Справа № 461/2347/18
Провадження № 4-с/461/21/18
УХВАЛА

17.04.2018 року Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

секретаря судового засідання Кузьми Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за скаргою Інститут біології клітини Національної академії наук України на бездіяльність державного виконавця Галицького відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2018 року Інститут біології клітини НАН України звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Галицького відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 Свої вимоги представник інституту мотивував тим, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10.10.2016 року (залишеним в силі постановою Верховного Суду від 07.02.2018 року) з Інституту біології клітини на користь ОСОБА_2 було стягнуто 39108,56 грн. Грошові кошти у сумі 36683,29 грн. 15.03.2018 року були перераховані стягувачеві, а інша частина 2425,28 грн. перерахована 19.03.2018 року. Натомість стягувач звернулася до Галицького відділу ДВС із заявою про примусове виконання рішення суду. виконавче провадження було відкрите відділом ДВС. 20.03.2018 року інститут проінформував відділ ДВС про фактичне виконання рішення суду та просив закінчити виконавче провадження без стягнення виконавчого збору. Даної постанови державним виконавцем винесено не було. Просить суд визнати неправомірною бездіяльність та зобовязати державного виконавця Галицького відділу ДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 закінчити виконавче провадження від 06.03.2018 року № 55929154 без стягнення виконавчого збору.

В судове засідання представник інституту не зявився. В письмовій заяві просив скаргу слухати без його участі.

Галицький відділ ДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області свого представника в судове засідання не направило. Хоча відділ був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на адресу Інститут біології клітини HAH України 16.03.2018 року надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження N 55929154 про примусове виконання рішення Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/5946/16-ц про стягнення коштів на користь ОСОБА_2 Рішення Галицького районного суду м. Львова у справі №461/5946/16-ц набуло законної сили на підставі постанови Верховного суду від 07.02.2018 року.

Інститут з листом від 27.02.2018 року звернувся до стягувана із листом про надання реквізитів для перерахування коштів. Відповідь ОСОБА_2 із зазначенням реквізитів для перерахування коштів надійшла на адресу Інституту 13.03.2017 року.

Кошти у розмірі 36683,28 грн. з відрахуванням відповідних податків перераховано стягувану 15.03.2018 року. Після отримання відповідного дозволу, кошти у розмірі 2425,28 грн. перераховано стягувачу 19.03.2018 року.

Стягувач ОСОБА_2 звернулася до Галицького ВДВС із заявою про примусове виконання рішення суду у справі № 461/5946/16-ц.

Інститут поінформував державного виконавця у заяві від 20.03.2018 року про зазначені вище обставини та заявив клопотання про закінчення виконавчого провадження без стягнення виконавчого збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Проте, як вбачається з долучених до матеріалів доказів, рішення суду було виконано Інститутом добровільно, до надходження на свою адресу постанови про відкриття виконавчого провадження, а державним виконавцем, відповідно, не вчинено дії, спрямовані на примусове виконання за наслідками яких, може мати місце стягнення виконавчого збору.

Вимога про відсутність правових підстав для стягнення виконавчого збору у разі фактичного не вчинення дій державним виконавцем на примусове виконання рішення суду кореспондується з Правовою позицією Верховного суду України у справі № 6-785цс15 від 6 липня 2015 р.

З урахуванням викладеного, суд вважає що скарга підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, ст. 27, 39 Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

скаргу задовольнити.

визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ Львівської області ОСОБА_1, яка полягає у не винесені постанови про закінчення виконавчого провадження від 06.03.2018 року № 55929154.

Зобов'язати державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ Львівської області ОСОБА_1 закінчити виконавче провадження від 06.03.2018 року у звязку з фактичним виконанням рішення суду № 55929154 без стягнення виконавчого збору.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області.

Суддя О.Р. Юрків.