Справа № 569/3354/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючої судді Панас О.В. розглянувши в місті Рівне по суті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що починаючи з 20.09.2004 року по 07.04.2017 року працював на ПрАТ "Рівнеазот". Згідно наказу №1057-ВК від 04.04.2017 року звільнився з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником законодавства про працю ( ст. 38 КЗпП України ).

За період з січня по квітень 2017 року відповідач не виплатив йому заробітну плату, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 5516,73 грн.

Просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 89054,49 грн. , виходячи з розміру середньоденної заробітної плати 359,09 грн. Ухвалою суду від 03.03.2018 року ухвалено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Згідно поданого до суду відзиву, відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, покликаючись на ту обставину, що вини ПрАТ "Рівнеазот" у невиплаті належних звільненому працівникові сум немає, оскільки ПрАТ « Рівнеазот» не отримало всіх належних сум за надані послуги від РОВКП «Рівнеоблводоканал. Крім того, з 07 березня 2017 року на підприємстві повністю обмежили поставку природного газу, не давши змоги виробити продукцію. Вважає, що ПрАТ «Рівнеазот», порушуючи строки розрахунку із звільненими працівниками діяв у стані крайньої необхідності. ПрАТ "Рівнеазот" сплачувало єдиний внесок, а тому позивач не був позбавлений можливості звернутися в центр зайнятості після звільнення для отримання допомоги по безробіттю. Просив суд звільнити ПрАТ «Рівнеазот» від відшкодування шкоди заподіяної затримкою розрахунку при звільненні ОСОБА_1 в повному обсязі.

З оглянутої відповіді на відзив, вбачається, що позивач не погоджується з доводами відповідача та просить задовольнити його позов та зобовязати відповідача відшкодувати шкоду заподіяну затримкою розрахунку при звільненні, та виплатити всі належні йому кошти, що забезпечені йому згідно КЗпП та інших нормативно-правових актів, а саме середній заробіток за час затримки у сумі 89054,32 грн.,без врахування податків.

Дослiдивши письмовi докази по справi, та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов пiдлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на ПрАТ «Рівнеазот» та згідно наказу №1057-ВК від 04.04.2017 року був звільнений з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником законодавства про працю ( ст. 38 КЗпП України ) . Розрахунок на день звільнення з позивачем не проведено. Встановлено, що розрахункові кошти ОСОБА_1 отримав 10.12.2017 р. в сумі 55166,73 грн. згідно судового наказу Рівненського міського суду виданого 28.08.2017 р. ( 569/11993/17) . Відповідно до частини 1статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із ст.47, частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум належних при звільненні роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Кількість робочих днів після звільнення позивача з роботи (08.04.2017р.) по день остаточного розрахунку (10.12.2017р.) становить 167 днів (14 роб. днів у квітні + 20 роб. днів у травні +20 роб. днів у червні + 21 роб. день у липні + 22 роб. дні у серпні + 21 роб. день у вересні + 21 роб. день у жовтні + 22 роб. дні в листопаді + 6 роб. днів у грудні ). Таким чином сума середньої заробітної плати за період з 08.04.2017 р. по 10.12.2017 р. включно складає 59968,03 грн. (359,09 грн. х 167 дн.). Зазначений розрахунок середньоденної заробітної плати зроблено за два повних останніх місяці перед звільненням відповідно до п.п.5,8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995р. № 100. За таких обставин та враховуючи те, що мало місце порушення ст.ст. 116,177 КЗпП , суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за вказаний період в розмірі 59968,03 грн. ( з розрахунку 167 роб. днів - період затримки х 359,09 грн.- середньоденна заробітна плата). Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на той факт, що невиплата заробітної плати позивачу відбулась у стані крайньої необхідності, а відтак на підставі ч.2 ст. 1171 ЦК України суд може звільнити ПрАТ «Рівнеазот» від відшкодування шкоди оскільки право позивача на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку є абсолютним і виникає із трудових правовідносин, і до вказаних правовідносин не можуть застосовуватись норми, які випливають із деліктних зобовязань, оскільки правила ст. 1171 ЦК України застосовуються при вирішенні спору, що стосуються відшкодування шкоди. Суд визнає безпідставними і покликання представника відповідача на відсутність їх вини у невиплаті заробітної плати, оскільки подані ним докази, зокрема, рішення міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі про призупинення дії антидемпінгових мит та рішення Господарського суду Рівненської області про стягнення з ОВКПВ КГ «Рівнеоблводоканал» на користь ПрАТ « Рівнеазот» заборгованості, жодним чином не свідчать про відсутність вини відповідача щодо невиплати заборгованості із заробітної плати позивачу. Відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати - судовий збір в сумі 891,00 грн., сплачений позивачем , підлягає до стягнення з відповідача на його користь.

На підставі викладеного, ст. 117 КЗпП, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-268, 273,354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, задовольнити частково .

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 59 968 (пятдесят девять тисяч девятсот шістдесят вісім) грн. 03 коп. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот", КОД на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 891 (вісімсот девяносто одна) грн. 00 коп. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, проживає: 33004, м.Рівне, вул. Клубна, 20/4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Рівнеазот», місцезнаходження: 33017 м.Рівне-17, КОД .

Суддя: О.В.Панас