233 № 233/1603/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.

за участі секретаря судового засідання Ліман С.М.,

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» до ОСОБА_4, фермерського господарства «ОСОБА_5 Лан», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди,-

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області із вказаним позовом звернулось ОСОБА_6 «АПК-Інвест», в якому просило визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер :43:000:0001 площею 4,3847га, укладений між ОСОБА_4 та ФГ «ОСОБА_5 Лан», право оренди за яким зареєстровано 26 жовтня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Костянтинівською районною державною адміністрацією та скасувати запис про державну реєстрацію права оренди, яке виникло на підставі вказаного договору; судові витрати покласти на відповідачів солідарно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22 березня 2012 року між ОСОБА_6 «АПК-Інвест» та ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної частки (паю), зареєстрований 29 березня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської сільської ради під номером 971, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передала в оренду позивачу земельну частку (пай) (рілля) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, належну їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0173820, виданого 30 серпня 1996 року Костянтинівською районною державною адміністрацією. Позивач виконує свої зобовязання за договором оренди, сплачуючи на користь відповідача орендну плату.

30 квітня 2014 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером :43:000:0001. Про вказані обставини ОСОБА_4 позивача не повідомила та в порушення умов договору оренди 26 жовтня 2017 року уклала з ФГ «ОСОБА_5 Лан» договір оренди землі, який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 23029833. Обєктом вказаного договору є земельна ділянка, яка не вибувала з 22 березня 2012 року з користування позивача та в теперішній час засіяна та обробляється ним.

Відповідач ОСОБА_4 надала відзив на позов, в якому проти вимог позивача заперечила, посилаючись на те, що після виділення земельної ділянки позивачу в натурі та реєстрації права власності на земельну ділянку правовстановлючий документ - сертифікат на право на земельну частку (пай) є недійсним, а такі істотні умови договору як предмет оренди та статус орендодавця змінилися, в звязку з чим припиняється і договір оренди вказаної земельної частки (паю). При чому вимога законодавства про те, що такий договір підлягає переукладенню не свідчить про обовязок сторін його укладати. ОСОБА_4 після реєстрації свого права власності на земельну ділянку не мала волевиявлення на укладення договору оренди земельної ділянки з ОСОБА_6 «АПК-Інвест», а отже її дії щодо укладання договору оренди з іншою особою є правомірними.

Відповідач ФГ «ОСОБА_5 Лан» надало відзив на позов, в якому проти вимог позивача заперечило посилаючись на те, що під час реєстрації договору оренди укладеного між ОСОБА_4 та ФГ «ОСОБА_5 Лан» в державному реєстрі речових прав були відсутні будь-які відомості про наявність іншого договору оренди вказаної земельної ділянки. Після державної реєстрації вказаного договору сторони склали акт прийому-передачі земельної ділянки. Сторонами дотримані вимоги чинного законодавства, а отже, підстав для визнання договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_4 та ФГ «ОСОБА_5 Лан» не має. Крім того, ОСОБА_6 «АПК-Інвест» раніше визнався факт законного перебування вищевказаної земельної ділянки в оренді ФГ «ОСОБА_5 Лан», оскільки між ними був здійснений тимчасовий обмін земельними ділянками, відповідно до якого ОСОБА_6 «АПК-Інвест» продовжило обробку земельних ділянок, в тому числі земельної ділянки, яка належить ОСОБА_4, а ФГ «ОСОБА_5 Лан» було передано для обробки інший масив землі.

Позивач надав відповідь на відзиви, в якій окрім посилання на необґрунтованість викладених в ній заперечень, зазначив, що тимчасовий обмін земельними ділянками між ОСОБА_6 «АПК-Інвест» та ФГ «ОСОБА_5 Лан» не відбувався, а відповідний акт, на який посилається відповідач, підписано особою, яка не мала повноважень його підписувати.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові та в заявах по суті справи.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала клопотання про розгляд справи за її відсутністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов та письмових заявах по суті справи.

Представник відповідача ФГ «ОСОБА_5 Лан» ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов та письмових заявах по суті справи.

Представник третьої особи - Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі сертифіката серії ДН № 0173820 від 30 серпня 1996 року мала право на земельну частку (пай) розміром 4,78 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області.

22 березня 2012 року між ОСОБА_6 «АКП-Інвест» та ОСОБА_4 укладено договір оренди земельної частки (паю), відповідно до умов якого орендодавець передала орендарю у володіння та користування для ведення товарного сільскогосподарського виробництва земельну частку (пай) (рілля) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів строком на 20 років зі сплатою орендної плати. Вказаний договір було зареєстровано 29 березня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 971.

