Справа № 323/3004/17
Провадження № 2/323/102/18
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

06.03.2018 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Смоковича М.В.,

при секретарі судового засідання Безштанківській О.Д.,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: служба (управління) у справах дітей відділ по Шевченківському району Запорізької міської ради, орган опіки та піклування Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

06 листопада 2017 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 ОСОБА_2, треті особи: служба (управління) у справах дітей відділ по Шевченківському району Запорізької міської ради, орган опіки та піклування Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

09 листопаду 2013 року між нею та ОСОБА_2, був укладений шлюб.

Від цього шлюбу вони мають малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2016 року справа №336/1076/16-ц провадження № 2/336/1139/2016 шлюб між нею та відповідачем розірвано.

З квітня 2015 року до цього часу батько жодного разу не бачився з донькою не спілкувався з нею, не бере жодної участі у її вихованні та духовному розвитку дитини. Батько не цікавиться як живе дитина, чим займається, взагалі не намагався жодного разу поцікавитися про те як вона росте, як розвивається.

Рішенням Шевченківського районного суду від 21.09.2015 року справа № 336/5110/15-ц провадження 2/336/2501/2015 з відповідача стягнуто аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку ( доходу) відповідача на утримання їхньої доньки ОСОБА_3.

Ніякої матеріальної допомоги ані їй, ані дитині відповідач не надавав, що підтверджується довідкою про неотримання аліментів.

Враховуючи викладене позивачка просить позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Запоріжжя, батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою суду від 21.11.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 12.12.2017 року.

12.12.2017 року у зв'язку з неявкою у судове засідання відповідача, справу було відкладено на 15.01.2018 року.

З 15.12.2017 року набрав чинності ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII.

Пунктом 9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 19, ст. 176, ст. 274 ЦПК України у новій редакції, ця справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження, тобто з обов'язковим проведенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 15.01.2018 року було вирішено перейти до розгляду цієї справи в порядку загального позовного провадження за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII, починаючи зі стадії підготовчого провадження. Судове засідання, раніше призначене на 15.01.2018 року, вважати таким, з якого почалось підготовче судове засідання у цій справі. Підготовче судове засідання по справі відкладено до 08.02.2018 року.

08.02.2018 року у зв'язку з неявкою у судове засідання сторін справу було відкладено до 06.03.2018 року.

06.03.2018 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Згідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в підготовчому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так дійсно, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 09.11.2013 року було зареєстровано міським державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції шлюб, актовий запис № 1305.

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1, виданим 04.03.2015 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 275.

Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду від 21.09.2015 року справа № 336/5110/15-ц провадження 2/336/2501/2015 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно висновку № 10/01-34/0039 від 12.01.2018 року районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування, вважає за доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Акт обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 від 11.10.2017 року підтверджують той факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір'ю, ОСОБА_1, та матір'ю створені належні умови для відпочинку, навчання та розвиту її малолітньої доньки.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно довідки про неотримання аліментів від 28.09.2017 року № 27547/11, виданої Шевченківським відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя ОСОБА_1 дійсно не отримувала аліменти від боржника ОСОБА_2 у період з 23.07.2015 року по 23.09.2017 року відповідно до виконавчого листа № 336/5110/15-ц виданого 21.09.2015 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Тобто, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У відповідності до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді спорів судом щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування та у відповідності до ч. 5 цієї статті подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору.

Згідно ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком , якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини, а тому приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача.

Умовою по ухиленню від обов'язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Позивачкою доведено, що поведінка відповідача, ОСОБА_2, відносно його малолітньої доньки, ОСОБА_3, є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов'язками.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 200, 206, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 150, 164 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: служба (управління) у справах дітей відділ по Шевченківському району Запорізької міської ради, орган опіки та піклування Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Запоріжжя, батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Повний текст рішення виготовлений 12.03.2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі, якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.В.Смокович