Справа № 352/1180/18
Провадження № 22-ц/4808/212/18
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Ясеновенко Л.В.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря Турів О.М.,

з участю представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тисменицького районного суду, постановлене у складі судді Хоминець М.М. 30 серпня 2018 року в м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в :

21.06.2018 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про стягнення на утримання неповнолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що вони з відповідачем проживають окремо і останній у добровільному порядку не надає кошти на утримання дітей.

Рішенням Тисменицького районного суду від 30 серпня 2018 року позов задоволено частково.

Постановлено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1300 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

Стягнення аліментів розпочати з 21 червня 2018 року і проводити до повноліття дітей.

Стягнуто з ОСОБА_3 у дохід державного бюджету (стягувач - Державна судова адміністрація України) 704,80 грн. судового збору.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зокрема зазначає, що суд безпідставно дійшов висновку про те, що стан його здоров'я є задовільним. Вказує, що перенесені ним у 2001, 2011, 2012 та 2015 році травми негативно вплинули на стан його здоров'я, а тому він не може влаштуватися на постійну високооплачувану роботу. Пропоновані роботи вимагають фізичних навантажень, які він не може виконувати за станом здоров'я.

Вказує, що суд не врахував його матеріальне становище, адже з першого кварталу 2017 року по перший квартал 2018 року він здійснював догляд за перестарілою бабцею позивачки і його дохід становив 86,54 грн. соціальних виплат щоквартально. З другого кварталу 2018 року він отримує дохід від тимчасових заробітків, який становить 3000-3500 грн. на місяць. Таким чином, визначений судом розмір аліментів по 1300 грн. на кожну дитину щомісячно є для нього непосильним та таким, що поставить його сім'ю у скрутне матеріальне становище.

Не погоджується апелянт і з висновком суду про те, що його мама має офіційне постійне місце праці за кордоном, оскільки внаслідок нещасного випадку (падіння) мама стала непрацездатною і в січні 2018 року повернулася в Україну. З того часу мама продовжує лікування, а її дохід становить пенсія у розмірі 1373 грн. на місяць до червня 2018 року та 1435 грн. на місяць з липня 2018 року.

Апелянт не заперечує обов'язку сплачувати аліменти, однак стверджує, що враховуючи його доходи на даний час він може сплачувати по 950 грн. на кожну дитину щомісячно.

Просить рішення суду першої інстанції змінити та визначити розмір аліментів по 950 грн. на кожну дитину щомісячно.

ОСОБА_4 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про місце і час розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 19.11.2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і у них є двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні (а.с. 4, 7, 18).

Судом встановлено, що відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дітей сторін, які перебувають на утриманні матері, стану здоров'я та матеріального становища відповідача, а також відсутності у нього інших утриманців, визначив до стягнення розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1300 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року №2246-VIII розмір прожиткового мінімуму на одну дитину віком до 6 років становить: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Враховуючи вищенаведене, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову та визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі - 1300 грн. на кожну дитину щомісячно.

Доводи апелянта про те, що перенесені ним травми негативно вплинули на стан його здоров'я, що є перешкодою для працевлаштування на постійну високооплачувану роботу, а пропоновані роботи вимагають фізичних навантажень, які він не може виконувати за станом здоров'я, не заслуговують на увагу, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами.

Також не можуть бути прийняті до уваги твердження ОСОБА_3 про те, що суд не врахував його матеріальне становище і той факт, що на даний час він отримує дохід від тимчасових заробітків, який становить 3000-3500 грн. на місяць, оскільки відсутність офіційного працевлаштування не є підставою для зменшення визначеного судом першої інстанції розміру аліментів, який відповідає інтересам та потребам дітей та є необхідним для забезпечення дітям належних умов для їх фізичного, розумового, морального та соціального розвитку.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Тисменицького районного суду від 30 серпня 2018 року - без зміни.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Л.В. Ясеновенко

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 20 листопада 2018 року.