Відповідно до п.2.3 договору у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), договір оренди землі переукладається відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Договір оренди землі переукладається сторонами за цим договором не пізніше ніж в строк до двох місяців з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Припинення дії договору оренди допускається у випадках, визначених цим договором та чинним законодавством України.

22 березня 2012 року сторони склали акт приймання-передачі земельної частки (паю) до договору оренди від 22 березня 2012 року. Протягом 2012-2017 років ОСОБА_6 «АПК-Інвест» сплачувало на користь ОСОБА_4 орендну плату, на підтвердження чого надані відповідні платіжні доручення.

Позивач ОСОБА_6 «АПК-Інвест» надав власну довідку № 724 від 19 вересня 2018 року про те, що земельна ділянка, яка є предметом договору оренди, укладеного між ОСОБА_6 «АПК-Інвест» та ОСОБА_4 використовується ним для вирощування зернових культур у складі поля № 60, по якому витрати на виробництво у 2018 році склали 1 144 813, 40 грн.

30 квітня 2014 року ОСОБА_4 зареєструвала своє право власності на земельну ділянку, розташовану на території Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області, площею 4,3847 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :43:000:0001, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія САК № 917963 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 21151832 від 30.04.2014 р.

Вказана земельна ділянка була виділена ОСОБА_4 в натурі з земель колективної власності на підставі вищенаведеного сертифіката, що визнається сторонами.

26 жовтня 2017 року ОСОБА_4 та ФГ «ОСОБА_5 Лан» уклали договір оренди землі, предметом якого є земельна ділянка кадастровий номер :43:000:0001 площею 4,3847 га (рілля), копія якого долучена до матеріалів справи. ОСОБА_6 оренди було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 23029833 державним реєстратором Костянтинівської районної державної адміністрації 26.10.2017 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 101643822 від 26.10.2017 р., копія якого долучена до матеріалів справи. 27 жовтня 2017 року сторони склали акт приймання-передачі земельної ділянки.

Відповідач ФГ «ОСОБА_5 Лан» надав власну довідку від 12.07.2018 року про те, що вказана земельна ділянка ним обробляється та вона засіяна соняшником.

23 січня 2018 року на адресу ОСОБА_6 «АПК-Інвест» надійшов лист голови ФГ «ОСОБА_5 Лан», яким він повідомив ОСОБА_6 «АПК-Інвест» про укладення договорів оренди земельних ділянок, в тому числі, і з ОСОБА_4 та просив утриматися від проведення будь-яких дій відносно них, оскільки збирається з весни їх обробляти самостійно.

23 квітня 2018 року ОСОБА_6 «АПК-Інвест» в особі директора департаменту рослинництва та землеробства ОСОБА_7 та володілець земельної ділянки ОСОБА_8 з метою оптимізації роботи на території землекористування ОСОБА_6 «АПК-Інвест» на полях Миколайпільської сільської ради Костянтинівського району Донецької області склали акт про тимчасовий обмін земельними ділянками, відповідно до якого ОСОБА_8 передав земельні ділянки, зокрема, земельну ділянку, яка належить ОСОБА_4 та знаходиться в межах поля №60 під номером 605, а ОСОБА_6 «АПК-Інвест» передав орендарю ОСОБА_8 в тимчасове користування земельну ділянку площею 99,8911 га в межах поля №58.

Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» від 03.12.1999 року № 1529/99 постановлено у ході реалізації положень цього Указу, інших актів Президента України щодо реформування колективних сільськогосподарських підприємств та створення приватних (приватно-орендних) сільськогосподарських підприємств, селянських (фермерських) господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб'єктів господарювання, які засновуються на приватній власності, а також під час укладення договорів оренди земельних часток (паїв) виходити з того, що сертифікат на право на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною часткою.

Відповідно до п.17 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно з розділом ІХ Перехідних положень ЗУ «Про оренду землі» громадяни - власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону. Після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Припинення дії договору оренди допускається лише у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

З наведених норм права вбачається, що земельним законодавством, зважаючи на тривалість процесу реформування аграрного сектору економіки, закладено принцип сталого землекористування, який, зокрема, полягає у рівному захисті прав орендаря та орендодавця земельних часток (паїв), а в подальшому, земельних ділянок виділених в натурі, що обумовлено специфікою використання обєкту договору оренди - земельної ділянки сільськогосподарського призначення, зокрема, великими витратами для здійснення сільськогосподарського виробництва, його ризиковістю, тривалими строками отримання прибутку, великою значимістю для держави аграрного виробництва.

