Номер провадження: 22-ц/785/919/18
Номер справи місцевого суду: 518/305/16-ц
Головуючий у першій інстанції Палій С. А.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2018 року м. Одеса

Справа № 518/305/16-ц

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК»на заочне рішення Ширяївського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Палія С.А. 27 листопада 2017 року в смт. Ширяєве Одеської області,

встановила:

У серпні 2017 р. публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»(далі - Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_4 на користь Банку: 1) заборгованість за кредитним договором № НОМЕР_1 від 12.05.2015 р. на загальну суму - 56 585,23 грн., з яких: - заборгованість за кредитом - 47 616,92 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 1 564,38 грн.; - пеня - 4 246,94 грн.; - штраф - 3 156,99 грн.; 2) судові витрати у розмірі - 1 378,00 грн..

Позовна заява мотивована тим, що 12.05.2015 р. між сторонами було укладено Додаткову угоду, за якою з метою створення сприятливих умов для виконання Позичальником зобов'язань за договором № б/н від 15.02.2011 р., була встановлена заборгованість у розмірі - 50 184,55 грн., зі сплатою - 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, за умови належного виконання зобов'язань.

Відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору та Додаткової угоди, у зв'язку з чим станом на 06.11.2015 р. виникла заборгованість у вищевказаному розмірі.

Заочним рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 27.11.2017 р., у складі головуючого судді Палія С.А., в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості повністю відмовлено.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у позові Банк посилається на Додаткову Угоду від 12.05.2015 р. до договору № б/н від 15.02.2011 р., тоді як в матеріалах справи міститься Додаткова угода від 12.06.2015 р. до договору про надання банківських послуг від 20.06.2013 р. № SAMDN1627 (НОМЕР_1), який в матеріалах справи відсутній. Таким чином, позов є недоведеним (а. с. 63 - 63 зворотня сторона).

Банк в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення позову Банку в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Банк вказує на те, що згідно угоди про реструктуризацію боргу відповідачка зобов'язувалася сплатити борг у строк - до 30.05.2018 р. щомісячними платежами. Суд не надав оцінку розрахунку боргу, який відповідачка не спростувала, свого варіанту не надала, клопотання про призначення експертизи не заявила. Не відповідає обставинам справи висновок суду про недоведеність позову.

Сторони у судове засідання не з'явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Письмового відзиву/заперечень на апеляційну скаргу, заяв та клопотань не надали.

Частиною 2 ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України, які були чинними на час ухвалення рішення судом першої інстанції, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час апеляційного розгляду справи, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову Банку. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. 15 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України, які були чинними на час ухвалення рішення, ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України) права.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що у позові Банк посилається на Додаткову Угоду від 12.05.2015 р. до договору № б/н від 15.02.2011 р. (а. с. 2 - 3 зворотня сторона).

Разом з тим, в матеріалах справи наявна Додаткова угода від 12.06.2015 р. до договору про надання банківських послуг від 20.06.2013 р. № SAMDN1627 (НОМЕР_1) (а. с. 6 - 6 зворотня сторона). Договір про надання банківських послуг від 20.06.2013 р. № SAMDN1627 (НОМЕР_1) не доданий до позову, не було його надано і під час розгляду справи.

Додана до позову анкета-заява від 15.02.2011 р. містить інформацію щодо оформлення на ім'я заявника пенсійної картки. Жодної інформації щодо кредитного ліміту вона не містить (а. с. 5 - 5 зворотня сторона).

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. ст. 27, 31, 11, 60 ЦПК України, які були чинними на час розгляду справи судом першої інстанції, тільки позивач визначає підстави та предмет позову.

Судрозглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки беззаперечно встановлено, що позовні вимоги Банку про стягнення кредитного договору не підтверджені належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Апелянт не надав доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції.

Доводи апелянта щодо не відповідності обставинам справи висновку суду про недоведеність позову, колегія суддів не приймає, виходячи із інформації, яка міститься у Додатковій угоді від 12.06.2015 р. до договору про надання банківських послуг від 20.06.2013 р. № SAMDN1627 (НОМЕР_1) (а. с. 6 - 6 зворотня сторона), анкеті-заяви від 15.02.2011 р. (а. с. 5 - 5 зворотня сторона), відсутності Договору про надання банківських послуг від 20.06.2013 р. № SAMDN1627 (НОМЕР_1).

Колегія суддів також враховує, що Банк знехтував своїм процесуальним обов'язком щодо доведеності перед судом своїх вимог. 20.01.2017 р. до суду надійшла заява Банку про підтримку позовних вимог в повному обсягу, наявність у справі необхідних доказів, відсутність клопотань, можливість розгляду справи та винесення заочного рішення (а. с. 47).Виходячи з принципу змагальності, суд позбавлений можливості самостійно збирати докази.

Таким чином, апеляційна скарга Банку є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів Банку а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК»- залишити без задоволення.

Заочне рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 27 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 12 березня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

О. М. Таварткіладзе