ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2018 року м. Кропивницький

справа № 401/723/17

№ провадження 22-ц/781/201/18

Головуючий у суді І-ї інстанції Волошина Н.Л.

Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Дуковського О.Л., Письменного О.А.

секретар судового засідання Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою спільного підприємства-товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2017 року за позовом спільного підприємства-товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року спільне підприємство-товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут»звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 154911,16 грн. безпідставно отриманих коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 14 квітня 2015 року на територію СП ТОВ «Світловодськпобут» прибув відповідач та повідомив, що на підставі рішення загальних зборів учасників СП ТОВ «Світловодськпобут», а саме ТОВ «Політрейд» та Світловодської міської ради Кіровоградської області, оформленого протоколом № 03/04-15 від 03 квітня 2015 року, він призначений генеральним директором товариства. В подальшому рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 03 листопада 2015 року зазначене рішення зборів визнане недійсним з моменту його прийняття, а рішенням загальних зборів СП ТОВ «Світловодськпобут» від 04 листопада 2016 року повноваження ОСОБА_2 як директора товариства визнано відсутніми. При цьому в період з 14 квітня 2015 року по 04 листопада 2016 року відповідач безпідставно користувався повноваженнями генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут» та вчиняв недобросовісні дії, спрямовані на отримання безпідставного доходу за рахунок позивача. Всупереч п. 8.6 ст. 8 Статуту СП ТОВ «Світловодськпобут» відповідач встановив собі розмір заробітної плати та безпідставно отримав дохід в якості оплати за виконання посадових обов'язків генерального директора в сумі 154911,16 грн. Позивач вважає, що повноваження генерального директора СП ТОВ «Світловдськпобут» були відповідачем привласнені самостійно, без відповідного рішення уповноваженого на те органу, трудовий договір з ним не укладався, тому кошти отримані ним безпідставно і відповідно до ст. ст. 1212, 1213 ЦК України вони мають бути повернуті.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивачем ставиться питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог. Зазначено, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Позивач не згоден з висновком суду першої інстанції про те, що до прийняття відповідного рішення уповноваженим органом про звільнення з посади генерального директора, яке в силу п. 8.7.2 Статуту СП ТОВ «Світловодськпобут» приймається зборами, відповідач перебував з СП ТОВ «Світловодськпобут» у трудових відносинах і мав право на оплату праці згідно ст. 21 Закону України «Про оплату праці», ст. 94 КЗпП України. Такий висновок суду на думку позивача не відповідає обставинам справи, оскільки зазначеними у позовній заяві судовими рішеннями підтверджено факт, що відповідач безпідставно та протизаконно користувався повноваженнями Генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут», рішення про його призначення на названу посаду уповноваженим на те органом не приймалося (таке рішення взагалі відсутнє), а трудовий договір з відповідачем не укладався. Дані обставини судом першої інстанції не враховано та залишено поза увагою, що має безпосереднє значення для вирішення справи по суті.

Крім того, суд першої інстанції в ухваленому рішенні зазначив, що виникнення між учасниками товариства корпоративного спору та визнання в подальшому судом рішення зборів учасників СП ТОВ «Світловодськпобут» від 03 квітня 2015 року, оформленого протоколом № 03/04-15, недійсним через недотримання передбаченого Статутом порядку підготовки та проведення таких зборів, не створює підстав для застосування до правовідносин, що існували між сторонами положень ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, як проте наполягає позивач.

З огляду на зазначене, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки за період з 14 квітня 2015 року по 04 листопада 2016 року незаконного використання повноважень Генерального директора позивача відповідачем вчинялися недобросовісні дії, спрямовані на отримання ним безпідставного доходу за рахунок коштів позивача. Так, відповідачем самостійно та всупереч п. 8.6 ст. 8 Статут СП ТОВ «Світловодськпобут» встановлено собі розмір заробітної плати, після чого, за вказівкою відповідача, позивачем за період з 14 квітня 2015 року по 04 листопада 2016 року нараховано відповідачу дохід в якості оплати за виконання посадових обов'язків Генерального директора в сумі 199234,78 грн., сума ж сплаченого за цей період позивачем відповідачу доходу складає 154911,16 грн.

