Справа № 226/2695/18
Cправа № 226/2695/18
Провадження № 2/226/949/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2018 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Попенко І.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Мирноградська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в обґрунтування якого вказала, що вона на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно та свідоцтва про право на спадщину є власником жилої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, у якій зареєстрований відповідач, який є її сином та не мешкає у вказаному житлі з 1994 року, оскільки виїхав до Російської Федерації. Витрати зі сплати житлово-комунальних послуг несе тільки вона. Маючи намір оформити субсидію, вона не може це зробити через реєстрацію у її житлі відповідача, з яким у неї не має зв'язку. Тому позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, будучи двічі сповіщеним про час і місце слухання справи, у тому числі через розміщення судового виклику на офіційному веб-сайті Судової влади України, у судове засідання не з'явився без повідомлення причин, відзиву на позов не подав.

Представник третьої особи Мирноградської міської ради до суду також не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, письмово сповстив суд про розгляд справи у його відсутність та про незаперечення проти позову.

Згідно з вимогами ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що жила квартири, розташована за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого комунальним підприємством «Служба єдиного замовника» від 24.10.2006 та зареєстрованого в БТІ м.Димитров 20.12.2006 за реєстраційним № 17241366, та свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори Донецької області від 30.10.2007 за реєстровим № 1342, що підтверджується відповідними свідоцтвами, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.12, 14, 15).

У даній квартири окрім позивача зареєстрований її син ОСОБА_3, 1970 року народження, про що свідчать довідка виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 08.10.2018 (а.с.12).

Відповідно до акту координаційного комітету органів самоорганізації населення м.Мирнограда від 04.10.2018, виготовленого представником комітету за участю мешканців-сусідів, відповідач ОСОБА_3 з 1994 року по день складання акту за адресою: АДРЕСА_1, не проживає (а.с.11).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є сусідками позивача, підтвердили факт непроживання ОСОБА_3 у квартирі, де мешкає ОСОБА_1, тобто за адресою: АДРЕСА_1, щонайменше з 1997 року, вказавши, що в останнє вони бачили відповідача, коли той приїжджав на поховання та через рік на поміни свого батька.

За змістом свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого позивачу 30.10.2007, її чоловік ОСОБА_6, а також батько їх дітей, у тому числі відповідача, помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно за ст.150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання та проживання членів їх сімей, та вправі розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 405 ЦК України визначені права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування цим приміщенням.

Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України членами сім'ї власника житлового приміщення визнаються дружина, чоловік, їх діти, батьки та інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть спільне з ним господарство.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою розташування квартири позивача, належної їй на праві приватної власності, у якості повнолітнього члену її сім'ї та не є співвласником спірної жилої площі.

Також судом достовірно встановлено, що відповідач не мешкає у жилому приміщенні позивача за вищевказаною адресою понад десять років.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З'ясовуючи причини відсутності відповідача понад встановлені строки на спірній житловій площі, суд не знайшов, що вони були поважні.

Враховуючи вищенаведене, а саме те, що будь-яких договорів щодо користування будинком позивача між сторонами не встановлено, як і не встановлено прояви відповідача інтересу до вказаного житла понад один рік, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.9, 64, 150, 156 СК України, 386, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 76, 141, 259, 263-265, 282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки якої НОМЕР_1 та зареєстроване місце проживання якої: 85323, АДРЕСА_1, до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання якого: 85323, АДРЕСА_1, третя особа: Мирноградська міська рада, юридична адреса якого: 85323, Донецька область, м.Мирноград, вул.Центральна, б.9, код за ЄДРПО 04052956, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги іншими учасниками справи у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 23.11.2018.

Суддя Ж.Є.Редько