Справа № 567/44/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.18 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Гічиновська Я.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Острозького району Рівненської області про встановлення факту належності спадкодавцю сертифікату на право на земельну частку (пай) та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом

в с т а н о в и в:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Острозького району Рівненської області про встановлення факту належності спадкодавцю сертифікату на право на земельну частку (пай) та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, звернулася ОСОБА_1

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 22.05.2005р. померла ОСОБА_4 До складу спадкового майна після її смерті ввійшло право ОСОБА_4 на земельну частку (пай) розміром 2,33 в умовних кадастрових гектарах в землі, яке їй належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ №0040667, виданого 15.02.2001 року. Оригінал зазначеного сертифіката на право на земельну частку (пай) було втрачено з невідомих причин.

Одночасно вказує, що в сертифікаті на право на земельну частку пай було не вірно зазначено по батькові спадкодавця. Вказує, що вона є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_4, так як проживала з нею однією сімєю більше пяти років до часу відкриття спадщини, доглядала за нею та несла витрати на її утримання. Окрім того 05.10.1995р. ОСОБА_4 було складено заповіт відповідно до якого заповіла ОСОБА_1 належний їй житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в с.Верхів. Позивач належним чином прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 та їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 31.01.2006р.

Відповідно до рішення ОСОБА_3 сільської ради від 12.05.2009р. №387 вирішено видати позивачу державний акт на право власності на земельну ділянку, як спадкоємцю померлої ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.01.2006р.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 не має.

Вказуючи на те, що вона є спадкоємцем за законом ОСОБА_4, яка померла 22.05.2005 року, однак не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки за життя ОСОБА_4, після отримання сертифікату на земельну ділянку, будь-яких дій щодо переоформлення права за земельну частку (пай), виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї не здійснила та втратила оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай).

Враховуючи наведені обставини просить суд встановити факт належності спадкодавцю ОСОБА_4 сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ №0040667, та визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) що знаходиться на території ОСОБА_3 сільської ради площею 2,33 умовних кадастрових гектар для ведення особистого селянського господарства, що належала ОСОБА_4 згідно сертифікату серії РВ №0040667.

Ухвалою суду від 03.03.2018 витребувано з Рівненського обласного державного нотаріального архіву копію спадкової спарви №324 заведеної після смерті ОСОБА_4 та задоволено клопотання позивача про виклик свідків.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Острозького району Рівненської області в підготовче судове засідання не зявився, в поданій суду заяві позов ОСОБА_1 визнав в повному обсязі та просить розгляд справи здійснювати в його відсутності. Наслідки визнання позову йому відомі.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За правилами ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв"язку, суд з врахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про задоволення позову та ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження, в порядку ст.ст. 200, 206 ЦПК України, виходячи з наступного.

В підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позов підтримали, з підстав викладених у позовній заяві та просять суд позов задовольнити.

Представник позивача пояснив, що сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РВ №0040667, виданим 15.02.2001 року Острозькою районною державною адміністрацією посвідчувалося право ОСОБА_4 на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Верхівське" розміром 2,33 умовних кадастрових гектарів.

22.05.2005 року ОСОБА_4 померла. До складу спадщини, що відкрилась після її смерті, входив житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Верхів вул.Перемоги,10 Острозького району Рівненської області, який ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_1, а також її право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Верхівське" розміром 2,33 умовних кадастрових гектарів.

Після смерті ОСОБА_4, яка померла 22.05.2005 року, ОСОБА_1, як спадкоємцю за заповітом, було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Верхів вул.Перемоги,10 Острозького району Рівненської області. Водночас вказує, що у зв'язку з тим, що за життя ОСОБА_4 не здійснила будь-яких дій щодо переоформлення права за земельну частку (пай) та втратила оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), ОСОБА_1 не може оформити свої спадкові права щодо права на спадщину на вказану земельну частку (пай).

Окрім того, вказує, що в сертифікаті містяться розбіжності в написанні по батькові спадкодавця, в звязку з чим просить суд встановити факт належності для ОСОБА_4 сертифікату на право на земельну частку пай, яким посвідчувалось її право на земельну частку (пай)

Одночасно представник позивача вказує, що ОСОБА_4 постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з чоловіком, який помер за кілька років до її смерті. Дітей у подружжя ОСОБА_4 не було. В звязку з цим ОСОБА_1 з 1999 року доглядала ОСОБА_4 та проживала разом з нею.

На час смерті ОСОБА_4 була зареєстрована за місцем проживання одна, однак з 1999 року разом з нею однією сімєю проживала ОСОБА_1 та вела спільне господарство.

За вказаних обставин просить суд визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем за законом четвертої черги, право на земельну частку (пай), розміром 2,33 умовних кадастрових гектарів, право ОСОБА_4 на яку посвідчувалось сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РВ №0040667.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що є односельчанкою позивача. Їй відомо про те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 проживали разом в будинку ОСОБА_4 з 1998 року до її смерті. Останні роки перед смертю ОСОБА_4 не могла самостійно пересуватися та ОСОБА_1 доглядала її. ОСОБА_1 була сусідкою ОСОБА_4, однак постійно проживала в ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що знайома з позивачем протягом тривалого часу. Їй достовірно відомо, що ОСОБА_1 ще до смерті чоловіка ОСОБА_4 допомагала їм по господарству та доглядала їх, а після його смерті ОСОБА_1 переїхала проживати до ОСОБА_4

Вказує, що приблизно з 1996 року ОСОБА_1 постійно проживала разом з ОСОБА_4 та доглядала її, оскілька ОСОБА_4 не могла самостійно пересуватися.

З досліджених в судовому засіданні письмових доказів та матеріалів спадкової справи судом встановлено наступні обставини.

З довідки відділу в Острозькому районі ГУ Держгеокадастру у Рівненській області від 29.01.2018р. вбачається, що ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ №0040667 реєстраційний №11822, належало право на земельну частку (пай), розміром 2,33 умовних кадастрових гектарів, в землі, яка перебувала в колективній власності КСП "Верхівське". Державний акт на право приватної власності на землю не видавався, кадастрові номери земельним ділянкам не присвоювались.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №003541 встановлено, що ОСОБА_4 померла 22.05.2005 року в с.Верхів Острозького району Рівненської області.

Судом встановлено, що у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії РВ №0040667 реєстраційний №11822 було допущено помилку при написанні по батькові ОСОБА_4, яке було зазначено як "Іовна", хоча в дійсності вона "Іовівна", що підтверджується свідоцтвом про її смерть та іншими матеріалами справи.

Позивач вказує, що неправильність запису по батькові спадкодавця у даному правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації її права на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на вказану земельну частку (пай) та з цих підстав просить встановити факт належності для ОСОБА_4 зазначеного сертифіката.

Відповідно до ч.1 ст.28 ЦК України - фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

У відповідності до ч.2 ст.315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих або майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено інший порядок їх встановлення.

З досліджених доказів вбачається, що по батькові ОСОБА_4 в сертифікаті на земельну частку (пай) серії РВ №0040667, виданому 15.02.2001 року на ім'я ОСОБА_4, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, було зазначено невірно, що перешкоджає реалізації права позивача на спадщину.

При цьому, суд бере до уваги, що неправильність запису по батькові спадкодавця у вказаному сертифікаті перешкоджає реалізації права позивача на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, письмові докази по справі повністю узгоджуються з поясненнями позивача в судовому засіданні і є такими, що дозволяють встановити факт належності ОСОБА_4 сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ №0040667 реєстраційний №11822.

Відповідно до ч.1 ст.1216, ч.1 ст.1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1233, ч.ч.1,3 ст.1223 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За життя, а саме 05.10.1995 року, ОСОБА_4 було складено заповіт, посвідчений ОСОБА_3 сільською радою Острозького району Рівненської області та зареєстрований в реєстрі за №26, у якому вона залишила особисте розпорядження на випадок своєї смерті за яким заповіла для ОСОБА_1 належний їй житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с.Верхів Острозького району Рівненської області.

На день смерті заповідача вказаний заповіт змінено чи скасовано не було, що підтверджується відповідною відміткою ОСОБА_3 сільської ради Острозького району Рівненської області та Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори).

З ОСОБА_8 про реєстрацію в Спадковому реєстрі №2191995 від 15.11.2005 року та спадкової справи встановлено, що після смерті ОСОБА_4, яка померла 22.05.2005 року, заведено спадкову справу №324.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

З матеріалів спадкової справи №324 встановлено, що ОСОБА_1 15.11.2005р. подала до Острозької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, після смерті ОСОБА_4

29.11.2005 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані в с.Верхів вул.Перемоги,10 Острозького району Рівненської області.

З матеріалів спадкової справи №324 встановлено, що спадкоємцем частини майна померлої ОСОБА_4, яка прийняла спадщину, є ОСОБА_1 Відомості про інших спадкоємців за законом чи за заповітом відсутні.

Таким чином, відповідно до ст.ст. 1216, 1268 ЦК України позивач є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4

Одночасно в судовому засіданні встановлено, що сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РВ №0040667, виданим 15.02.2001 року Острозькою районною державною адміністрацією посвідчувалося право ОСОБА_4 на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП "Верхівське" розміром 2,33 умовних кадастрових гектарів та право на яку увійшло до складу спадщини, що відкрилась після її смерті.

Відповідно до оголошення в газеті "Життя і слово" №9-10 від 03.02.2018 року, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №0040667, виданий 15.02.2001 року на імя ОСОБА_4 втрачено.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1261, ч.1 ст.1264 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що інших спадкоємців за законом чи за заповітом після смерті ОСОБА_4 не встановлено.

Одночасно з пояснень позивача та свідків встановлено що ОСОБА_1 проживала спільно з ОСОБА_4 однією сімєю більше пяти років до її смерті та здійснювала за нею догляд.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_4, яка померла 22.05.2005 року, однак не може реалізувати своє право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку, оскільки за життя ОСОБА_4 будь-яких дій щодо подальшого оформлення права за земельну частку (пай), виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї не здійснила не виготовила правовстановлюючі документи та втратила оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай).

Звернувшись до суду, позивач просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в землі, яка перебувала в колективній власності КСП "Верхівське", яке належало ОСОБА_4 на підставі відповідного сертифікату. В той же час, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 належало не право власності на земельну частку (пай), а право на земельну частку (пай), яке перейшло в порядку спадкування до ОСОБА_1

За таких обставин, оскільки до складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 увійшло її право на земельну частку (пай), то позов підлягає задоволенню з визнанням за позивачем права на зазначену земельну частку (пай).

Відповідно до п.17 Розділу Х "Перехідні положення" ЗК України, сертифікат на право на земельну частку (пай) вважається правовстановлюючим документом при реалізації права громадянина на відведення земельної частки в натурі і є дійсним до виділення в натурі такої земельної ділянки та видачі державного акту на право власності на землю.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що сертифікат, який посвідчує право померлої ОСОБА_4 на земельну ділянку втрачений та відновити його неможливо у звязку зі смертю спадкодавця та враховуючи те, що ОСОБА_1 не може реалізувати своє право на зазначене майно, то за нею як спадкоємцем за законом ОСОБА_4 необхідно визнати право на земельну частку (пай) розміром 2,33 га в умовних кадастрових гектарах в землі, яка перебувала в колективній власності КСП "Верхівське", яке належало ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ №0040667, виданого 15.02.2001 року та зареєстрованого в реєстрі за №11822.

Одночасно, при вирішенні спору судом враховуються і норми ст.152 ЗК України, якою визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнаня прав та норми ст.16 ЦК України, якою визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

На підставі п. 4 ст.25, п. 11 ч.1 ст.346, ст.ст. 392, 1216, 1233-1236, 1269 ЦК України, ст.ст. 152 ЗК України, керуючись ст. 10, 57, 62, 212-215 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 (жительки с.Верхів вул.Перемоги,14 Острозького району Рівненської області, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_3 сільської ради Острозького району Рівненської області (місцезнаходження с.Верхів вул.Центральна,20 Острозького району Рівненської області), про встановлення факту належності спадкодавцю сертифікату на право на земельну частку (пай) та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_9, яка померла 22.05.2005р. сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ №0040667, виданого 15.02.2001р. на імя ОСОБА_4, реєстраційний №11822.

Визнати за ОСОБА_1, як спадкоємцем за законом ОСОБА_9, яка померла 22.05.2005р. право на земельну частку пай, що знаходиться на території ОСОБА_3 сільської ради Острозького району Рівненської області, площею 2,33 умовних кадастрових гектарів для ведення особистого селянського господарства.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.05.2018.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_8