Єдиний унікальний номер 235/2395/17 Номер провадження 22-ц/775/132/2018
Головуючий в І інстанції - Величко О.В. Єдиний унікальний номер 235/2395/17
Доповідач - Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/775/132/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі суддів:

Папоян В.В. (доповідач)

Гапонова А.В., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті в режимі відеоконференції проведення якої забезпечується Красноармійським міськрайонним судом Донецької області та Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області цивільну справу № 235/2395/17 за позовом ОСОБА_4 до Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» про стягнення ненарахованої та невиплаченої суми стипендії, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 жовтня 2017 року (суддя Величко О.В.),

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення не нарахованої та невиплаченої стипендії на обґрунтування якого зазначав, що він був зарахований на 1 курс ДВНЗ «ДонНТУ» на денну форму, за рахунок коштів державного бюджету за пільгою поза конкурсом на підставі ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», як особа батько якої є шахтарем та який має стаж роботи в вугільній промисловості на підземних роботах з повним робочим днем не менш 15 років, та має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Однак за період з вересня 2012 року по січень 2015 року стипендія нараховувалася на загальних підставах у меншому розмірі. Сума недоотриманої стипендії за період з 01.09.2012 року по 30.09.2014 року становить 8662,57 грн., а за період жовтень-грудень 2014 рік та січень 2015 рік - 4872 грн. Просив стягнути з відповідача заборгованість по виплаті стипендії з урахуванням індексації та судовий збір у розмірі.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 30 жовтня 2017 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що ним не надано доказів на підтвердження його вимог, оскільки наявність у нього певних пільг підтверджується матеріалами справи, роздруківкою з інформаційної системи «Конкурс» вступної компанії 2012 року Донецького національного технічного університету. Проте суд в порушення положень ЗУ «Про підвищення престижності шахтарської праці» не звернув уваги на те, що державою гарантується право на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Також зазначає, що позивач отримував саме соціальну стипендію як дитина шахтаря, та звертався в стипендіальну комісію через те, що мав середній бал успішності менше чотирьох. Щодо перебігу позовної давності, позивач зазначив, що про порушення свого права він дізнався при переведенні з ДВНЗ «ДонНТУ» до Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу в січні 2015 року.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове рішення у випадку неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення судом норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що згідно даних Єдиної державної електронної бази освіти України ОСОБА_4 з 01.09.2012 року зарахований до складу студентів ДонНТУ (наказ № 302-13 від 10.08.2012 року) денної форми навчання за державним замовленням факультет інститут гірництва та геології.09.02.2015 року відрахований зі складу студентів ДонНТУ (технічне відрахування R 15803 від 09.02.2015 року). Наказом № 723/7 від 19.09.2014 року тимчасово допущений до занять з 19.09.2014 року до Івано-Франківського Національного технічного Університету нафти та газу.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_5 Згідно копрії трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_5 на момент вступу позивача до навчального закладу мав стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті більше 15 років, та згідно довідки МСЕК серії 10ААА №240582 має статус інваліда 3 групи.

З матеріалів справи вбачається, що за час навчання ОСОБА_4 стипендія нараховувалась в значно нижчому розмірі, ніж це передбачено статтею 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». З вересня 2012 року по вересень 2014 року стипендія нараховувалась на загальних підставах у розмірі від 852,79 грн. до 943,12 грн. та була нижчою за вказаний прожитковий мінімум, а з жовтня 2014 року по січень 2015 року стипендія не нараховувалась взагалі, що підтверджується. Факт отримання стипендії, виплаченою Державним вищим навчальним закладом «Донецький національний технічний університет» підтверджено випискою по рахунку ПАТ КБ «Приватбанк».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що статус особи, яка має право на користування пільгами, передбаченими Законом України « Про підвищення престижності шахтарської праці» встановлюється Умовами прийому до вищих навчальних закладів України у 2012 році, затверджених Наказом Міністерства освіти та науки, молоді та спорту України за № 1179 від 12.10.2011 року, постановою КМУ від 12.07.2004 року № 882 «Питання стипендіального забезпечення», відповідно до яких саме на таких осіб покладається надати відповідні документи, у тому числі документи, що дають право на пільги, а на прийомну та/або стипендіальну комісію покладається обов'язок щодо прийняття відповідного рішення з цього приводу. Позивачем не було доведено того факту, що він належним чином, відповідно до вищезазначених норм права, звертався до прийомної або стипендіальної комісії , і має статус особи, яким надано право на користування пільгами.

Проте погодитися з таким висновком суду не можливо.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» 2 вересня 2008 року шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення, визначенні в Порядку призначення і виплати стипендій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882, щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до правовідносин, що виникли між сторонами, оскільки пізніше прийнятим Законом, який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено гарантований розмір стипендій для категорії студентів з числа дітей шахтарів.

Дія ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» на 2012 - 2015 роки не зупинялася. Положеннями цієї статті гарантовано зазначеним студентам право на навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання, а також на одержання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що за час навчання, з вересня 2012 року по вересень 2014 року стипендія ОСОБА_4 нараховувалась на загальних підставах та була нижчою за вказаний прожитковий мінімум, а з жовтня 2014 року по січень 2015 року стипендія не нараховувалась взагалі.

