Справа №488/2117/17 21.02.2018
Провадження №22-ц/784/118/18
Головуючий суду першої інстанції - Лазарева Г.М.
Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року м.Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участі позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу судді Корабельного районного суду м.Миколаєва Лазаревої Г.М., постановлену 31 жовтня 2017 року о 12 годині 49 хвилин в приміщенні суду у м. Миколаєві

за позовом

ОСОБА_3 до Головного Управління Державної фіскальної служби України у Миколаївській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Служби безпеки України у Вінницькій області та ОСОБА_4 про скасування арешту на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовувала наступним.

27 лютого 2016 року між нею та ОСОБА_4 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

03 березня 2016 року ОСОБА_3 зареєструвала право власності на зазначену квартиру.

16 березня 2016 року ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області накладено арешт на вищезазначену квартиру під час розгляду клопотання слідчого у справі за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 та ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_3 вказувала, що арешт належного їй майна у вищезазначеному кримінальному провадженні порушує її право власності на квартиру.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила скасувати накладений на її квартиру арешт.

Заперечуючи проти задоволенні позову, Управління СБУ у Вінницькій області вказувало, що арешт, накладений на квартиру ОСОБА_3, може бути знятий лише в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством, а тому просило закрити провадження у цивільні справі.

ГУ ДФС у Миколаївській області також заперечувало проти задоволення позову, зазначаючи, що не має жодного відношення до арешту квартири, а тому просило відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою судді Корабельного районного суду м.Миколаєва від 31 жовтня 2017 року з урахуванням ухвали про виправлення описки від 11 грудня 2017 року провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Не погодившись із ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_3 зазначала, що арешт накладений на її квартиру, порушує її цивільні права, а тому її позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суддя першої інстанції вважав, що питання про скасування арешту на майно, який накладений під час кримінального провадження, повинно розглядатись в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до оскарженої ухвали закриття провадження у справі після початку розгляду її по суті здійснено суддею Корабельного районного суду м.Миколаєва, а не судом.

Стаття 18 ЦПК України, в редакції яка діяла на час ухвалення оскаржуваної ухвали, передбачає, що цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України в редакції від 18.03.2004 р. та п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України в редакції від 03.10.2017 р.).

Враховуючи викладене, суддя першої інстанції припустився помилки при застосуванні процесуального законодавства, постановивши оскаржувану ухвалу одноособово, а не від імені суду, як того вимагають вищезазначені норми цивільного процесуального права.

Зазначене відповідно до ст.376 ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року є підставою для скасування ухвали суду та ухвалення нового судового рішення.

Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України в редакції від 18.03.2004 р. у порядку цивільного судочинства судами розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.1 постанови «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 р. №5 роз'яснив, що спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, в тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, в порядку, передбаченому ст.ст.174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

З матеріалів справи вбачається, що 27 лютого 2016 року позивач уклала з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Того ж дня за позивачкою зареєстровано право власності на зазначену квартиру.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 16 березня 2016 року на підставі клопотання слідчого УСБУ у Вінницькій області в межах досудового розслідування №0000049 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, яка отримала та придбала у ОСОБА_4 майно підозрюваного ОСОБА_5 (а.с.7-8).

19 квітня 2016 року в порядку кримінального судочинства ОСОБА_6 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про скасування арешту на квартиру.

Ухвалою вказаного суду від 21 квітня 2016 року в задоволенні клопотання на підставі ст.174 КПК України відмовлено.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 01 червня 2017 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 13 грудня 2017 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчинені злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України, та призначено покарання у виді десяти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Квартиру АДРЕСА_1 конфісковано.

Заочним рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 13 лютого 2017 року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову про визнання права власності на вказану квартиру, оскільки її право власності не оспорювалось. Рішенням роз'яснено, що її незгода з арештом квартири має оскаржуватися у порядку Кримінального процесуального кодексу України.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Питання скасування арешту майна за наявності кримінального провадження підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства, а не цивільного.

Позивач цим правом скористалася і їй було відмовлено у задоволенні клопотання, а у порядку цивільного судочинства зазначений спір розгляду не підлягає.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала судді першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Корабельного районного суду м.Миколаєва від 31 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Миколаївській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Служби безпеки України у Вінницькій області та ОСОБА_4 про скасування арешту на нерухоме майно, закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді: С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 22 лютого 2018 року.