Справа № 458/1051/17
РІШЕННЯ

11 квітня 2018 року Турківський районний суд Львівської області в складі судді Строни Т.Г., за участю секретаря Сисан С.І., розглянувши в м. Турці Львівської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

встановив:

08.11.2017 року до суду із даною позовною заявою звернувся ОСОБА_1.

Просить суд стягнути із відповідачки, ОСОБА_2, на його користь позичені відповідачці грошові кошти у розмірі 4100 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав і надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві; уточнив, що він саме позичив відповідачці грошові кошти шляхом надання їй у користування своєї кредитної картки, оформленої ним спеціально для надання коштів відповідачці в позику, однак відповідачка кредитну картку йому не віддала, зняті із картки кошти не повернула, він змушений був закрити рахунок та оплатити проценти. На даний час відповідачка йому позичені кошти в сумі 4100 гривень не повернула.

В судове засідання відповідачка не прибула, про час розгляду справи повідомлена завчасно і належним чином - відповідно до ст.128 ЦПК України, однак не прибула без поважних причин - відмовилася від отримання судової повістки, а тому відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи.

Вислухавши позивача, свідка ОСОБА_3, дослідивши обставини справи, всі наявні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, із таких підстав.

Судом встановлено, що 11.03.2014 року відповідачка, ОСОБА_2, позичила у позивача, ОСОБА_1, шляхом використання кредитної карточки позивача 4100 гривень. Гроші відповідачка отримала в той же день, які зобов'язалася повернути за першою вимогою, однак не повернула по даний час, хоча позивач звертався до відповідачки із вимогою про повернення позичених коштів.

Наведені вище обставини підтверджуються: листом Начальника Турківського ВП Самбірського ВП ГУ НП України у Львівській області № 44/4 від 14.10.2016 року; витягами ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" з карткового рахунку від 26.10.2017 року та показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 про те, що приблизно в 2014 році при ній відповідачка позичила у позивача 4100 гривень шляхом отримання кредитної карточки позивача, якою відповідачка користувалася, однак позичені кошти по даний час не повернула.

Не довіряти цим доказам у суду підстав немає.

Згідно із статтею 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто, ухиляючись від повернення позичених коштів, відповідачка ОСОБА_2 порушує зобов'язання за договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Згідно із ч. 2 ст.615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

В силу статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи наведені вище положення закону та обставини справи, встановлені судом, вимоги позивача є підставними і підлягають до задоволення, оскільки, отримавши від позивача позику, відповідачка зобов'язана повернути позичені кошти позичальнику згідно з умовами укладеного договору.

В силу ст.141 Цивільного процесуального кодексу України стягненню із відповідачки підлягає також відшкодування судових витрат позивача у вигляді судового збору в сумі 640 гривень.

На підставі наведеного вище та керуючись статтями 2, 82, 259, 263-265, 280-282, п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХIII "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України, статтями 509, 526, 530, 549, 610-612, 625, 1046-1049 Цивільного кодексу України, суд

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4100 гривень боргу за договором позики, а також 640 гривень на відшкодування судових витрат у виді судового збору, а всього 4740 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Турківський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Окрім цього, відповідачка має право подати заяву про перегляд даного заочного рішення протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів із дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя