Дата документу 05.04.2018
Справа № 320/9537/17
Провадження №2/320/1260/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 квітня 2018 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: Бахаєв І.М.,
за участю секретаря: Фурсової Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, інфляційних втрат та 3 % річних,
Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явилась, поштове відправлення повернулось з відміткою: «за закінченням терміну зберігання» у звязку з відсутністю адресата вдома.
Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить прийняти рішення на розсуд суду.
Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 07.06.2003 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Мелітопольського управління юстиції, прізвище подружжя «Горда», про що свідчить копія свідоцтва про одруження 1-ЖС №100923./а.с.13/
Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія свідоцтва про народження /а.с.15/.
14.10.2009 шлюб між сторонами було розірвано про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЖС №064311./а.с.14/
На виконання рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області № 2-5240, був виданий виконавчий лист від 03.11.2005 року, відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 06.06.2005 року та до досягнення дитиною повноліття.
Заборгованість виникла з вини відповідача, він не надає матеріальної допомоги на утримання доньки.
Згідно ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.
З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку, та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.
При цьому, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).
Сума заборгованості зазначена позивачем у розрахунку, який міститься в позовній заяві, відповідачем не спростований.
З наведених вище підстав суду не застосовує норми ст.ст. 599, 612, 625 ЦК України.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1 , п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно п. 1, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог..
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні дані та розрахунки щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, а з'ясування цих обставин має суттєве значення для правильного вирішення спору в частині компенсації витрат на правову допомогу, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача витрат позивача на правову допомогу таким, що не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, інфляційних втрат та 3 % річних є такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів та відмовити у стягненні з нього інфляційних витрат та 3 відсотків річних, а також витрат на правову допомогу, понесених позивачем.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст.12, 82, 89, 141, 247 ч.2, 263-265, 268, 280, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 105, 110,112 Сімейного Кодексу України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, інфляційних втрат та 3 % річних - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.
В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
СУДДЯ: І.М.БАХАЄВ