Провадження № 22-ц/780/1138/18 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 9 29.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 березня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Журби С.В., Березовенко Р.В.,

При секретарі - Топольському В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2, що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, заінтересована особа Києво-Святошинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про встановлення факту народження дитини.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з заявою про встановлення факту народження дитини, посилаючись на те, що вона та її чоловік ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Києві, на АДРЕСА_1.

До медичних установ під час пологів вона та її чоловік не зверталися, отже документ закладу охорони здоров'я або медична консультація, що підтверджує факт народження дитини - відсутні. Проте, незважаючи на це, ОСОБА_3 весь час проживав з ними, навчався та лікувався на території України. Цей факт підтверджується довідками з місця навчання, табелями навчальних досягнень та довідками з медичного закладу.

В 2017 році вона звернулась до Києво-Святошинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області з проханням щодо державної реєстрації народження сина, з метою отримання свідоцтва про його народження українського зразка, для майбутнього отримання її сином паспорта громадянина України.

Києво-Святошинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області надав їй відповідь № 47-16.14-133 від 07 вересня 2017 року, якою повідомив, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження проводиться на підставі визначених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документів, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультації, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Посилаючись на вищевикладене та норми закону, ОСОБА_2 просила суд ухвалити рішення, яким встановити факт народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Києві, на АДРЕСА_1, від батьків: мати - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2, батько - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт НОМЕР_2, виданий Святошинським РУ ГУ МВС України в м. Києві, 02 березня 2004 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_3.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 грудня 2017 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні заяви про встановлення факту народження дитини.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила, скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 грудня 2017 року, ухвалити у справі нове рішення про задоволення заяви про встановлення факту народження дитини. Зазначила, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 грудня 2017 року містить висновки, які не відповідають обставинам справи, судом не зазначено реальних підстав для відмови у задоволенні заяви.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 грудня 2017 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 грудня 2017 року скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні заяви про встановлення факту народження дитини з інших підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про : встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 7 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

В ч. 2 ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01 липня 2010 року вказано, що державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них.

Також, в ч. 4 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" вказано, що підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Крім того, згідно «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, для проведення державної реєстрації дитини, народженої поза закладом охорони здоровя необхідно звернутись до органу державної реєстрації актів цивільного стану та подати наступні документи: медичну довідку про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/0), висновок про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров»я,

Отримання висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров»я врегульовано «Порядком підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров»я», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 9 від 09 січня 2013 року.

Відповідно до ч. 4 Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя, заявник (жінка, яка народила дитину, або її чоловік, родичі, інші особи, представник у справах дітей) не пізніше одного тижня з імовірного дня народження дитини поза закладом охорони здоров»я, факт народження якої потребує підтвердження, подає комісії наступні докуцменти: письмову заяву у (у довільній формі), паспорт або інший документ, що посвідчує особу, обмінну карту пологового будинку, пологового відділення лікарні або виписку з медичної карти абулаторного (стаціонарного) хворого за формою відповідно № 113/0 або 027/о, затвердженою Міністерством охорони здоров»я України, результати аналізів, ультразвукового дослідження, проведених під час вагітності жінки, яка народила дитину поза закладом охорони здоров»я, копію картки виклику медичної швидкої допомоги за формою № 109/о, затвердженою Міністерством охорони здоров»я України, довідку про генетичну спорідненість між жінкою, яка народила дитину поза закладом охорони здоров»я, та дитиною, медичну довідку лікарсько-консультативної комісії лікувально-профілактичного закладу про огляд дитини, яка народилася поза закладом охорони здоров»я, згідно з додатком 1 та медичну довідку лікарсько-консультативної комісії лікувально-профілактичного закладу про огляд жінки для підтвердження факту народження дитини згідно з додатком 2, інші документи, які підтверджують надання медичної допомоги жінці у зв»язку з пологами.

При цьому, подання документів, зазначених в п.п. 3-8 не є обов»язковим. Вони надаються за наявністю.

У разі відсутності медичних довідок, зазначених у підпункті 7 пункту 4 цього Порядку, комісія приймає рішення про обов»язковий огляд жінки та дитини і направляє їх для проведення такого огляду.

Тобто в будь-якому випадку медичний огляд матері та дитини є обов»язковий.

Відповідно до положень Порядку підтвердження факту народження дитини, для розгляду питання підтвердження факту народження дитини будь-який із документів не є обов»язковим для прийняття відповідного рішення. А тому, комісія вправі прийняти позитивне рішення також і в разі відсутності документу про огляд матері дитини. В такому випадку, факт народження дитини може підтверджуватись обмінною картою матері, певними аналізами, довідкою про огляд дитини та висновком генетичної екмпертизи.

Судом встановлено, що з 16 листопада 1991 року ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_3 від 16 листопада 1991 року, актовий запис - № 85.

ОСОБА_2 та ОСОБА_2 зазначають, що вони є батьками ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Києві, на АДРЕСА_1.

До медичних установ під час пологів, ОСОБА_2 та її чоловік не зверталися, отже документ закладу охорони здоров'я або медична консультація, що підтверджує факт народження дитини - відсутні. Проте, незважаючи на це, ОСОБА_3 весь час проживав з батьками, навчався та лікувався на території України. Цей факт підтверджується довідками з місця навчання, табелями навчальних досягнень та довідками з медичного закладу.

В 2017 році ОСОБА_2 звернулась до Києво-Святошинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області з заявою щодо державної реєстрації народження сина, з метою отримання свідоцтва про народження українського зразка, для майбутнього отримання її сином паспорта громадянина України.

Києво-Святошинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області надав відповідь № 47-16.14-133 від 07.09.2017 року, якою повідомив, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження проводиться на підставі визначених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документів, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультації, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась.

Допитані в судовому засіданні в суді першої інстанції свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 підтвердили той факт, що заявниця була вагітна, на обліку по вагітності не перебувала, та в неї народився хлопчик в домашніх умовах.

Вказані пояснення свідків не можуть бути прийняті судом до уваги так як вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та у своїй сукупності не дають змогу суду дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, надавши належні, допустимі, достовірні, достатніми докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 81 ЦПК України.

При ухваленні рішення суд бере до уваги, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при рівності прав щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду цивільних справ, рішення може бути обгрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Суд оціцнює докази відповідно до вимог ст. ст. 77 - 80, 82 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідження наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Обставини, встановлені рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає ОСОБА_2 - є підставою для відмови їй у задоволенні заяви про встановлення факту народження дитини.

Даючи оцінку встановленим обставинам справи та доказам в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 грудня 2017 року скасувати, ухвалити у справі нове рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні заяви про встановлення факту народження дитини з вище викладених підстав.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 грудня 2017 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення.

Прийняти у справі постанову, якою відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: