2005», в якому після уточнення позовних вимог, просив зобов`язати останнє поновити його на посаді охоронця та стягнути з ПП «Явір-2005» заробітну плату за час вимушеного прогулу з 10.07.2018 по дату поновлення на роботі. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що наказом ПП «Явір-2005» від 10.07.2018 № 92-к ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі п. 3 ст. 36 КЗпП України. Проте за останнім як за призваним на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, яку ним продовжено за контрактом, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток.

У ході розгляду справи ПП «Явір-2005» звернулося до суду з заявою про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України. Ця заява вмотивована тим, що вказана норма права є імперативною, а перебування позивача на військовій службі у Збройних Силах України є перешкодою для розгляду справи по суті.

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні заяви ПП «Явір-2005» про зупинення провадження у справі відмовлено. Постановляючи її, суд І інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 проходить військову службу не в районі проведення антитерористичної операції, а у військовій частині НОМЕР_2 , що знаходиться у місці постійної дислокації - в м. Прилуки.

Рішенням, що оскаржується, поновлено ОСОБА_1 на посаді охоронця у ПП «Явір-2005» та стягнуто з останнього на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10.07.2018 по 19.09.2018 у розмірі 4734 грн 33 коп.

В апеляційних скаргах ПП «Явір-2005» просить:

- скасувати вищевказану ухвалу і направити справу для продовження розгляду до суду І інстанції;

- скасувати згадане вище рішення суду та ухвалити нове, яким залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 . Доводи апеляційних скарг зводяться до наступного:

- відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Проте місцевий суд, проігнорував цю норму права. Крім того, ним відхилено клопотання ПП «Явір-2005» про витребування документального підтвердження факту залучення до проведення антитерористичної операції військової частини, у якій проходить військову службу ОСОБА_1 Отож оскаржувана ухвала є незаконною;

- рішення, що оскаржується, є незаконним та необґрунтованим з огляду на те, що:

1) судом не роз`яснено процесуальні права сторін;

2) позовна заява подана з порушенням пп. 2, 3, 6-9 ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 177 ЦПК України, але суд замість залишення її без руху відкрив на її підставі провадження у справі;

3) судом встановлено явно недостатній строк для відзиву на позовну заяву, чим порушено ч. 7 ст. 178 ЦПК України;

4) відповідач, на порушення ст. 43 ЦПК України, не мав можливості ознайомитися з матеріалами справи до вирішення її по суті;

5) залишивши без задоволення клопотання про залишення позовної заяви без руху, суд не постановив ухвали, оформленої у вигляді окремого документа, чим позбавив ПП «Явір-2005» можливості її оскаржити;

6) судом прийняті до розгляду уточнена позовна заява і докази позивача, які суд не мав брати до уваги в силу ст.ст. 49 ч. 5, 83 ЦПК України;

7) на дату звільнення ОСОБА_1 з роботи особливий період не діяв, а тому оспорюване ним звільнення з роботи є законним.

У судовому засіданні ОСОБА_1 і його представник просили залишити апеляційні скарги без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що вони підлягають відхиленню.

Так по справі встановлено наступне.

04.11.2014 ОСОБА_1 було прийнято охоронником до ПП «Явір-2005», що підтверджено копією його трудової книжки (арк. 33-34).

На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 № 15/2015 позивача з 26.04.2015 було призвано на військову службу до Збройних Сил України; з 05.08.2016 його було зараховано до списків особового складу військової частини № пп В 2970, а з 25.03.2017 - до списків особового складу військової частини № НОМЕР_3 , де він проходив військову службу і, зокрема, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Ці обставини підтверджено витягом з військового квитка ОСОБА_1 і копіями довідок військової частини № пп НОМЕР_4 від 09.02.2017 № 483 та військової частини № НОМЕР_3 від 20.03.2018 № 774 відповідного змісту (арк. 9-11, 14, 15).

04.11.2016 ОСОБА_1 видано посвідчення серії НОМЕР_5 , згідно з яким останній має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (його копія на арк. 8).

25.06.2018 ОСОБА_1 укладено контракт з Міністерством оборони України про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу строком на три роки, що підтверджено копією цього контракту (арк. 12-13).

З дати укладення згаданого контракту і по цей час ОСОБА_1 проходить військову службу; натепер він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується у м. Прилуки, що підтверджено копією довідки цієї частини від 14.08.2018 № 184 відповідного змісту (арк. 16).

Наказом ПП «Явір-2005» № 92-К від 10.07.2018 ОСОБА_1 звільнено з посади охоронника у зв`язку з добровільним укладенням контракту на проходження військової служби, за п. 3 ст. 36 КЗпП України (копія цього наказу на арк. 18).

Протоколами судового засідання від 11.09.2018 та від 19.09.2018 по цій справі підтверджується, що позивач і його представник брали участь у всіх судових засіданнях місцевого суду (арк. 74 «а», 94).

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Проте, оскільки і позивач і його представник брали участь у розгляді справи в суді І інстанції, то за відсутності відповідного клопотання останніх зупинення судом провадження у справі на підставі вказаної норми права спричинило б невиправдану тяганину у ній. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зі змісту апеляційної скарги на ухвалу про відмову в зупиненні провадження у справі не вбачається, яким чином ця відмова порушила законні права або інтереси ПП «Явір-2005». Натомість вона посприяла реалізації права ПП «Явір-2005» на вирішення спору між сторонами по суті у найкоротший розумний строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП України, за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову.

Згідно з правовою позицією, що висловлена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664св17), особливий період діє в Україні від 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», так як Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав. Таку саму правову позицію сформульовано і в постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 131/1449/16-ц (касаційне провадження № 61-4157св18); від 14.02.2018 у справі № 727/2187/16-ц (касаційне провадження № 61-3951св18); від 20.02.2018 у справі № 640/4439/16-ц (касаційне провадження № 61-4304св18) і від 21.02.2018 у справі № 211/1546/16-ц (касаційне провадження № 61-4255св18).

З наведеного випливає, що ПП «Явір-2005» протиправно розірвало трудовий договір з ОСОБА_1 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Отже висновок суду І інстанції про задоволення позову є законним.

Визначений судом І інстанції розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що має виплатити ОСОБА_1 . ПП «Явір-2005», не оспорюється і апеляційний суд не встановив передбачених ч. 4 ст. 367 ЦПК України підстав для перегляду оскаржуваного рішення в цій частині.

Доводи апеляційних скарг судом відкидаються з наведених вище мотивів і виходячи з того, що всі посилання на порушення судом І інстанції норм матеріального і процесуального права не призвели до таких порушень законних прав, свобод та інтересів ПП «Явір-2005», які спричинили невірне вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Приватного підприємства «Явір-2005» залишити без задоволення, а ухвалу і рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: