Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 715/1614/16-ц

провадження № 61-4646св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Чагорська сільська рада Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_5,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 09 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Одинака О. О., Лисака І. Н., Половінкіної Н. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з жовтня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, день смерті ОСОБА_6, він проживав з нею однією сім'єю як онук з бабусею, вони вели спільне господарство, формували спільний бюджет. Встановлення цього факту необхідне позивачу для оформлення спадкового майна, що належало ОСОБА_6

ОСОБА_2 просив встановити факт його проживання з ОСОБА_6 однією сім'єю в господарстві АДРЕСА_1 з жовтня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 20 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Встановлено факт постійного проживання однією сім'єю (як бабусі з онуком) ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця с.Чагор Глибоцького району Чернівецької області, з жовтня 2010 року по день смерті ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1.

Рішення мотивоване тим, що позивачем доведено факт спільного проживання позивача з ОСОБА_6 однією сім'єю, як онука з бабусею, починаючи з жовтня 2010 року по день смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_2, ведення ними спільного господарства, їх спільний побут, наявність у них взаємних прав та обов'язків, у тому числі щодо догляду один за одним, також наявність спільних сімейних інтересів: спільне відвідування церкви, магазинів, тощо. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає можливість належним чином оформити свої права спадкоємця.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 09 листопада 2016 року рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 20 вересня 2016 року скасоване. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання з спадкодавцем однією сім'єю відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що суд першої інстанції не встановив, яке саме право позивача порушують, невизнають або оспорюють відповідачі та чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Апеляційний суд зробив висновок, що у позовному провадженні не підлягає задоволенню вимога про встановлення факту проживання однією сім'єю з спадкодавцем не менше як п'ять років без вирішення спору між сторонами про право на спадкування. Тому обраний позивачем спосіб захисту є неефективним і не направлений на вирішення спору між сторонами про право позивача на спадкування. Також апеляційний суд вказав, що Чагорська сільська рада Глибоцького району Чернівецької області та ОСОБА_5 є неналежними відповідачами у справі.

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 09 листопада 2016 року, в якій просить скасувати оскаржене рішення і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що у суді першої інстанції перебували дві справи в порядку окремого (про встановлення факту проживання однією сім'єю) та позовного провадження (про визнання права власності на спадкове майно) між тими самими сторонами. І рішення у цій справі мало бути долученим до справи про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

У лютому 2017 року ОСОБА_3 надала заперечення на касаційну скаргу, в яких просить касаційну скаргу відхилити і залишити оскаржене рішення без змін. Заперечення мотивовані тим, що питання про встановлення факту проживання однією сім'єю повинно розглядатися разом в одному провадженні із питанням про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно по АДРЕСА_1 та нерухоме майно по АДРЕСА_2.

Згідно спадкової справи № 129/2015, заведеної приватним нотаріусом ОСОБА_7, позивач ОСОБА_2 і відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у встановлений законом шестимісячний строк прийняли спадщину, подавши відповідні заяви до нотаріальної контори.

Показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтверджено обставини, які викладені в заяві. Зокрема факт спільного проживання позивача з ОСОБА_6 однією сім'єю, як онука з бабусею, починаючи з жовтня 2010 року по день смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_2, ведення ними спільного господарства, їх спільний побут, наявність у них взаємних прав та обов'язків, у тому числі щодо догляду один за одним, також наявність спільних сімейних інтересів: спільне відвідування церкви, магазинів, тощо.

Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно частин першої, другої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У частині першій статті 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 18 серпня 2016 року зупинено провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області та Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 про визнання права власності на спадкове майно до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про встановлення факту проживання однією сім'єю.

Цивільне та цивільне процесуальне законодавство, в редакції чинній на момент подання позову, не містило заборони розгляду та вирішення у позовному провадженні вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю з спадкодавцем не менше як п'ять років без вирішення спору між сторонами про право на спадкування.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 15 листопада 2016 року відновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області та Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 про визнання права власності на спадкове майно.

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29 листопада 2016 року у справі № 715/1033/16-ц прийнято заяву про збільшення позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю із ОСОБА_6 Залучено ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 як співвідповідачів по справі за позовом ОСОБА_2 до Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області та Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 про визнання права власності на спадкове майно.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2016 року у справі № 715/1033/16-ц у задоволенні позову ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем не менше, ніж п'ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

Аналіз змісту рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13 грудня 2016 року свідчить, що позивачем не було підтверджено факту проживання позивача із спадкодавцем не менше, ніж п'ять років до часу відкриття спадщини.

За таких обставин апеляційний суд зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позову.

Помилкове посилання апеляційного суду на те, що у позовному провадженні не підлягає задоволенню вимога про встановлення факту проживання однією сім'єю з спадкодавцем не менше як п'ять років без вирішення спору між сторонами про право на спадкування і обраний позивачем спосіб захисту є неефективним і не направлений на вирішення спору між сторонами про право позивача на спадкування, відповідно до частини другої статті 410 ЦПК України не вплинуло на правильне вирішення спору по суті.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Оскільки оскаржене рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 09 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило