Справа № 161/268/18
Провадження № 2/161/1092/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Загоровській І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності ,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками житлового будинку № 28 в по вулиці Кременецькій в м. Луцьку.

Вказує, що на праві власності належить 14/100 частин житлового будинку відповідно до договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу 24.11.1998 року, Р№ 1501 (квартира 5).

Також позивачу належить на праві власності квартира № 4, яка становить 27/100 частин домоволодіння, яку вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_4 на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 17.04.2015 року.

ОСОБА_2 на праві власності належить 11/100 частин домоволодіння відповідно до договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_5 30.05.2005 року, Р № 1634 (квартира 2, квартира 3). ОСОБА_3 на праві власності належить 12/25 частин домоволодіння, відповідно до Рішення Луцького міськрайонного суду в справі № 2-2297/10 від 17.06.2011 року та рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області в справі № 2-2297/11 від 19.08.2011 року (квартира 1)

Вказує, що між співвласниками фактично існує домовленість щодо порядку володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Однак через неприязні стосунки добровільно вирішити дане питання не представляється можливим.

Просить суд припинити режим спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №28в, що розташований по вул. Кременецькій у місті Луцьку Волинської області. Виділити в натурі та визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 відокремлене житлове приміщення з самостійним виходом - квартиру № 5 в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 32,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Кременецька, 28в, до складу якої входить: коридор 5-1, площею 3,3 кв.м.; кухня 5-2, площею 6,9 кв.м.; кімната 5-3, площею 10,7 кв.м.; кімната 5-4, площею 11,2 кв.м., 1/20 частин огорожі 1-2.

Разом з тим, 22.02.2018 року відповідач ОСОБА_2 до суду подав зустрічний позов до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 01.03.2018 року прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом.

Зустрічний позов мотивований тим, що ОСОБА_2, на праві власності належить 11/100 частин домоволодіння відповідно до договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_5 30.05.2005 року, Р № 1634 (квартира 2, квартира 3).

В спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебуває 1/10 огорожі 1-2.

ОСОБА_1 на праві власності належить 14/100 частин житлового будинку відповідно до договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу 24.11.1998 року, Р№ 1501 (квартира 5).

Також ОСОБА_1 належить на праві власності квартира № 4, яка становить 27/100 частин домоволодіння, яку вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_4 на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 17.04.2015 року

ОСОБА_3 на праві власності належить 12/25 частин домоволодіння, відповідно до Рішення Луцького міськрайонного суду в справі № 2-2297/10 від 17.06.2011 року та рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області в справі № 2-2297/11 від 19.08.2011 року (квартира 1 (загальна площа 61,2 кв.м., житлова 41,4 кв.м., допоміжна 19,8 кв.м.))

Вказує, що між співвласниками фактично існує домовленість щодо порядку володіння та користування майном, що є спільною частковою власністю. Однак з наявністю позову ОСОБА_1 до нього та ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, з метою повного захисту своїх інтересів, вважає за необхідне звернутись до суду з зустрічним позовом про припинення спільної часткової власності та виділ в натурі частки із майна, що є спільній частковій власності.

На підставі наведеного просить суд припинити режим спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №28в, що розташований по вул. Кременецькій у місті Луцьку Волинської області. Виділити в натурі та визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 відокремлене житлове приміщення з самостійним виходом:- квартиру № 2 в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 38,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Кременецька, 28в, до складу якої входить: коридор 2-1 площею 2,1 кв.м.; кухня 2-2 площею 11,6 кв.м.; туалет 2-3 площею 1,2 кв.м.; кімната 2-4 площею 9,9 кв.м.; кімната 2-5 площею 13,7 кв.м.- квартиру № 3 в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 54,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Кременецька, 28в, до складу якої входить: коридор 3-1 площею 4,5 кв.м.; кухня 3-2 площею 12,0 кв.м.; кімната 3-3 площею 7,4 кв.м.; ванна 3-4 площею 2,3 кв.м.; сходова 3-5 площею 4,8 кв.м.; кімната 3-6 площею 10,7 кв.м.; кімната 3-7 площею 13,0 кв.м, сарай Б-1, сарай М-1, погріб під частиною будівлі м, вбиральня Л., 1/20 частин огорожі 1-2.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, подали заяву про розгляд справу у їхній відсутності. Просили первісний позов задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову не заперечували та його визнали.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення первісного позову не заперечував та його визнав. Зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені докази в справі, суд приходить до висновку, що первісний позов та зустрічний позов підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить 14/100 частин житлового будинку відповідно до договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу 24.11.1998 року, Р№ 1501 (квартира 5).

Фактично в користуванні ОСОБА_1 знаходиться приміщення (квартира 5):

5-1Коридор площею 3,3 кв.м.

Кухня площею 6,9 кв.м.

Кімната площею 10,7 кв.м.

Кімната площею 11,2 кв.м.

Загальна площа квартири № 5 становить 32,1 кв.м, житлова 21,9 кв.м, допоміжна 10,2 кв.м.

Згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 17.04.2015 року ОСОБА_1 належить на праві власності квартира № 4, яка становить 27/100 частин домоволодіння, яку вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_4 (а.с. 34,35) До складу квартири № 4 входять наступні приміщення

4-1 тамбур площею 2,2 кв.м.

4-2 ванна площею 4,8 кв.м.

4-3 коридор площею 6,7 кв.м.

4-4 кухня площею 7,7 кв.м.

4-5 кімната площею 14,1 кв.м.

перший поверх

4-6 сходові площею 6,2 кв.м.

4-7 кімната площею 14,1 кв.м

4-8 кімната площею 8,4 кв.м.

другий поверх

Загальна площа 64,2 кв.м, житлова 36,6 кв.м, допоміжна27,6 кв.м.

Також до складу квартири № 4, відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду входить гараж Е-1, сарай е, сарай Б-1.

ОСОБА_2 на праві власності належить 11/100 частин домоволодіння відповідно до договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_5 30.05.2005 року, Р № 1634 (квартира 2, квартира 3)

Фактично в користуванні ОСОБА_2 знаходяться приміщення

Квартира № 2

2-1 веранда площею 2,1 кв.м.

2-2 кухня площею 11,6 кв.м.

2-3 туалет площею 1,2 кв.м.

2-4 кімната площею 9,9 кв.м.

2-5 кімната площею 13,7 кв.м.

загальна площа 38,5 кв.м., житлова 23,6 кв.м., допоміжна 14,9 кв.м.

Квартира №3

3-1 коридор площею 4,5 кв.м.

3-2 кухня площею 12,0 кв.м.

3-3 кімната площею 7,4 кв.м.

3-4 ванна площею 2,3 кв.м.

перший поверх

3-5 сходова площею 4,8 кв.м.

3-6 кімната площею 10,7 кв.м.

3-7 кімната площею 13,0 кв.м.

другий поверх

загальна площа 54,7, житлова площа 31,1 кв.м. допоміжна 23,6 кв.м. до складу квартир № 2 та №3 входять сарай Б-1, сарай М-1, погріб під частиною будівлі м, вбиральня Л.

В спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебуває 1/10 огорожі 1-2.

ОСОБА_3 на праві власності належить 12/25 частин домоволодіння, відповідно до Рішення Луцького міськрайонного суду в справі № 2-2297/10 від 17.06.2011 року та рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області в справі № 2-2297/11 від 19.08.2011 року (квартира 1)

Фактично в користуванні ОСОБА_3 перебувають приміщення (квартира 1):

1-1коридор площею 5,1 кв.м.,

1-2ванна площею 3,0 кв.м.

1-3кладова площею 2,4 кв.м.,

кімната площею 10,1 кв.м.

кімната площею 12,3 кв.м.

кімната площею 19,0 кв.м.,

кухня площею 9,3 кв.м.

загальна площа 61,2 кв.м., житлова 41,4 кв.м., допоміжна 19,8 кв.м.

До складу квартири № 1 також входять гараж Д-1, сарай д, сарай В-1, гараж Г-1, вбиральня Ж та 9/10 частин огорожі. Частиною 1 статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно п. 6 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру); виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 03 квітня 2013 року, справа № 6-12цс13.

Технічна можливість поділу спірного будинковолодіння відповідно до часток співвласників встановлена висновком будівельно-технічної експертизи № О-21 від 15.02.2013 року (а.с. 21-27). З даного висновку вбачається, що розподіл в натурі будинковолодіння по вул. Кременецькій, 28в в м. Луцьку (по фактичному користуванні частинами будинковолодіння) з метою обладнання окремих ізольованих квартир можливий без виконання переобладнань будинку. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК). Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що первісний позов ОСОБА_1, а також зустрічний позов ОСОБА_2 слід задовольнити відповідно до заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 82, 263, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності - задовольнити.

Припинити ОСОБА_1 режим спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №28в, що розташований по вул. Кременецькій у місті Луцьку Волинської області.

Виділити в натурі та визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 відокремлене житлове приміщення з самостійним виходом - квартиру № 5 в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 32,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Кременецька, 28в, до складу якої входить: коридор 5-1, площею 3,3 кв.м.; кухня 5-2, площею 6,9 кв.м.; кімната 5-3, площею 10,7 кв.м.; кімната 5-4, площею 11,2 кв.м., 1/20 частин огорожі 1-2.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності - задовольнити.

Припинити ОСОБА_2 режим спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №28в, що розташований по вул. Кременецькій у місті Луцьку Волинської області.

Виділити в натурі та визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 відокремлене житлове приміщення з самостійним виходом:

- квартиру № 2 в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 38,5 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Кременецька, 28в, до складу якої входить: коридор 2-1 площею 2,1 кв.м.; кухня 2-2 площею 11,6 кв.м.; туалет 2-3 площею 1,2 кв.м.; кімната 2-4 площею 9,9 кв.м.; кімната 2-5 площею 13,7 кв.м.

- квартиру № 3 в житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 54,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Кременецька, 28в, до складу якої входить: коридор 3-1 площею 4,5 кв.м.; кухня 3-2 площею 12,0 кв.м.; кімната 3-3 площею 7,4 кв.м.; ванна 3-4 площею 2,3 кв.м.; сходова 3-5 площею 4,8 кв.м.; кімната 3-6 площею 10,7 кв.м.; кімната 3-7 площею 13,0 кв.м, сарай Б-1, сарай М-1, погріб під частиною будівлі м, вбиральня Л., 1/20 частин огорожі 1-2. Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області В.П. Пушкарчук