Постанова

Іменем України

25 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 369/7221/16-ц

провадження № 61-13242св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - комунальне підприємство «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради,

представник відповідача - Турук Наталія Вікторівна,

третя особа - Тарасівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2017 року у складі судді Дубас Т. В. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 18 травня 2017 року у складі колегії суддів: Білоконь О. В., Верланова С. М., Гуля В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради (далі - КП «Києво-Святошинська тепломережа»), третя особа - Тарасівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, про зобов'язання здійснити перерахування вартості комунальних послуг.

Позовна заява мотивована тим, що він проживає у АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, які надає КП «Києво-Святошинська тепломережа», відповідно до укладеного у січні 2008 року договору.

Квартира обладнана лічильником холодної води, однак за період з січня по вересень 2015 року підприємство нараховувало оплату за постачання холодної води і водовідведення не за показаннями квартирного лічильника (2 432,88 грн.), а за показаннями будинкового лічильника, що складало 6 224,48 грн.

Враховуючи, що обов'язок щодо повірки лічильника законодавством покладено на виконавця, а не споживача комунальних послуг, вважав, що не повинен сплачувати комунальні послуги за показаннями будинкового лічильника за період, коли з вини відповідача його засіб квартирного обліку залишався неповіреним до вересня 2015 року.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд зобов'язати КП «Києво-Святошинська тепломережа» здійснити перерахування вартості послуг холодного водопостачання та водовідведення за період січень-серпень 2015 року за показниками лічильника № 487015, вказаними в акті розпломбування водоміру (лічильника) від 09 вересня 2015 року, складеного контролером КП «Києво-Святошинська тепломережа» - 1602 кубів, а саме вирахувати із вартості цих послуг різницю з постачання холодної води та водовідведення за виставленими йому рахунками КП «Києво-Святошинська тепломережа» та за аналогічними послугами по показникам лічильника, яка складає 3 791,60 грн., вартість придбаного лічильника холодної води - 245 грн. та вартість послуг з опломбування нового лічильника холодної води - 59 грн.

У серпні 2016 року КП «Києво-Святошинська тепломережа» звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа - Тарасівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області (далі - сільська рада), про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 користується комунальними послугами, але не виконує належним чином зобов'язання по сплаті цих послуг, нарахованих відповідно до діючих тарифів, у зв'язку із чим станом на 09 листопада 2016 року виникла заборгованість.

Вказувало, що сільська рада не включила у тариф за холодне водопостачання та водовідведення затрати з повірки засобів обліку води, тому витрати щодо повірки лічильника, встановленого у належній ОСОБА_1 квартирі, лежать на останньому.

Ураховуючи наведене, уточнивши позовні вимоги, КП «Києво-Святошинська тепломережа» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на їхню користь суму основного боргу за житлово-комунальні послуги за період з 21 лютого 2014 року по 09 листопада 2016 року в розмірі 9 755,75 грн., суму інфляційних збитків у розмірі 2 674,16 грн., 3% річних від основного боргу в розмірі 512,66 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2016 року зустрічний позов КП «Києво-Святошинська тепломережа» прийнято до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов'язано КП «Києво-Святошинська тепломережа» здійснити перерахування вартості послуг холодного водопостачання та водовідведення за період з січня по серпень 2015 року щодо квартири АДРЕСА_1 (особистий рахунок НОМЕР_1), яка належить ОСОБА_1 на праві власності, за показаннями лічильника № 487015, вказаними в акті розпломбування водоміру (лічильника) від 09 вересня 2015 року.

У решті вимог позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов КП «Києво-Святошинська тепломережа» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради суму заборгованості за комунальні послуги за період з січня по жовтень 2016 року у розмірі 3 609,29 грн., інфляційні збитки за період з 21 лютий по 09 листопада 2016 року у розмірі 122,39 грн., три відсотки річних за період з 21 січня по 09 листопада 2016 року у розмірі 83,50 грн., а всього 3 815,18 грн.

У решті вимог зустрічного позову КП «Києво-Святошинська тепломережа» відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що станом на початок 2015 року квартира ОСОБА_1 була обладнана лічильником води і плата за послуги з водопостачання та водовідведення повинна була здійснюватися за його показниками, проте всупереч положенням Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, нарахування були здійснені за показниками загальнобудинкового лічильника. При цьому, рішенням сільської ради до складу тарифів не було включено послугу з періодичної повірки квартирних приладів обліку води, тому у спірний період комунальне підприємство не повинно нести відповідальності з відшкодування понесених споживачем витрат на придбання лічильника та його опломбування.

Встановивши, що у ОСОБА_1 відсутня заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг перед КП «Києво-Святошинська тепломережа» за 2014 рік, врахувавши необхідність здійснення перерахування вартості послуг холодного водопостачання та водовідведення за період січень-серпень 2015 року, суд вважав, що з ОСОБА_1 на користь КП «Києво-Святошинська тепломережа» підлягає стягненню заборгованість за комунальні послуги за період з січня по жовтень 2016 року, інфляційні збитки за період з 21 лютого по 09 листопада 2016 року, три відсотки річних за період з 21 січня по 09 листопада 2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18 травня 2017 року апеляційну скаргу КП «Києво-Святошинська тепломережа» відхилено. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції забезпечив повний і всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів й ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Апеляційний суд вказав, що КП «Києво-Святошинська тепломережа» не забезпечило виконання за свій рахунок робіт з періодичної повірки квартирного лічильника позивача, тому покладення на нього обов'язку по оплаті комунальних послуг за показаннями будинкового лічильника є незаконним, оскільки обов'язок споживача послуг полягає у своєчасному наданні на повірку засобу обліку і своєчасна оплата послуг, нарахованих по повіреному засобу обліку. Ні договором, укладеним між сторонами, ні законом не передбачено, що у разі непроведення надавачем послуг повірки засобу обліку з об'єктивних причин він має право нараховувати оплату за спожиті послуги по загальнобудинковому лічильнику.

При цьому апеляційний суд вказав, що суд першої інстанції не вирішив усі вимоги зустрічного позову КП «Києво-Святошинська тепломережа», однак вважав, що ці обставини є підставою для ухвалення додаткового рішення відповідно до пункту 1 частини першої статті 220 ЦПК України 2004 року, а не підставою для його скасування.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, КП «Києво-Святошинська тепломережа», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його зустрічний позов.

Касаційна скарга мотивована тим, що сільською радою не включено у тариф за холодне водопостачання та водовідведення затрат з повірки засобів обліку води у будинку де проживає позивач, тому відсутні підстави для здійснення перерахунку нарахованої заборгованості за вищевказані послуги, на що не звернули увагу суди попередніх інстанцій. При цьому судами не було враховано висновок Верховного Суду України, викладений в ухвалі від 26 жовтня 2016 року у справі № 200/24971/15-ц.

Апеляційний суд безпідставно дійшов висновку, що суд першої інстанції не вирішив усіх вимог зустрічного позову КП «Києво-Святошинська тепломережа», вказавши, що ці обставини є підставою для ухвалення додаткового рішення та не є підставою для скасування рішення по суті, оскільки місцевий суд ухвалив рішення з усіх позовних вимог, частково задовольнивши первісний та зустрічний позови і вказавши про відмову в задоволенні інших вимог первісного та зустрічного позовів.

Відзив на касаційну скаргу учасники процесу до суду не подали.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У березні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_1 та відповідно до укладеного у січні 2008 року договору № НОМЕР_1 є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, які надає КП «Києво-Святошинська тепломережа».

Вказана квартира обладнана лічильником холодної води, однак за період з січня по вересень 2015 року, коли квартирний лічильник ОСОБА_1 не був повірений, відповідач нараховував оплату за постачання холодної води і водовідведення не за показаннями квартирного лічильника (2 432,88 грн.), а за показаннями будинкового лічильника, що складало 6 224,48 грн.

Вказані обставини сторонами не опсорюються, тому відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України 2004 року доказуванню не підлягають.

Згідно з пунктом 4.4 договору № НОМЕР_1 про надання послуг з централізованого опалення обслуговування житла, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, укладеного між сторонами, при наявності квартирних лічильників тепла, холодної та гарячої води споживач сплачує за одержані послуги за їх показниками.

09 вересня ОСОБА_1 було здійснено заміну лічильника холодної води, у зв'язку із чим контролером КП «Києво-Святошинська тепломережа» складено акт від 09 вересня 2015 року про пломбування водоміру (лічильника), та з якого вбачається, що на старому лічильнику № 487015 було зафіксовано показник спожитої води - 1 602 куб. ОСОБА_1 було встановлено новий лічильник № 257819.

20 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до директора КП «Києво-Святошинська тепломережа» з вимогою здійснити перерахування вартості послуг холодного водопостачання та водовідведення за період січень-серпень 2015 року.

