Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У.№ 318/1627/17 Головуючий у 1 інстанції: Комишня Н.І.
№ 22-ц/778/761/18 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Є.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Кам'янсько-Дніпровська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 10.11.1990 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, Запорізької області. Згідно з рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 22.12.1998 року (справа 2-1/1998) вказаний договір був визнаний недійним, а він став законним власником вказаного нерухомого майна. З метою реалізації свого права власності та відповідно здійснення державної реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_1, він звернувся до Кам'янсько-Дніпровської державної нотаріальної контори та дізнався, що ухвалою Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20.10.1994 року на будинок був накладений арешт. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно..., в реєстрі містяться записи про обтяження стосовно будинку АДРЕСА_1, в якості підстави обтяження зазначено лише «ухвала Нарсуд Кам'янко-Дніпровського району». Згідно з відповіддю Кам'янсько-Дніпровської державної нотаріальної контори, на підставі ухвали Кам"янсько-Дніпровського районної суду Запорізької області від 20.10.1994р. на вказаний вище будинок був накладено арешт, зроблено відповідний запис в книгу реєстру заборон відчуження нерухомого майна та рухомого майна, при цьому листування на паперових носіях згідно номенклатури справ зберігалося в нотаріальній конторі три роки. На його звернення до Кам'янськсьДніпровського районного суду Запорізької області щодо отримання ухвали суду від 20.10.1994 року, суд не зміг надати йому таку інформацію, оскільки відсутня інформація, за якою можна було б визначити відповідний документ. Наступним зверненням до Запорізького обласного державного нотаріального архіву та згідно з відповіддю останнього від 22.05.2017 року № 1230/01 20 - вдалося з'ясувати, що в нотаріальному архіві рішення суду на підставі якого 20.10.1994 року був накладений арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 також відсутнє, але є запис про те, що ОСОБА_3 є особою, яка одержала позику. Таким чином, хоча ухвалу Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20.10.1994 року не надалося знайти та отримати її примірник, було встановлено, що вказаною ухвалою дійсно був накладений арешт на будинок АДРЕСА_1, а «боржником» в даному випадку виступав ОСОБА_3. З огляду на викладені вище обставини на даний час на належне йому майно безпідставно накладено арешт, чим порушені його майнові права щодо розпорядження власністю.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, зняти арешт з будинку АДРЕСА_1 який належить йому, накладений на підставі ухвали Кам"янсько-Дніпровського районної суду Запорізької області.

Рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено.

Знято арешт з будинку АДРЕСА_1

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з положень ч. 1 ст. 16 ЦК України за якою кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначиені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Судом було враховано, що арешт, про зняття якого просив позивач, порушує його права і одночасно відсутні будь-які підстави вважати, що зобов'язання, яке було забезпечено цим арештом, не виконане.

Заперечуючи проти позову, відповідач не зазначає про те, що арешт було накладено на виконання будь-яких обов'язків позивача по відношенню до нього.

Наявність не розглянутих судом суперечок між позивачем та відповідачем не перешкоджає забезпечувати, у разі необхідності, інші позови шляхом накладення арешту на будинок.

Натомість наявність арешту, відомості про який зводяться до того, що в 1994 році було накладено арешт ухвалою суду без будь-яких відомостей про те що стало підставою накладення арешту, порушує права позивача як власника будинку.

За ст. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд першої інстанції виходив з того, що раніше розглядалися справи у яких вирішувалося питання щодо визнання договору купівлі-продажу який був укладений між позивачем та відповідачем недійсним, при цьому судовими рішеннями було встановлено недійсність договору.

Відтак відповідач натепер не має права власності на зазначений будинок, отже питання про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом зняття арешту не зачіпає його права та інтереси.

Та обставина, що між сторонами триває спір щодо звільнення відповідачем будинку не тягне за собою збереження арешту, накладеного у іншій справі.

Як встановлено судом першої інстанції згідно з відповіддю Кам'янсько-Дніпровської державної нотаріальної контори, на підставі ухвали Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20.10.1994р. на спірний будинок був накладено арешт, зроблено відповідний запис в книгу реєстру заборон відчуження нерухомого майна та рухомого майна, при цьому листування на паперових носіях згідно номенклатури справ зберігалося в нотаріальній конторі три роки . Згідно з відповіддю Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області щодо отримання ухвали суду від 20.10.1994 року, суд не зміг надати йому таку інформацію, оскільки відсутня інформація, за якою можна було б визначити відповідний документ. Згідно з відповіддю Запорізького обласного державного нотаріального архіву та згідно з відповіддю останнього від 22.05.2017 року № 1230/01-20 вдалося з'ясувати, що в нотаріальному архіві рішення суду на підставі якого 20.10.1994 року був накладений арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 також відсутнє, але є запис про те, що позивач є особою, яка одержала позику.

З огляду на викладене судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для збереження арешту, накладеного в 1994 році та підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачає.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки висновків суду та в решті не містять переконливих доводів щодо того, що накладений арешт на будинок забезпечує дотримання прав відповідача.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 14 листопада 2017 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 23.02.2018 р.

Головуючий:

Судді: