АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року

м. Харків

справа № 644/2258/17

провадження № 22ц/790/876/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Сащенка І.С., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря Огар І.В.,

імя (найменування) сторін:

заявник ОСОБА_1,

заінтересовані особи Четверта Харківська державна нотаріальна контора, Орджонікідзевський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2017 року в складі судді Клименко А.М.,

у с т а н о в и в:

В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася у суд із заявою про оголошення її доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлою.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 з дня народження проживала разом з нею у приватизованій квартирі АДРЕСА_1 та є її співвласником. Влітку 2000 року донька в пошуках роботи виїхала за межі України до м. Москви Російської Федерації. До цього часу ніяких відомостей про її місце перебування рідні не мають.

Оголошення доньки померлою заявнику необхідно для оформлення спадщини, яка складається з частини квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що надані заявником докази є недостатніми для оголошення ОСОБА_2 померлою. Допитані в суді свідки підтвердили лише факт не проживання ОСОБА_2 за своїм місце реєстрації з 2000 року, яка на той час була неповнолітньою. До відділу поліції заявник звернулася лише в листопаді 2017 року.

01 грудня 2017 року ОСОБА_1подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати, заяву про визнання ОСОБА_2 померлою задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не взяв до уваги показання свідків, які підтвердили факт не проживання ОСОБА_2 за місцем своєї реєстрації з 2000 року; суд не надав належної оцінки довідці Індустріального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області від 06 листопада 2017 року, відповідно до якої місцезнаходження ОСОБА_2 не встановлено; рішення ухвалено без врахування постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Четверта Харківська державна нотаріальна контора та Орджонікідзевський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській областірішення суду першої інстанції не оскаржили, відзивів на апеляційну скаргу не надали.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положеннями статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

В пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснено, що оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Отже, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судова колегія вважає, що довідка Індустріального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області від 06 листопада 2017 року, на яку заявниця посилається в апеляційній скарзі, не є належним доказом у вказаній справі, оскільки із заявою про встановлення факту місця знаходження ОСОБА_2 її матір ОСОБА_1 звернулася до поліції 01 листопада 2017 року, а із заявою про оголошення доньки померлої до суду 12 квітня 2017 року.

ОСОБА_1 стверджує, що втратила зв'язок із ОСОБА_2 з літа 2000 року, після виїзду останньої за межі України до м. Москви Російської Федерації.

Однак, жодних доказів на підтвердження звернення до Посольства України в Російській Федерації за допомогою у розшуку доньки на території країни ОСОБА_1 не надала.

Згідно з частиною 1 статті 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Враховуючи, що розшук ОСОБА_2 заявник розпочала тільки 01 листопада 2017 року єдиним зверненням до відділу поліції, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що юридичні припущенні смерті ОСОБА_2 відсутні, а отже, підстав для задоволення заяви про оголошення її померлою немає.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не дав належної оцінки показанням свідків не ґрунтуються на законі.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись ст.ст. 306, 367, 375, 382, 383, 384, 389 ЦПК України,суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 02 березня 2018 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.С. Сащенко

ОСОБА_3