Провадження № 2/702/150/18
Справа № 702/246/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2018 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Мазай Н. В.

з секретарем: Ясінською О.А.

сторони : не з"явилися

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Монастирищенської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Монастирищенської райдержадміністраціїпро позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що 17.04.2010 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб, про що було видано свідоцтво серії НОМЕР_3. 15.08.2011 року згідно рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області у справі № 2-403/11 шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 залишено «ОСОБА_1». Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 15.03.2016 року у справі № 702/248/16-ц з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини сина - ОСОБА_4, починаючи із 19.02.2016 року і до досягнення ним повноліття стягнуто аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Вищезазначені рішення суду вступили в законну силу. Рішенням суду від 15.08.2011 року по справі № 2-403/11 судом встановлено ряд фактів та обставин відносно відповідача, які, на її погляд, з урахуванням положень ст.82 ЦПК України, повинні бути враховані судом при винесенні рішення по цій справі, а саме: «Дитина... від самого народження потребувала постійного медичного втручання та лікарського нагляду... Відповідач, як до шлюбу, так і на момент та після народження дитини не мав постійного місця роботи... В лікуванні та оздоровленні дитини жодної участі не приймав. На сьогодні, створились умови, які шкодять інтересам дитини, а саме відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загапьновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею елементарних освітніх навиків. Відповідач … не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у… дитини… не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім"і, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї…». На дату подання цієї позовної заяви ситуація не змінилася і відповідач жодним чином не піклується про свого сина - ОСОБА_4. Так, із змісту характеристики, наданої медичною гімназією № 33 м. Києва, де навчається син позивачки вбачається, що лише мати постійно турбується про сина та забезпечує його всім необхідним, займається його вихованням, в той час як батько в принципі не приймає участі в житті своєї дитини. На сьогодні відповідач, в тому числі, не сплачує аліменти, що підтверджується довідками Монастирищенського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 04.11.16 р. № 461, від 09.02.2018 року за № 63. За її зверненням від 22.12.2017 року службою у справах дітей райдержадміністрації було проведено перевірку наданих нею документів, обстежено умови проживання її сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також вивчено відношення відповідача до виконання батьківських обов'язків. Зокрема, встановлено, що батько дитини, відповідач у справі, після розлучення з позивачем, з 2011 року проживає окремо в с. Коритня з новою сім'єю. Із сином не спілкується з 2012 року, постійно ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не бере участі у його вихованні та утриманні, не цікавиться життям дитини, не сплачує аліменти на його утримання. Відповідачем надано письмову згоду на позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. За результатами розгляду її заяви, Монастирищенською райдержадміністрацією Черкаської області надано висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав від 18.01.2018 № 19/01-01-40, згідно з яким Монастирищенська райдержадміністрація, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації (протокол від 17.01.2018 №2).На сьогодні, вона самостійно виховує свого малолітнього сина та повністю виконує свої батьківські обов'язки, та враховуючи вищевказане, вважає, що відповідач повинен бути позбавлений батьківських прав. В обґрунтування позову посилається на ст. 51 Конституції України, ст. ст. 19, 141, 150, 155, 157, 164, 165 Сімейного кодексу України, Постанову Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Закон України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». Все вищезазначене вже доведено при розгляді справи № 2-403/11, яка була згадана вище. Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо їхньої з ним дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ " Про судоустрій і статус суддів", районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явилася. Про дату, час та місце підготовчого судового розгляду повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити, справу розглянути у її відсутність.

В підготовче судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з»явився.Про дату, час та місце підготовчого судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Наслідки визнання позову йому роз»яснені та зрозумілі.

В підготовче cудове засідання представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування Монастирищенської райдержадміністрації не з»явився. Про дату, час та місце підготовчого судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити.

Враховуючи, що підготовчий розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю та виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявних для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

З позовом про позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_4, звернулась мати дитини, з якою він проживає, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 02.06.2010 року виданого виконкомом Княжекриницької сільської ради Монастирищенського району Черкаської області (а.с.10).

Судом встановлено, що відповідач у справі, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 02.06.2010 року виданого виконкомом Княжекриницької сільської ради Монастирищенського району Черкаської області (а.с.10).

15.08.2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано згідно рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області про розірвання шлюбу, справа № 2-403/11, яке вступило в законну силу 25.08.2011 року ( а.с. 11-12).

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 25.03.2016 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 починаючи з 19.02.2016 року і до досягнення ним повноліття в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно (а.с.13-15).

Згідно довідки про неотримання аліментів, виданої Монастирищенським районним відділом ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 09.02.2018 року за № 63, за період з 19.02.2016 року по 08.02.2018 року ОСОБА_2 ухиляється від сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини ( ст. 141 СК України).

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, а ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Підстави для позбавлення батьківських прав батьків визначені ст. 164 СК України. Ними зокрема є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України ( п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ( далі Постанова).

Позивачка в обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач не виконує своїх батьківських обов"язків, сина не відвідує, матеріальної допомоги на утримання дитини за всі ці роки не надавав, не цікавиться його життям та здоров"ям.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками ( п. 16 Постанови).

Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подав суду письмовий висновок № 19-01-40 від 18.01.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача оскільки малолітній ОСОБА_4 перебуває на утриманні матері. Батько не цікавиться життям дитини, участі у його вихованні не приймає, матеріально не допомагає, постійно ухиляється від виконання батьківських обов»язків, надав письмову згоду на позбавлення його батьківських прав відносно сина, в зв»язку з чим Монастирищенська райдержадміністрація, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. ( а.с. 17 - 18),

Суд вважає, що висновок відповідає вимогам діючого законодавства, зокрема ч. 5 ст. 19 СК України та в сукупності з іншими доказами доводить підставність позову позивача про позбавлення батьківських прав відповідача.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 16.01.2018 року на ім»я начальника служби у справах дітей Монастирищенської РДА, ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки не має змоги надавати матеріальну допомогу на його утримання, приймати участь в його вихованні, відвідувати ( а.с. 19).

Пленум Верховного Суду України в п.18 Постанови звернув увагу судів на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом.

В залежності від конкретної ситуації в сім'ї позбавленню батьківських прав можуть передувати превентивні заходи впливу на батьків (бесіди, попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ, надання сім'ї необхідної допомоги, накладення адміністративного стягнення). Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батька. Таким чином, наявність вини батьків належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав.

Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків, якщо вони за станом свого психічного здоровя усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов"язку. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов»язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Враховуючі дані обставини, суд вважає, що відповідач не надав суду доказів неможливості спілкування з дитиною, існування перешкод в спілкуванні з дитиною, які створені позивачем, а також доказів того, що йому було не відомо місце перебування дитини, а навпаки звернувся до суду з заявою в якій не заперечує проти задоволення позову та позбавлення його батьківських прав відносно свого малолітнього сина ОСОБА_4, 2010 року народження.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, взагалі не цікавиться, вихованням не займається, матеріальної допомоги на його утримання не надає, не приймає участі у житті сина, а тому свідомо ухиляється від виконання батьківських обов»язків відносно дитини самоусунувшись від їх виконання, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Згідно характеристики Медичної гімназії № 33 міста Києва на учня 1 класу, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено, що учень ОСОБА_4 навчається в медичнній гімназії № 33 м. Києва з 01.09.2017 року. До закладу освіти ОСОБА_4 привела мама, ОСОБА_1, яка постійно турбується про сина та забезпечує усім необхідним. Мати постійно займається вихованням сина, систематично відвідує батьківські збори та кожного дня спілкується з класним керівником, бере активну участь в житті класу. Батько, ОСОБА_2, за час навчання в гімназії дитини жодного разу не відвідував батьківські збори та не з»являвся для спілкування з дитиною та вчителями, не телефонував ( а.с. 23).

Для виховання та розвитку дитини створені належні умови, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 26.01.2018 року, затвердженого начальником служби у справах дітей Святошинської РДА м. Києва та актом обстеження умов проживання від 16.01.2018 року, затвердженого начальником ССД Монастирищенської РДА( а.с. 20, 21-22).

З огляду на вищевикладене суд вважає, що позивачем доведені підстави для позбавлення батьківських прав відповідача, як крайньої міри, про, що не заперечує і сам відповідач, а тому суд вважає за необхідне позов задоволити повністю.

Також, з огляду на задоволення позову, за ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі, понесені позивачкою, суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

На підставі викладеного ст. ст. 19, 150, 155, 157, 164-166 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", Конвенції про права дитини (ратифікована Україною 27.02.1991 року) та керуючись ст. ст. 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 12, 13, 141, 206, 223, 258, 259, 263-265, 273, 351, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити повністю.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 батьківських прав відносно сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Княжа Криниця Монастирищенського району Черкаської області.

Стягнути зОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживає по АДРЕСА_2, судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Н.В. Мазай