Скаржник вказує, що повноваження Генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут» привласнені відповідачем самовільно, без відповідного рішення уповноваженого на те органу (загальних зборів учасників товариства), а трудовий договір з відповідачем не укладався. Тому отримані відповідачем кошти є отриманими безпідставно, внаслідок недобросовісних дій відповідача.

Відповідач в засідання апеляційного суду не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України, направив до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому проить відхилити апеляційну скаргу та залишення рішення суду без змін.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIІІ) передбачено, що неявка сторін та інших осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень частини 3 статті 3 ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно підпункту 9 пункту 1 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIІІ справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши пояснення представників позивача Найко Я.В. та Мацко Н.М., які підтримали доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: и мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що рішенням зборів учасників СП ТОВ «Світловодськпобут» від 20 вересня 2013 року, оформленого протоколом №20/09-13/1, генеральним директором СП ТОВ «Світловодськпобут» призначено ОСОБА_5 (а.с.35).

Рішенням зборів учасників СП ТОВ «Світловодськпобут» від 03 квітня 2015 року, оформленого протоколом № 03/04-15, ОСОБА_5 звільнено з посади генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут». Генеральним директором СП ТОВ «Світловодськпобут» призначено ОСОБА_2 (а.с.36,97).

20 квітня 2015 року ОСОБА_2, як генеральний директор СП ТОВ «Світловодськпобут» видав наказ № 53/К «Про призначення на посаду генерального директора ОСОБА_2», яким призначено ОСОБА_2 на посаду генерального директора з 20 квітня 2015 року на підставі протоколу № 03/04-15 від 03 квітня 2015 року та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 14 квітня 2015 року з окладом згідно штатного розкладу (а.с.96).

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 03 листопада 2015 року, яке набрало законної сили, рішення зборів учасників СП ТОВ «Світловодськпобут» від 03 квітня 2015 року визнане недійсним з моменту його прийняття (а.с.41-54).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 червня 2016 року, яке набрало законної сиди 08 грудня 2016 року, визнано протиправним та скасовано запис № 0000407 від 14 квітня 2015 року в Єдиному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців про зміну керівника та зміну складу підписантів юридичної особи СП ТОВ «Світловодськпобут» в зв'язку зі скасуванням протоколу №03/04-15, на підставі якого такі зміни були внесені (а.с.55-56).

Рішенням зборів учасників СП ТОВ «Світловодськпобут» від 04 листопада 2016 року, оформленого протоколом № 04-11-2016, вирішено на підставі рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03 листопада 2015 року вважати відсутніми (припиненими) повноваження ОСОБА_2 як генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут», припинити повноваження генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут» ОСОБА_5, обрати генеральним директора СП ТОВ «Світловодськпобут» ОСОБА_6 (а.с.37-40).

З копії трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що згідно запису за № 28 від 16 листопада 2016 року: «Запис № 27 від 20 квітня 2015 року є недійсним. Вважати відсутніми (припиненими) повноваження як генерального директора.» Підстави: протокол № 04-11-2016 від 04 листопада 2016 року загальних зборів учасників СП ТОВ «Світловодськпобут», розпорядження № 29 від 16 листопада 2016 року по підприємству (а.с.95,144).

Згідно довідки про суму нарахованого та виплаченого доходу, утриманих і нарахованих податків за місцем роботи ОСОБА_2 на посаді генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут», останньому за період з квітня 2015 року по листопада 2016 року виплачено 154911,16 грн. (а.с.57).

Статутом Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут», із відповідними змінами, передбачено, що органами управління Товариства є збори учасників та директор Товариства. Директор здійснює поточне керівництво діяльністю Товариства і підзвітний зборам. Генеральний директор призначається і звільняється з посади зборами засновників (учасників), строком на 5 років, можливе повторне призначення і дострокове звільнення з цієї посади. Директор може бути призначений як з числа учасників, так і шляхом укладення трудової угоди (п.п.8.1; 8.7; 8.7.2; 8.7.3 статуту) (а.с.7-33).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Зі змісту ст. 24 КЗпП України вбачається, що трудовий договір може бути укладений шляхом оформлення наказу чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу.

ОСОБА_2, як найманий працівник, наказом № 53/К від 20 квітня 2015 року був прийнятий на роботу на посаду генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут» на підставі рішення загальних зборів учасників СП ТОВ «Світловодськпобут» 03 квітня 2015 року, оформленого протоколом № 03/04-15, відповідно з ним був укладений трудовий договір, що відповідає статуту товариства.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, посилаючись на те, що підстави припинення трудового договору передбачені ст. 36 КЗпП України і в силу п.8.7.2 статуту СП ТОВ «Світловодськпобут» рішення про звільнення з посади генерального директора приймається зборами, дійшов правильного висновку, що до прийняття відповідного рішення уповноваженим органом, ОСОБА_2 перебував з СП ТОВ «Світловодськпобут» у трудових відносинах і мав право на оплату праці згідно ст. 21 Закону України «Про оплату праці», ст. 94 КЗпП України.

Виникнення між учасниками товариства корпоративного спору та визнання в подальшому судом рішення зборів учасників СП ТОВ «Світловодськпобут» від 03 квітня 2015 року, оформленого протоколом № 03/04-15, недійсним з огляду на недотримання передбаченого статутом порядку підготовки та проведення таких зборів, не створює підстав для застосування до правовідносин, що існували між сторонами положень ст.ст. 1212, 1213 ЦК України, як про те наполягає позивач.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України (2004 р. в редакції на час розгляду справи судом першої інстанції) та ст. 81 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 р.) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В обґрунтування доводів про те, що повноваження генерального директора СП ТОВ «Світловодськпобут» привласнені собі ОСОБА_2самостійно, без відповідного рішення уповноваженого на те органу (загальних зборів учасників товариства), а трудовий договір з відповідачем не укладався, отримані ним кошти є отриманими безпідставно, внаслідок недобросовісних дій відповідача, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів.

З матеріалів справи вбачається, що спірні кошти ОСОБА_2 отримував за рішенням комісії по трудових спорах про стягнення з СП ТОВ «Світловодськпобут» заробітної плати, на підставі виданих КТС посвідчень державним виконавцем проводилось примусове виконання рішень КТС (а.с.98-129).

Відповідно до передбачених ст.ст. 228-230 КЗпП України положень у разі незгоди з рішенням комісії по трудових спорах власник або уповноважений ним орган можуть оскаржити її рішення до суду в десятиденний строк з дня вручення їм виписки з протоколу засідання комісії чи його копії. Рішення комісії по трудових спорах підлягає виконанню власником або уповноваженим ним органом у триденний строк по закінченні десяти днів, передбачених на його оскарження (стаття 228), за винятком випадків, передбачених частиною п'ятою статті 235 цього Кодексу. У разі невиконання власником або уповноваженим ним органом рішення комісії по трудових спорах у встановлений строк (стаття 229) працівникові комісією по трудових спорах підприємства, установи, організації видається посвідчення, що має силу виконавчого листа. Посвідчення не видається, якщо працівник чи власник або уповноважений ним орган звернувся у встановлений статтею 228 строк із заявою про вирішення трудового спору до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. На підставі посвідчення, пред'явленого не пізніше тримісячного строку до органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю, державний виконавець чи приватний виконавець виконує рішення комісії по трудових спорах у примусовому порядку.

Як встановлено з наявних у матеріалах справи доказів рішення КТС про стягнення на користь ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі не оскаржувались і виконані примусово, що підтверджено представниками позивача в суді апеляційної інстанції.

Передбачених ст.ст. 1212, 1213 ЦК України підстав для повернення одержаних ОСОБА_7 судом першої інстанції не встановлено, що не спростовується наведеними у скарзі доводами.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у зв'язку із чим оскаржене судове рішення відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості.

Під час розгляду справи судом першої інстанції не були порушені норми матеріального й процесуального права, , тому,відповідно до вимог ст. 375ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалене судом рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу спільного підприємства-товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» залишити без задоволення.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення (постанову) складено 12 березня 2018 року.

Головуючий: С.М. Єгорова

Судді: О.Л. Дуковський

О.А. Письменний