Справа № 495/8071/18
З а о ч н е р і ш е н н я
07 листопада 2018 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Боярського О.О.,
при секретарі: Рачицькій І.А.,
справа №495/8071/18
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,
ВСТАНОВИВ:
В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що укладеним між сторонами договором міни стронони досягли всіх істотних умов договору, однак до теперішнього часу не здійснили нотаріальне посвідчення договору та державну реєстрацію права власності на земельні ділянки на підставі вказаного договору, через те, що відповідач ухиляється від здійснення вказаних дій.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.09.2018 року відкрите провадження по справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
Відповідач у встановлений законом строк відзиву до суду не подав, суд вважає за можливе вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Позивач надав до суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи здійснити у його відсутності, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 2).
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Справа підлягає розгляду в заочному порядку у відповідності до ст. 280 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
01.08.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір міни земельних ділянок (а.с. 4).
Відповідно до умов договору:
1. Предмет договору.
1.1. Кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність земельну ділянку в обмін на іншу земельну ділянку.
2. Відомості про товар.
2.2. Сторони гарантують, що до укладення Даного Договору ніяких цивільно-правових угод стосовно згаданого майна не укладали, спорів з третіми особами стосовно товарів зазначених в п.2.1 немає.
2.2.1. Земельні ділянки, що підлягають обміну за цим Договором, мають належний якісний стан і придатні до використання (експлуатації) за цільовим призначенням, що підтверджено попереднім оглядом Сторонами. Сторони взаємно гарантують належну якість предметів обміну .
3. Порядок передачі товару.
3.1. Предмети обміну передаються один одному за місцем знаходження майна Сторони, що виступає як продавець, протягом 6 місяців з моменту укладення Даного Договору.
3.2. Право власності на земельні ділянки, які є предметом обміну, виникає у Сторін, які виступають як покупці, з моменту приймання вищевказаного майна.
3.3. При передачі продукції Сторона, що виступає як продавець, зобов'язана передати іншій Стороні, що виступає як покупець, усі документи на предмети обміну.
4. Права та обовязки сторін.
4.1. Кожна із Сторін, що виступає в якості продавця, зобов'язана:
4.1.1. Надати товар, що підлягає обміну за цим Договором, у власність Сторони, що виступає в якості покупця, та забезпечити необхідні умови для його передачі.
4.1.2. Протягом місяця з дня укладення зазначеного Договору, оформити його у нотаріуса.
Договір підписаний сторонами, що не заперечується ними.
При вирішенні спору суд виходить із наступного.
Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 3 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1 ст. 81 Земельного Кодексу України передбачено, що громадяни України можуть набувати права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором міни.
Ч. 1 ст. 90 Земельного Кодексу України передбачено, що до кола прав власників земельних ділянок входить продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її у спадщину.
Громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, успадкування, укладання таких угод здійснюється відповідно до ЦК України з урахуванням вимог ЗК України, як то передбачено ст. 131 ЗК України.
Угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються, угоди повинні містити назву сторін; вид угоди; предмет угоди; документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку; відомості про відсутність заборон на відчуження земельної ділянки; відомості про відсутність або наявність обмежень щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням; зобов'язання сторін.
Відповідно до ст. 132 ЗК України угоди про перехід права власності на земельні ділянки вважаються укладеними з дня їх нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч.1, 2, 4 ст. 715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вже зазначалось вище, договір міни, укладений між сторонами, містить усі істотні умови договору.
Однак всупереч п. 4.1.2 договору міни від 01.08.2017 року відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору.
На неодноразові звернення позивача із вимогою виконати умови договору, відповідач уникає нотаріального посвідчення договору, що підтверджується письмовими доказами, а саме листами, складеними ОСОБА_2, адресованими ОСОБА_1 від 01.02.2018 року та від 10.09.2017 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до ст. 131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, ренти, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього кодексу.
Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Разом із тим, відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 року у справі № 6-1288цс17.
Судом також встановлено, що позивач неодноразово звертався до відповідача із пропозицією нотаріально посвідчити укладений між ними договір міни, оскільки сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, однак, відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, посилаючись на неможливість прибути до нотаріальної контори через брак часу та погіршення стану здоров'я.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 81, 90, 131, 132 ЗК України, ст. ст. 218, 220, 328, 334, 627, 715 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 206, 258-259, 265, 268, 279, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1, місце реєсстрації: АДРЕСА_1) до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2, місце реєстрації: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Шабо, вул. Горького, 162) про визнання права власності - задовольнити.
Визнати дійсним договір міни земельних ділянок, укладений 01.08.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: О.О.Боярський