Посилання відповідачів про те, що договір оренди земельної частки (паю) було припинено у звязку зі зміною статусу предмету договору та сторін є необґрунтованим, оскільки згідно з розділом ІХ Перехідних положень ЗУ «Про оренду землі» передбачена можливість припинення дії такого договору оренди лише у випадках, визначених цим Законом, проте зміна статусу предмета оренди та сторін не передбачена вказаним Законом як підстава для припинення договору оренди. А наявність інших підстав для припинення вказаного договору, передбачених Законом, судом встановлена не була.

Крім того, посилання відповідачів про те, що для укладання договору оренди земельної ділянки, що належить на праві власності ОСОБА_4, були відсутні будь-які перешкоди, так як в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні відомості про наявність права оренди, судом відхиляється, оскільки відповідачами не спростовується той факт, що договір оренди земельної частки (паю) був зареєстрований з дотриманнями вимог чинного на той час законодавства.

Посилання відповідачів про те, що позивачем було фактично визнано факт законного перебування спірної земельної ділянки в оренді ФГ «ОСОБА_5 Лан», не спростовує висновків суду, оскільки у вказаному спорі підлягають встановленню обставини чи було порушено право позивача на використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що право оренди земельної частки (паю) ОСОБА_6 «АПК-Інвест» без достатньої правової підстави було порушено її власником ОСОБА_4 та ФГ «ОСОБА_5 Лан», які уклали договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :43:000:0001 площею 4,3847 га (рілля), на підставі якого було зареєстроване право оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 23029833.

Статтею 16 ЦК України гарантується право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним (п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до частини 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Оскільки судом встановлено, що договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :43:000:0001, площею 4,3847 га, укладений між ОСОБА_4 та фермерським господарством «ОСОБА_5 Лан», суперечить вимогам вищенаведених актів цивільного законодавства, вказаний правочин має бути визнаний недійсним. А отже, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги в цій частині та визнати недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :43:000:0001, площею 4,3847 га, укладений між ОСОБА_4 та фермерським господарством «ОСОБА_5 Лан», право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 23029833.

Частиною 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З наведеної норми права вбачається необхідність окрім визнання договору недійсним також скасувати запис про проведену державну реєстрацію прав оренди. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність скасувати запис № 23029833 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :43:000:0001, площею 4,3847 га, яке виникло на підставі договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_4 та фермерським господарством «ОСОБА_5 Лан». А отже, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Суд не бере до уваги висновок експерта у галузі права щодо можливості застосування до спірних правовідносин аналогію закону щодо переважного права наймача на переукладання договору оренди земельної ділянки на новий строк, а також про можливість визнання договору оренди дійсним, оскільки спірні правовідносини зводяться лише до одного питання чи припиняється договір оренди земельної частки (паю) з підстави виділення земельної ділянки в натурі та реєстрації права власності на неї, проте вказане питання врегульовано законом, що виключає застосування аналогії закону відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України.

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А отже, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3524 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Разом з тим, законодавством не передбачений солідарний обовязок щодо відшкодування судових витрат. А отже, з ОСОБА_4, фермерського господарства «ОСОБА_5 Лан» на користь приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» необхідно стягнути судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 1762 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 268, 273, 354, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» до ОСОБА_4, фермерського господарства «ОСОБА_5 Лан», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :43:000:0001 площею 4,3847 га, укладений між ОСОБА_4 та фермерським господарством «ОСОБА_5 Лан», право оренди за яким зареєстровано Костянтинівською районною державною адміністрацією Донецької області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 23029833.

Скасувати запис № 23029833 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :43:000:0001 площею 4,3847 га, яке виникло на підставі договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_4 та фермерським господарством «ОСОБА_5 Лан», здійснений Костянтинівською районною державною адміністрацією Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_4, фермерського господарства «ОСОБА_5 Лан» на користь приватного акціонерного товариства «АПК-ІНВЕСТ» судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 1762 (однієї тисячі семисот шістдесяти двох) гривень 00 копійок з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складання повного тексту рішення 02 листопада 2018 року.

Позивач: приватне акціонерне товариство «АПК-ІНВЕСТ», місцезнаходження: Донецька область, Покровський район, с. Рівне, вул. Шопена, 1-а, .

Відповідачі: ОСОБА_4, останнє відоме зареєстроване місце проживання: 84200, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, фермерське господарство «ОСОБА_5 Лан», місцезнаходження: 84200, АДРЕСА_2, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області, місцезнаходження: 85143, Донецька область, Костянтинівський район, село Іллінівка, вул. Адімністративна, будинок 42/3, .

Суддя