КП «Києво-Святошинська тепломережа» направило відповідь від 20 листопада 2015 року № 616, з якої вбачається, що ОСОБА_1 було прострочено строк, необхідний для проведення робіт з повірки лічильника, а тому відповідно до пунктів 9, 11 Правил надання послуг № 630, нарахування за холодну воду та водовідведення здійснювалося за показниками загальнобудинкового лічильника. У зв'язку з цим ОСОБА_1 було відмовлено у здійсненні перерахунку вартості послуг холодного водопостачання та водовідведення.

Відповідно до розрахунку тарифу на холодне водопостачання, затвердженого рішеннями Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області: від 07 вересня 2010 року № 2 та від 16 березня 2012 року № 2, затрати з повірки засобів обліку води не включені у тариф.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1, суди посилалися на пункт 4.4 вказаного договору, вважаючи, що він повинен сплачувати за спірні житлово-комунальні послуги виключно за показаннями квартирного лічильника, у той час, як КП «Києво-Святошинська тепломережа» нараховувало йому плату за показниками загальнобудинкового лічильника.

При цьому апеляційний суд вказав, що виконання робіт з періодичної повірки квартирного лічильника покладено на КП «Києво-Святошинська тепломережа» та у разі непроведення надавачем послуг повірки засобу обліку з об'єктивних причин, він не має права нараховувати оплату за спожиті послуги по загальнобудинковому лічильнику.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 611 ЦК Україниу разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Згідно зі статтею 610 ЦК Українипорушенням зобов'язанням є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини другої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції, чинній на час виникнення заборгованості).

Відповідно до положень частини першої, четвертої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» у редакції, чинній на час виникнення заборгованості, законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Пунктами 9, 30, 32 цих Правил передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов'язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов'язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Статтями 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами.

Порядком та типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій до складу таких послуг, з яких розраховуються тарифи для споживачів, входять і послуги з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Отже, підприємства, які надають послуги споживачам з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (виконавці), повинні забезпечити виконання робіт з періодичної повірки, обслуговування та ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії за рахунок включення цих робіт до тарифу на послуги з утримання будинків і споруд відповідно до укладених між ними договорів.

Установивши, що виконавцем надання житлово-комунальних послуг у будинку, в якому проживає позивач, є КП «Києво-Святошинська тепломережа», до складу тарифів якого послугу з періодичної повірки квартирних приладів обліку води не включено, тобто витрати за періодичну повірку засобів обліку не відшкодовуються через діючі тарифи на комунальні послуги, а КП «Києво-Святошинська тепломережа» не може здійснювати повірку лічильника за власний рахунок і це не передбачено ні договором, ні законом, суди не надали належної оцінки, чи несе відповідальність підприємство за прострочення періодичної повірки належного позивачу лічильника та чи правомірно воно нараховувало позивачу оплату послуг з постачання холодної води і водовідведення не за показаннями квартирного лічильника, а за показаннями будинкового лічильника.

КП «Києво-Святошинська тепломережа» заявляло під час апеляційного перегляду справи про врахування судом правових висновків Верховного Суду України у постанові від 22 квітня 2015 року у справі № 6-60цс15 та в ухвалі від 26 жовтня 2016 року у справі № 200/24971/15-ц, проте апеляційний суд у порушення вимог частини другої статті 315 ЦПК України 2004 року про те, що у разі відхилення апеляційної скарги в ухвалі зазначаються мотиви її відхилення, на вказані доводи відповідача не звернув уваги та не дав їм оцінки.

Також апеляційним судом, у порушення статей 212-214, 315 ЦПК України 2004 року, не перевірено доводів КП «Києво-Святошинська тепломережа» про те, що судом першої інстанції неправильно визначено період заборгованості лише з січня по жовтень 2016 року, оскільки у даний період позивачеві, окрім послуг з постачання холодної води та водовідведення, надавалися й інші житлово-комунальні послуги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 220 ЦПК України 2004 року суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Суд першої інстанції ухвалив рішення щодо всіх позовних вимог ОСОБА_1 та КП «Києво-Святошинська тепломережа», при цьому задовольнивши їх частково і вказавши про відмову в задоволенні інших вимог, тому відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення, згідно з пунктом 1 частини першої статті 220 ЦПК України 2004 року.

У зв'язку із цим апеляційний суд дійшов передчасного висновку, що суд першої інстанції не вирішив частину позовних вимог зустрічного позову, з посланням на необхідність ухвалення додаткового рішення у справі, хоча повинен був по цим вимогам дати свій правовий висновок.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, апеляційний суд не дослідив і не надав оцінку усім доводам апеляційної скарги КП «Києво-Святошинська тепломережа», то справу необхідно передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального підприємства «Києво-Святошинська тепломережа» Київської обласної ради задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 18 травня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю.В. Черняк