Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/146/18
Провадження № 2/499/156/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"16" квітня 2018 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження в залі суду справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 01.12.2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте в порушення умов договору відповідач у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатив, що стало підставою для звернення до суду.

Позивач просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 27917,64 грн., з яких 499,01 грн. - заборгованість за кредитом, 21713,03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3900,00 грн. заборгованість за пенею, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1305,60 грн. - штраф (процентна складова), а також понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 01 березня 2018 року дану справу було прийнято суддею до провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк для надання відзиву, та інших заяв та клопотань, що стосуються розгляду справи.

Представник позивача надав до суду клопотання про слухання справи у його відсутність, наполягав на позовних вимогах.

Відповідно до відомостей, отриманих судом, ОСОБА_1 на даний час перебуває у Вознесенській виправній колонії №72, куди на виконання вимог ч.7 ст.130 ЦПК України судом було направлено ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками для вручення відповідачу.

Адміністрація установи отримала вищевказані документи 20.03.2018 року, однак станом на 16.04.2018 року від відповідача жодних заяв та клопотань до суду не надійшло, тому суд вважає за можливе розглянути справу у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що відповідає вимогам ч.5 ст.279 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

ри укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За загальним правилом встановленим ст.,ст. 626 та ст. 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Однак суд зважає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів як фізичних осіб так і прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується копією паспорту, яка додана до матеріалів справи.

Разом з тим, як вбачається із самої анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписання якої позивачем пов'язується із укладенням кредитного договору, остання була підписана відповідачем 01.12.2011 року.

Таким чином судом встановлено, що на час укладення вказаного кредитного договору відповідач був неповнолітнім та йому виповнилося 15 років.

Відповідно до ч.2 ст.30 ЦК України обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст.31 ЦК України часткову цивільну дієздатність має фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років.

Вона має право:

1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини.

Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість;

2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом.

За приписом ст. 32 ЦК неповну цивільну дієздатність мають фізичної особи у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Ч.1 названої статті встановлено, що крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право:

1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами;

2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом;

3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи;

4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім'я (грошовими коштами на рахунку).

Згідно з ч.2 ст. 32 ЦК неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників.

Також нормами ч. 4 ст. 32 ЦК визначено, що згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування.

Як вбачається із норм чинного законодавства, для здійснення вказаних дій відповідачем у вказаному віці по укладенні кредитного договору необхідна наявність відповідної згоди батьків, або осіб які їх замінюють.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази щодо надання згоди батьками або піклувальниками відповідача на укладення цього кредитного договору в справі відсутні.

Таким чином судом встановлено, що 01.12.2011 року відповідач підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої отримав кредитну картку "Універсальна", відповідно чого відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту, однак на момент укладення даного правочину відповідачу виповнилось лише повних 15 років, тобто кредитний договір було укладено з неповнолітньою фізичною особою в стані неповної цивільної дієздатності, докази щодо надання згоди батьками на укладення цього кредитного договору в справі відсутні.

Характер кредитних правовідносин, які є досить складними і передбачають обов'язок позичальника регулярно в обов'язковому порядку вносити кошти на погашення кредиту, сплати відсотків та комісії, матеріальну відповідальність за порушення строків грошових платежів, незважаючи на порівняно незначний розмір кредиту не дає підстав віднести кредитний договір до дрібних побутових правочинів, а тому відповідно до вимог закону у разі, коли позичальником є неповнолітня фізична особа, кредитний договір з нею може бути укладений лише за згодою її батьків (усиновлювачів) або піклувальників.

Незважаючи на вказані вимоги закону працівники ПАТ КБ «ПриватБанк» достовірно знаючи про неповнолітній вік відповідача уклали з ним кредитний договір.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути: спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Частиною другою ст. 222 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи.

Однак суд враховує, що згідно з частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідач до суду із відповідним позовом про визнання правочину не дійсним не звертався, а тому суд не може виходити за межі позовних вимог.

Однак ч. 2 ст. 221 ЦК України визначено, що у разі відсутності схвалення правочину він є нікчемним.

Оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав кредитний договір з неповнолітнім на той час відповідачем, який не мав право укладати такі угоди без згоди батьків, а ствердження такої згоди останніми матеріали справи не містять, тому у позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 13, 76, 81, 89, 141, 247, 264, 265, 274, 279 ЦПК України, ст.ст. 30, 31, 32, 221, 222 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені позовної заяви публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50, код ЄРДПОУ 14360570) до ОСОБА_1 (місце перебування - Вознесенська виправна колонія №72, 56500 Миколаївська область м. Вознесенськ вул. Київська 300, місце реєстрації - 67224, АДРЕСА_1, паспорт - НОМЕР_2, виданий Іванівським РС ГУДМС України в Одеській області від 19.09.2013 року, ідентифікаційний код НОМЕР_1, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1) про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

СуддяІ. В. Погорєлов