Справа № 127/6550/18
Провадження № 2/127/1175/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

27 квітня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Мельника А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

ВИРІШИВ:

Позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Позов мотивований тим, що 15.08.2008 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № VIV3AN12200749, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 45943,76 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.08.2013 року. 14.04.2012 року помер ОСОБА_2 Для виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України 25.05.2016 року позивачем була направлена претензія кредитора до Першої вінницької державної нотаріальної контори та 29.06.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» було отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «Приватбанк». Станом на дату смерті заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № VIV3AN12200749 від 15.08.2008 року становить 34888,27 грн яка складається з наступного: 26025,55 грн заборгованість за кредитом; 5103,18 грн заборгованість за відсотками; 811,61 грн заборгованість за комісією; 2947,93 грн пеня. Позивач зазначає, що оскільки свої зобов'язання за кредитним договором померлий ОСОБА_2 не виконав, його обов'язки по сплаті заборгованості переходять до його спадкоємця ОСОБА_1 У зв'язку з вищевикладеним ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 34888,27 грн та понесені судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило.

За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення спору.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна оаосба має правона ззахист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайного або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних праві і інтересів, зокрема, є визнання права.

Згідно п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазаначив, що право на судовий розгляд , гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлімачити в контексті приамбули доКонвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство праваяк складову частину спільно спадщини Договірних держав. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

У справі Bellet v. France ЄСПЛ зазначив, що "ст.6 ч.1 містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є дроступ до правосуддя, наданий національним законодавством, який має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, що б доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржимти дії, які становліть втручання у її права."

Судом встановлено, що 15.08.2008 року, між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитно-заставний договір № VIV3AN12200749. Згідно з умовами договору, ОСОБА_2 було надано кредит в розмірі 37187,02 грн зі сплатою 20.04% річних за користування кредитом з датою кінцевого погашення кредиту 14.08.2013 року, сплатою щромісячних платежів з 15 по 19 число кожного місяця згідно з графіком погашення, з застовою на автомобіль ВАЗ 08 року випуску кузов ХТА3584 реєстраційний номер НОМЕР_1 (на 8-13 а.с.).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

14.04.2012 року помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 226617 від 19.04.2012 року (на 16 а.с.).

17.05.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з претензією в порядку ст. 1281 ЦУ України до ОСОБА_2 (на 19 а.с.).

Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобовязання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязане з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою.

Перелік зобовязань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, отже зобовязання за кредитними договорами входять до складу спадщини.

23.01.2018 року позивач звернувся до ОСОБА_1 з листом-претензією, в якій відповідачу запропоновано сплатити заборгованість за кредитним договором № VIV3AN12200749 від 15.08.2008 року (на 21 а.с.).

Обґрунтовуючи позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» зазначило, що 25.05.2016 року банком було направлено до Першої Вінницької державної нотаріальної контори претензію щодо наявності вимог кредитора про сплату існуючої заборгованості за невиконаними кредитного договору відповідно до вимог ст. 1281 ЦК України та погашення існуючого боргу

Натомість у матеріалах спадкової справи єдиним доказом звернення позивача з вимогою до спадкоємців наявний тільки лист позивача до ОСОБА_1 № 80818DNH0S498 від 23.01.2018 року (на 21 а.с.).

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідач зареєстрований за адресою місця проживання спадкодавця на момент його смерті та вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Суд приймає до уваги те, що за умовами кредино- заставного договору боржник періодично з 15 по 19 число кожного місяця повинен був вносити чергові платежі в рахунок погашення кредиту; датою погашення кредиту вказано 14.08.2013 року. Тому суд вважає, що з моменту пропуску чергового платежу, та хоча б з моменту настання строку поверненення кредиту 14.08.2013 року позивач повинен був застосувати заходи та встановивти причини просторочення виконання зобов"язання та міг встановити факт смерті боржника.

Позивач не надав жодних документів, доказів неможливості отримання відомостей про смерть боржника. Так 17.05.2016 року через три роки після спливу строку повернення кредиту ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося з претензією в порядку ст. 1281 ЦУ України до ОСОБА_2 (на 19 а.с.) Лише 23.01.2018 року позивач звернувся до ОСОБА_1 з листом-претензією, в якій відповідачу запропоновано сплатити заборгованість за кредитним договором № VIV3AN12200749 від 15.08.2008 року (на 21 а.с.).

Згід но з ч.4 ст. 1281 ЦК України, кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Позивач не виконав вимог норм статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право, а не є строком позовної давності.

Аналогічний висновок міститься у правовій позиції Верховного суду України, викладеній у постанові № 6-33цс15 від 8 квітня 2015 року, яку суд зобовязаний враховувати при виборі правової норми, що підлягає до застосування до спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

З огляду на викладене враховуючи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273, 280 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржено через Вінницький міський суд Вінницької області до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через тридцять днів з моменту ухвалення. Заочне рішення може бути переглянуто Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 27.04.2018 року.

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ЄДРПУО 14360570.

Відповідач ОСОБА_1, адреса: м. Вінниця, вул. Ватутіна, 133, ІПН НОМЕР_2.

Суддя: