АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1294/18 Справа № 204/3945/17 Головуючий у 1 й інстанції - Книш А. В. Доповідач - Куценко Т.Р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Дніпро 03 травня 2018 року Колегія суддів судової палати у цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 належить сторонам на праві власності, позивачу належить ? частина квартири, відповідачу - ? частини квартири. Відповідач ОСОБА_2 перешкоджає йому у користуванні власністю, тому він вимушений звертатися до суду /а.с. 1-3/.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі. Вселено ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1. Вирішено питання щодо судових втрат /а.с. 63-64/.

Судове рішення мотивоване тим, що позивач є власником ? частини квартири, таке право є непорушним і він не може бути протиправно його позбавлений або обмежений.

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2017 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права /а.с. 71-72/.

У відповідності до п.8 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та ч.2 ст.147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції в яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч. 1 ст. 358 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, яке видано згідно розпорядження ПО «Південний машинобудівний завод» № 777-95 від 18.05.1995 року, квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_5 та ОСОБА_2, загальна площа квартири становить 54,55 кв. метри /а.с. 9/.

08.05.2016 року ОСОБА_5 помер, після чого його діти ОСОБА_3 та ОСОБА_2 отримали спадщину. Позивачу ОСОБА_3 належить право власності на ? частину квартири, а відповідачу ОСОБА_2 - ? частини /а.с. 18-19/.

Квартира складається з двох житлових кімнат площею 31,3 кв. метри, загальна площа 54, 55 кв. метри.

Звертаючись до суду позивач посилається на те, що він неодноразово намагався потрапити до квартири, просив відповідачку надати йому ключі, але та перешкоджає йому у користуванні власністю.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що судом першої інстанції було порушено її права, так як суд повернув її зустрічний позов без винесення відповідної ухвали, відхилив клопотання про допит свідків, те, що їй не зрозуміло яким чином позивач буде користуватися належною йому ? частиною квартири, так як виділити частку квартири в користування є неможливим, крім того, позивач з такими позовними вимогами не звертався /а.с. 71-72/.

Позивач ОСОБА_3 подав заперечення на апеляційну скаргу та посилаючись на те, що відповідач при кожній зустрічі погрожує йому фізичною розправою, що в квартирі проживають сторонні люди, які платять їй за проживання, просить рішення суду залишити без змін /а.с. 88-90/.

Колегія суддів вважає, що доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Щодо посилання апелянта на те, суд першої інстанції повернув її зустрічний позов до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку майна що перебуває у спільній власності, без винесення відповідної ухвали, то як вбачається з матеріалі справи, судом роз'яснено її право на звернення до суду з вищевказаним позовом.

Щодо посилання на відхилення судом першої інстанції клопотання апелянта про допит свідків, то це не можна визнати порушенням, так як у даній справі вирішувалося тільки питання про користування ОСОБА_3 своєю власністю, а саме ? частиною квартири, спору про належність у нього цього права сторонами не оспорювалося.

Відносно посилань в апеляційній скарзі на те, що їй не зрозуміло яким чином позивач буде користуватися належною йому ? частиною квартири, так як виділити частку квартири в користування є неможливим, то таких позовних вимог заявлено не було, а тому судом не надано їм оцінки.

Також колегія суддів не може погодитися з доводами апелянта про те, що ? частина, яка належить позивачу є незначною, так як загальна площа спірної квартири складає 54, 55 кв. метри, а частка позивача складає 13, 63 кв. метри, що не можна вважати незначною, крім того, це питання також не було предметом розгляду.

Згідно з положеннями частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Порушень матеріального чи процесуального права закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Судові витрати понесені у зв'язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

Ж.І. Максюта