Та обставина, що позивачем не було надано документів, які підтверджують в нього наявність пільг, що дає право на отримання стипендії рівної розміру прожиткового мінімуму, під час вступу до навчального закладу не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки не позбавляє неповнолітнього ОСОБА_4 гарантованого державою права на її отримання, відповідно до статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Крім того, заперечення відповідача щодо ненадання позивачем при вступі до навчального закладу документів, які підтверджують в нього наявність пільг, спростовуються матеріалами справи, у тому числі роздруківкою з інформаційної системи «Конкурс» вступної компанії 2012 року Донецького національного технічного університету, яка відповідно до наказу Міністерства освіти та науки № 514 від 11.06.2008 року створюється за інформацією наданою вищими навчальними закладами та які зобов'язані забезпечувати її достовірність. Відповідно до роздруківці з інформаційної системи позивач на час вступу до навчального закладу мав право на позаконкурсний вступ. Тому рішення суду про відмову в задоволенні позову підлягає скасуванню, а порушене право позивача підлягає захисту.

Вирішуючи питання про розмір ненарахованої та невиплаченої суми стипендії апеляційний суд виходить з того, що ст..5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначено право позивача на отримання стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Законами України «Про державний бюджет України на 2012 рік» «Про державний бюджет України на 2013 рік», «Про державний бюджет України на 2014 рік», «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений на період з липня по вересень 2012 року становив 1102 грн., з жовтня по листопад 2012 року - 1118 грн., у грудні 2012 року - 1134 грн., з січня по листопад 2013 року становив 1147 грн., з грудня 2013 року по січень 2015 року - 1218 грн.

Таким чином, загальна сума стипендії, яку належало сплатити позивачу за період навчання з вересня 2012 року по січень 2015 року складає 34141 грн. Згідно виписки з банківського рахунку ОСОБА_4 у ПАТ КБ «ПриватБанк», надану за період з 01 вересня 2012 року по 08 липня 2016 року, позивачу була виплачена стипендія у наступних розмірах - з вересня 2012 року по січень 213 року - 852,79 грн. щомісяця, у лютому 2013 року стипендія не сплачувалась, з березня по листопад 2013 року - 852,79 грн. у грудні 2013 року - 1356,79 грн., з січня по квітень 2014 року - 852,79 грн. у травні 2014 року - 886,03 грн., у червні - липні 2014 року - 852,79 грн., з серпня по листопад 2014 року стипендія не виплачувалась, у грудні 2014 року - 1874,68 грн., у січні 2015 року стипендія не виплачувалась. Загальна сума стипендії, яка була фактично виплачена позивачу - 21173,30 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по виплаті стипендії у розмірі 12967,70 грн. (34141 грн.-21173,30 грн.).

Сума невиплаченої позивачу стипендії на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підлягає індексації.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» № 1078 від 17.07.2003 визначено, що базовим місяцем при обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації стипендії вважається місяць, в якому відбувається підвищення стипендії.

Відповідно до абз. 1, 2, 4, 5 п. 1.1 Порядку підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 06.02.2003 № 491-IV. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно із абз. 1, 5, 6 п. 4 Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Враховуючи, що позивач просить стягнути індексацію саме за період з квітня 2014 року по грудень 2014 року, та те, що розмір стипендії, тобто у даному випадку прожитковий мінімум востаннє підвищувався у грудні 2013 року (базовий місяць), то відповідно до показників індексу інфляції, розрахованих Міністерством статистики України індексація стипендії ОСОБА_4 буде складати: за квітень 2014 року - не нараховується, за травень 2014 року - 36,54 грн., за червень 2014 року - 77,95 грн., за липень 2014 - 126,67 грн., за серпень 2014 року - 126,67 грн., за вересень 2014 року - 146,16 грн., за листопад 2014 року - 196,10 грн., за грудень 2014 року - 230,20 грн., а всього за період з квітня 2015 року по грудень 2014 року - 1086,45 грн.

Апеляційний суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо пропуску позивачем встановленого ст. 257 ЦК України строку звернення до суду за захистом порушеного права, оскільки відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням того, що на час виникнення порушення права позивач був неповнолітньою особою та про порушення свого права дізнався лише в січні 2015 року після переведення до іншого вищого навчального закладу, апеляційний суд дійшов до висновку, що строк позовної давності ним не пропущено.

Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції не в повному обсязі встановлені обставини, які мають значення по справі та допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірних правових висновків у тих правовідносинах, що виникли між сторонами тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті позовних вимог про часткове задоволення позовних вимог.

За ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Задовольняючі позовні вимоги частково апеляційний суд з урахуванням вимог ст.. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції пропорційно задоволених вимог, а саме у сумі 1996 грн. 64 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 жовтня 2017 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» про стягнення ненарахованої та невиплаченої суми стипендії задовольнити частково.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на користь ОСОБА_4 не нараховану та невиплачену суму стипендії у розмірі 12967,70 грн. та індексацію стипендії за період з квітня 2014 року по грудень 2014 року в сумі 1086, 45 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет» на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 1199 грн. 64 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

А.В. Гапонов

І.В. Кішкіна

Повний текст постанови складений 26 лютого 2018 року

Суддя-доповідач В.В. Папоян