Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi Куцоконя Ю.П.,
з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному
ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу, в якому, з урахуванням заяви про перерахунок суми стягнення, просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 501966,00 грн.
Позивач ОСОБА_2 подала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, за наявними у матеріалах справи доказами. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Заперечення проти позову (відзив) відповідачі не подали.
Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню повністю.
Судом встановлено, що 04 листопада 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1510 (далі - договір позики).
Договір позики укладався за згодою дружини позичальника ОСОБА_4, що підтверджується заявою, нотаріально посвідченою 04 листопада 2014 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В. та зареєстрованою в реєстрі за № 1509 (пункт 9 договору позики).
Таким чином ОСОБА_4 погодилася на отримання позики її чоловіком ОСОБА_3 та не заперечувала проти цього.
Судом також встановлено, що у визначений договором позики строк ОСОБА_3 позику не повернув, чим порушив свої договірні зобов'язання.
Як зазначає у позовній заяві ОСОБА_2, на її неодноразові прохання про добровільну сплату та повернення боргу ОСОБА_3 повідомляв, що не може цього зробити у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем, а з часом взагалі перестав виходити на контакт.
Статтею 65 СК України встановлено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.
Згідно положень частини першої статті 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Як передбачено частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Статтею 541 ЦК України встановлено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.
Як встановлено статтею 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що грунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Враховуючи умови укладеного договору позики та нотаріально посвідчену згоду ОСОБА_4 на отримання у власність її чоловіком ОСОБА_3 грошових коштів за цим договором, суд визнає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є солідарними боржниками за зобов'язаннями, що виникли з договору позики.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно частини першої статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Частиною другою статті 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно роз'яснень, даних у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Не дивлячись на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення боргу за договором позики у розмірі 501966,00 грн, а суд прийшов до висновку, що стягненню підлягає 472778,60 грн, суд визнає, що позов підлягає задоволенню повністю, оскільки така різниця обумовлена не предметом спору, а коливаннями курсу долара США.
Керуючись ст.ст.258,259,263,264,265,273,280,281,282,284,289,352,354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу задовольнити повністю.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 472778 (чотириста сімдесят дві тисячі сімсот сімдесят вісім) гривень 60 копійок заборгованості за договором позики від 04 листопада 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1510.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 4727 (чотири тисячі сімсот двадцять сім) гривень 79 копійок судових витрат, що складаються з судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач - ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.
Відповідач - ОСОБА_3, місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2.
Відповідач - ОСОБА_4, місце проживання: АДРЕСА_3, НОМЕР_3.
Суддя: Ю.П.Куцоконь