ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 листопада 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/3380/17

Головуючий у першій інстанції - Олещенко В.І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/45/18

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К.

при секретарі: Покладі Д.В.

Позивач: ОСОБА_2

Відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Киселівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_3

Розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання незаконними та скасування рішення сільської ради та визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, та за об'єднаним позовом ОСОБА_2 до Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання рішення недійсним (суддя Олещенко В.І.), ухвалене о 9 год. 59 хв. у м.Чернігів, повний текст рішення складено 24 травня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення одинадцятої сесії шостого скликання Киселівскої сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 22 грудня 2011 року «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право спільно-сумісної власності громадян на земельні ділянки, та передачу земельних ділянок у власність» про безоплатну передачу у приватну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельної ділянки, площею 0,2196 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1, на території Киселівської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26 серпня 2015року на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1), індексний номер 42817881, яке видане на ім'я ОСОБА_3 на земельну ділянку, площею 0,2196 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1 та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

В обгрунтування позову зазначено, що позивачка є власницею житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 Рішенням Киселівської сільської ради Чернігівського району та області тридцять другої сесії шостого скликання від 24 липня 2015 року їй надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку орієнтовною площею 0,20 га для будівництва і обслуговування житлового будинку. Під час виготовлення документації виявилося, що суміжні землекористувачі - відповідачі у справі оформили у власність належну їм земельну ділянку, в яку увійшла частина земельної ділянки, що перебуває у її користуванні. Даний факт позбавляє її можливості оформити право власності на належну їй земельну ділянку.

Під час підготовчого провадження у справі виявилося, що за життя попередніх власників будинку, що успадкувала позивачка, на ім'я попереднього власника ОСОБА_6 було виготовлено з порушенням законодавства технічну документацію із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка була затверджена рішенням Киселівської сільської ради Чернігівського району та області від 11 січня 2012 року. Дана документація була виготовлена на меншу за розміром земельну ділянку, ніж перебувала у користуванні ОСОБА_6

Тому, ОСОБА_2 звернулася до суду з іншим позовом до Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення дванадцятої сесії шостого скликання Киселівської сільської ради Чернігівського району та області від 11 січня 2012 року «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності громадян на земельні ділянки та передачу земельних ділянок у власність», про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності ОСОБА_6, на земельну ділянку, розміром 0,1686 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_2, на території Киселівської сільської ради Чернігівського району, Чернігівської області.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 5 лютого 2018 року вказані позови ОСОБА_2 об'єднані в одне провадження.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання незаконними та скасування рішення сільської ради та визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, та за об'єднаним позовом ОСОБА_2 до Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання рішення недійсним задоволено: визнано незаконним та скасовано рішення одинадцятої сесії шостого скликання Киселівскої сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 22 грудня 2011 року «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право спільно-сумісної власності громадян на земельні ділянки, та передачу земельних ділянок у власність» про безоплатну передачу у приватну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельної ділянки, площею 0,2196 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1, на території Киселівської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області; визнано незаконним та скасовано рішення дванадцятої сесії шостого скликання Киселівської сільської ради Чернігівського району та області від 11 січня 2012 року «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності громадян на земельні ділянки та передачу земельних ділянок у власність», про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності ОСОБА_6, на земельну ділянку, розміром 0,1686 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в селі Березанка, яка розташована в АДРЕСА_2, на території Киселівської сільської ради Чернігівського району, Чернігівської області; визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26 серпня 2015 року на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1), індексний номер 42817881, яке видане на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 0,2196 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, Киселівської сільської ради Чернігівського району, Чернігівської області, на користь ОСОБА_2 по 3 394 грн 90 коп. з кожного понесених судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивачки ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті рішення сільською радою про передачу у власність відповідачам земельної ділянки більшої на 1,1 м в бік будинку № 50 фактично було передано у власність іншим особам частину земельної ділянки, яка перебувала у користуванні сусіднього землекористувача ОСОБА_6 Жодних даних з приводу згоди ОСОБА_6 та вилучення частини належної йому земельної ділянки матеріали справи не містять. Також судом на підставі належних та допустимих доказів встановлено, що технічна документація, яка затверджена рішенням дванадцятої сесії шостого скликання Киселівської сільської ради Чернігівського району та області від 11 січня 2012 року виготовлена не за заявою користувача земельної ділянки ОСОБА_6 Діями сільської ради щодо надання у власність іншим особам частини земельної ділянки, користувачем якої на даний час є позивачка, порушено права останньої щодо володіння, користування та розпорядження належною їй ділянкою, а тому оскаржувані рішення органу місцевого самоврядування не можуть вважатися законними та підлягають скасуванню. Оскільки рішення сільської ради про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було правовою підставою для видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26 серпня 2015 року на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1), індексний номер 42817881, яке видане на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 0,2196 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1, це свідоцтво має бути визнане недійсним. При цьому суд не вважав виходом за межі позовних вимог, зазначити в резолютивній частині рішення, що спірне свідоцтво видане не тільки на ім'я ОСОБА_3, а і на ім'я ОСОБА_4, хоча в прохальній частині позову помилково зазначено, що воно видане лише на ім'я ОСОБА_3 Судом відхилено доводи представника відповідачів щодо необхідності застосування до позовних вимог строку позовної давності, як до підстави для відмови у позові, оскільки про порушені права ОСОБА_2 дізналася під час виготовлення технічної документації із землеустрою. Виходячи з того, що порушення прав позивача виникло як з вини відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, котрі отримали у власність земельну ділянку у більшому розмірі, ніж перебувала у їх користуванні, без відповідної правової підстави, так і з вини органу місцевого самоврядування Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, яка не виконала покладені на неї обов'язки щодо здійснення державного контролю при здійсненні землеустрою, суд розподілив судові витрати між відповідачами в рівних частках.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задовленні позовних вимог ОСОБА_2 Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при прийнятті судового рішення не в повній мірі дослідив обставини, на які посилаються сторони, та взяв до уваги тільки докази, які надані позивачем, повністю проігнорувавши докази, надані відповідачами. За доводами ОСОБА_3, при передачі їй та ОСОБА_4 у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 було виявлено невідповідність розміру земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні, і тими даними, які зазначені в погосподарських книгах Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, а тому, щоб запобігти подальшим суперечкам, межі земельної ділянки були узгоджені з суміжними землекористувачами шляхом приватизації належних їм земельних ділянок. ОСОБА_3 також зазначає, що акт погодження меж земельної ділянки, що міститься в землевпорядній документації, розробленій нею та ОСОБА_4, підписаний дружиною ОСОБА_6 - ОСОБА_5 Вказаний факт може підтвердити свідок ОСОБА_7, яка була соціальним працівником і яка за згодою ОСОБА_6 також неодноразово підписувала документи від імені ОСОБА_8, в тому числі займалась оформленням у його власність земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1, оскільки останній хворів. Апелянт також звертає увагу суду на те, що оскаржувані рішення були прийняті сільською радою з врахуванням принципу добросусідства між суміжними землекористувачами та в подальшому жодної скарги від ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_5 щодо приватизації сусідньої земельної ділянки на адресу сільської ради не надходило. Крім того, ОСОБА_3 вважає, що не присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, яка передавалась ОСОБА_6 у власність, не може бути підставою для визнання оскаржуваних рішень недійсними, оскільки на момент їх ухвалення вказане не було передбачене діючим законодавством. Також, невірним є висновок суду про незаконність ухвалення оскаржуваних рішень, виходячи з пояснень та позиції по справі сільського голови Кисилівської сільської ради. ОСОБА_3 стверджує, що встановленням у листопаді 2014 року бетонного забору між домогосподарствами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ОСОБА_2 закріпила межі свого землекористування та погодилась із тим розміром земельної ділянки, яка передавалась у власність її спадкодавців. Оскільки про нові межі земельної ділянки ОСОБА_2 довідалась у листопаді 2014 року, то у суду були всі підстави для застосування строків позовної давності. Також ОСОБА_3 вважає, що судом не враховано норми ст.1173 ЦК України при розподілі судових витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 та залишити рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2018 року без змін. ОСОБА_2 зазначає, що в апеляційній скарзі ОСОБА_3 не наведено жодної норми матеріального або процесуального права, яку порушив суд. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким суд надав належну оцінку, що не може бути підставою для скасування рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_2 належав ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР від 25.04.1972 року, виданого на ім»я ОСОБА_6, останньому була надана земельна ділянка для забудови, розмір якої по червоній лінії ( по АДРЕСА_1) становив 25 метрів. ( а.с.14 т.1)

Згідно з рішенням № 12 від 16.02.1994 року виконавчого комітету Киселівської сільської ради ОСОБА_6 було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства в розмірі 0,25 га в с. Березанка Чернігівського району Чернігівської області. (а.с. 67 т.1)

Після смерті дружини ОСОБА_6 ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі свідоцтва про право на спадщину позивач ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_2. (т.1 а.с.11-13)

З довідки Киселівської сільської ради № 373 від 07 травня 2015 року вбачається, що площа присадибної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2, що перебувала в користуванні ОСОБА_5, на день смерті останньої складала 0,25 га. (т.1 а.с.172) Вказана довідка була видана на підставі погосподарських книг, що зберігаються в Киселівській сільській раді Чернігівського району Чернігівської області та які були предметом дослідження суду першої інстанції згідно технічного запису судового засідання.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_9, котра згідно договорів дарування від 5 травня 2007 року подарувала 11/20 його частин ОСОБА_3 та 9/20 частин - ОСОБА_4 (т.1 а.с.89-92)

Відповідно до витягу з рішення № 34 від 15.09.1993 року виконавчого комітету Киселівської сільської ради Чернігівського району та області було безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_10 (мати відповідачів та попередній землекористувач) в розмірі 0.37 га. ( а.с.93 т.1)

З архівної довідки № 321 від 22.12.2010 року вбачається, що в архівному фонді Киселівської сільської ради в протоколі № 12 є рішення № 114 про «Приватизацію земельних ділянок громадянам» від 22 грудня 1999 року. Відповідно до цього рішення ОСОБА_11 було передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства в с. Березанка Чернігівського району та області розміром 0,33га. ( т.1 а.с. 94)

Рішенням Киселівскої сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 7 листопада 2011 року було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою відповідачам, а рішенням ради від 22 грудня 2011 року «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право спільно-сумісної власності громадян на земельні ділянки, та передачу земельних ділянок у власність» безоплатно передано у приватну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 0,2196 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1, натериторії Киселівської сільської ради Чернігівського району, Чернігівської області. Технічна документація, яка була затверджена зазначеним рішенням не містила кадастрового номеру земельної ділянки, яка передавалась у власність.

Вище вказане рішення сільської ради було правовою підставою для видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26 серпня 2015 року на земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1), індексний номер 42817881, яке видане на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на земельну ділянку, площею 0,2196 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1.

Матеріали справи містять: заяву ОСОБА_6 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, на підставі якої останньому рішенням одинадцятої сесії шостого скликання Киселівської сільської ради Чернігівського району та області від 22.12.2011 року було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку; технічну документацію, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 0.1686 га, що розташована по АДРЕСА_2; рішення дванадцятої сесії шостого скликання Киселівської сільської ради Чернігівського району та області від 11 січня 2012 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку, розміром 0,1686 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в селі Березанка, яка розташована в АДРЕСА_2.

Суд першої інстанції, визнаючи незаконним та скасовуючи рішення дванадцятої сесії шостого скликання Киселівської сільської ради Чернігівського району та області від 11 січня 2012 року «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності громадян на земельні ділянки та передачу земельних ділянок у власність» в частині передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_6, виходив з того, що належними та допустимими доказами підтверджено відсутність волевиявлення ОСОБА_6 на приватизацію земельної ділянки.

Вказаний висновок суду узгоджується та підтверджується дослідженими в судовому засіданні апеляційного суду доказами, а саме висновком почеркознавчої експертизи № 14605 від 21 лютого 2018 року; технічною документацією, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд площею 0.1686 га, що розташована по АДРЕСА_2, яка не містить підпису ОСОБА_6 на заяві про виготовлення технічної документації та вказана документація виготовлена раніше, ніж ОСОБА_6 звернувся з заявою про отримання дозволу на її виготовлення.

Відповідно до положень ст. 61 ч.5 СК України в редакції Закону України 2913-VI ( 2913-17 ) від 11.01.2011, яка була чинна на момент написання заяви про передачу у приватну власність земельної ділянки : об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.

Аналізуючи вказану норму закону, слід зазначити, що під час дії ч. 5 ст. 61 СК України дружина та чоловік мали рівні права щодо отримання у власність безоплатно земельної ділянки, на якій були розташовані об»єкти спільної сумісної власності подружжя, а тому мали право підпису заяв.

Згідно інформаційної довідки про суб»єкт власності ОСОБА_6 станом на дату написання заяви про надання дозволу на розробку технічної документації та складання акту відновлення меж земельної ділянки був одноособовим власником будинку АДРЕСА_2 та Чернігівської області, а отже набуття ним земельної ділянки у власність повинно бути вчинено ним особисто або виходячи з положень ст. 237 ЦК України.

Покази допитаної в якості свідка ОСОБА_9, щодо вчинення підписів на заяві та інших документах, які пов»язані з передачею у власність земельної ділянки по АДРЕСА_2 ОСОБА_12, суд не може прийняти до ваги як належні та допустимі докази по справі, оскільки належними доказами, що підтверджують право іншої особи вчиняти підписи в документах від імені іншої особи, можуть бути довіреність чи договір, яким би ОСОБА_6 уповноважував свою дружину чи іншу особу діяти від його імені, які суду не надано, а тому доводи апеляційної скарги щодо ненадання належної оцінки доказам та прийняття до уваги лише доказів наданих позивачем не заслуговують на увагу суду.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб, (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: виготовлення технічної документації на земельну ділянку; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на земельну ділянку; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримані, право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, але якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процес приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства, то спадкоємець має право на завершення приватизації та оформлення права власності на земельну ділянку на своє ім»я.

Таким чином, прийнявши спадщину після померлої ОСОБА_13, позивач ОСОБА_2 успадкувала і право на продовження розпочатої ОСОБА_6 приватизації земельної ділянки по АДРЕСА_2 .

Оскільки рішення одинадцятої сесії шостого скликання Киселівської сільської ради Чернігівського району та області від 22.12.2011 року «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою» та рішення дванадцятої сесії шостого скликання Киселівської сільської ради Чернігівського району та області від 11 січня 2012 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою» в частині, що стосується передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_6, були ухвалені з порушенням ст.ст.203, 215 ЦК України, то права ОСОБА_2, як спадкоємиці, підлягають захисту в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги щодо досягнення домовленості між суміжними землекористувачами та дотримання ними принципу добросусідства також не підтверджені матеріалами справи, натомість аналізуючи наявні в матеріалах справи докази суд приходить до висновку про відсутність домовленості між суміжними землекористувачами земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Так, рішенням одинадцятої сесії шостого скликання Киселівскої сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 22 грудня 2011 року «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право спільної-сумісної власності громадян на земельні ділянки, та передачу земельних ділянок у власність» про безоплатну передачу у приватну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельної ділянки, площею 0,2196 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1, на території Киселівської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області, і рішенням від цієї ж дати було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою, що спростовує позицію відповідачів про наявність будь-якої домовленості між відповідачами та ОСОБА_6

Крім того, суд першої інстанції надав обґрунтовану оцінку доказів, які підтверджують порушення прав суміжного користувача земельної ділянки АДРЕСА_2 під час передачі у власність земельної ділянки АДРЕСА_1, а також доказам, які підтверджують відсутність обізнаності про такі порушення ОСОБА_6 та ОСОБА_13

Належних та допустимих доказів на спростування висновків суду апелянтом не надано, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи ОСОБА_3 щодо законності відсутності кадастрового номеру земельної ділянки, що передавалась у власність ОСОБА_14, як підстави для задоволення позовних вимог позивача, оскільки відповідно до ч.3-5 ст. 79-1 Земельного кодексу України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру. Формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Також не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги щодо покладення в основу судового рішення позиції представника Киселівської сільської ради Чернігівської області та району, оскільки її покази взяті судом до уваги в сукупності з іншими доказами.

Суд апеляційної інстанції вважає висновок суду щодо не застосування строків позовної давності, як підстави для відмови в задоволенні позовних вимог вірним, виходячи з того що про порушення своїх прав ОСОБА_2 дізналась при виготовленні технічної документації, оскільки для встановлення такого порушення необхідно проводити заміри та досліджувати документи, а при встановленні забору в листопаді 2014 року позивач такої можливості не мала.

Застосування норми ст.1173 ЦК України має іншу правову природу і не може бути застосовано при розподілі судових витрат.

Суд першої інстанції провів розподіл судових витрат, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, але не врахував, що відповідач ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Також згідно абзацу 2 п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону україни «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Оскільки відповідно до пенсійного посвідчення ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи, то на неї розповсюджуються пільги по сплаті судового збору. Інші судові витрати, зокрема пов'язані із проведенням експертизи, підлягають стягненню у порядку ч.2 ст.141 ЦПК України, тобто у даному випадку покладаються на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 сплачено за подання позовів 1280 грн і 704,80 грн судового збору (а.с.1, 153 т.1), а також 8200 грн за проведення почеркознавчої експертизи (а.с.241 т.1).

Сплачені позивачем судові витрати належить розподілити між відповідачами наступним чином: з ОСОБА_4 і Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області стягнути судові витрати по 3394 грн 90 коп. ((1280 грн + 704,8 грн + 8200 грн) : 3 (кількість відповідачів)). Із ОСОБА_3 належить стягнути 2733 грн 33 коп. (за проведення експертизи), а 661 грн 60 коп. сплаченого судового збору компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі (що відповідно до положень статті 367 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції), які не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову, оскаржуване рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2018 року змінити в частині розподілу судових витрат, стягнувши на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_4, Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області судові витрати по 3394 грн 90 коп. з кожного; з ОСОБА_3 - 2733 грн 33 коп., а 661 грн 60 коп. судових витрат компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2018 року.

Головуючий: Судді: