Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" лютого 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарях - Іовій О.О., Лесик Ю.С., Сидоренку П.М., Дудник В.О., Чуб Н.С.,

Шилохвості А.І.

за участю: представників позивача Лакомського Є.Ю., Саєнка С.О., Давиенка М.І.,

Хитрової Л.В., Олейнік Н.О.

відповідача ОСОБА_7

представника відповідача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В

Позивач, ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 29 301,53 долари США, що за курсом 20,67 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22 травня 2015 року складає 605 662,62 гривень за кредитним договором № K3R0GK15006460 від 25 липня 2007 року; стягнути з відповідача судові витрати.

06 квітня 2017 року представником позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до Дніпровського районного суду м. Києва було подано заяву про зміну розміру позовних вимог, яка ухвалою суду від 17 липня 2017 року, без видалення до нарадчої кімнати, із занесенням до журналу судового засідання, була прийнята судом в якості заяви про збільшення позовних вимог (а.с.39-40, Том 3).

Відповідно до заявлених збільшених позовних вимог, позивач просить суд: стягнути заборгованість за кредитним договором № K3R0GK15006460 від 25 липня 2007 року в розмірі 32 762,81 доларів США за курсом НБУ 27,11 НБУ еквівалентно 888 493,20 гривень з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»; судові витрати позивача відшкодувати за рахунок відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_7 25 липня 2007 року уклали кредитний договір № K3R0GK15006460. Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 44 183,22 долари США на термін до 25 липня 2022 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 05 квітня 2017 року загальна сума заборгованості змінилася у зв'язку з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами та пені за порушення зобов'язань зі сплати відсотків, та проведенням перерахунку заборгованості за первісною відсотковою ставкою по кредиту і становить 888 493,20 гривень, що еквівалентно 32 762,81 доларів США за курсом НБУ 27,1189530 на 05 квітня 2017 року. Зазначена сума заборгованості складається із: заборгованості по кредиту - 20 783,98 доларів США, що є еквівалентною 563 639,78 гривень; заборгованість по відсотках - 4662,01 доларів США, що є еквівалентною 126 428,83 гривень; заборгованість по комісії - 1973,16 доларів США, що є еквівалентною 53 510,03 гривень; пеня - 3774,75 доларів США, що є еквівалентною 102 367,27 гривень; штраф (фіксована частина) - 9,22 доларів США, що є еквівалентною 250,00 гривень; штраф (відсоток від суми) - 1559,70 доларів США, що є еквівалентною 42 297,30 гривень.

Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, заяві про зміну розміру позовних вимог, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що у відповідача наявна заборгованість по укладеному кредитному договору. Додаткових угод між сторонами укладено не було, графік погашення кредиту не склався. При цьому, відомостей про те, чи було повідомлено позичальника про підвищення відсоткової ставки, вона не має.

Представник відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_8 в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав викладених у письмовому запереченні (а.с.8-11, Том 2) просив відмовити у його задоволенні. Пояснив суду, що до січня 2015 року відповідач сплачувала кошти по кредиту, потім перестала сплачувати та банк почав нараховувати пеню та комісію. Зазначив, що навіть після проведення експертизи, неможливо встановити дійсну наявну заборгованість по кредитному договору.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 липня 2007 року між ПРИВАТБАНК та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № K3R0GK15006460, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений п.п. 7.1. цього договору.

Відповідно до п. 7.1. Розділу 7 кредитного договору, банк зобов'язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 25 липня 2007 року по 25 липня 2022 року включно у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 38 400 доларів США на наступні цілі: купівля квартири, а також у розмірі 5 783,22 долара США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11. даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного договору. Періодом сплати вважати період з 25 по 29 число кожного місяця.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 7.1. Розділу 7 кредитного договору, погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 494,63 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. У разі порушення вищевказаних термінів оплати (зокрема оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, - позичальник зобов'язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Згідно п. 3.1. Розділу 3 кредитного договору, за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п. 7.1. змінної частини даного договору.

Відповідно до п.п. 2.3.1. п. 2.3. Розділу 2 кредитного договору, банк має право: в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема:

1.припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

1.зміна умов зобов'язання;

2.сплата неустойки;

3.відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п. 4.1. Розділу 4 кредитного договору, при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених п.п. 2.2.2., 2.2.3. даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого позивачем під час звернення до суду з позовом, позивачем було розраховано станом на 22 травня 2015 року загальну заборгованість за кредитним договором на рівні 29301,53 долари США, що складається з заборгованості за кредитом - 26575,29 доларів США; заборгованість за відсотками - 1048,04 доларів США, в тому числі прострочені відсотки 806,47 доларів США; заборгованість з комісії 212,08 доларів США; заборгованість з пені 59,29 доларів США; штраф (фіксована частина) 12,09 доларів США; штраф (відсоток від суми заборгованості) 1394,74 доларів США.

При цьому, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, позивачем було визначено поточну відсоткову ставку на рівні 10,08% починаючи з 25 липня 2007 року по 25 листопада 2008 року включно та 12,12% починаючи з 29 листопада 2008 року по 22 травня 2015 року.

Так, для з'ясування обставин, що мають значення у справі, та для яких необхідні спеціальні знання, Дніпровським районним судом м. Києва ухвалою від 18 лютого 2016 року було призначено у справі судово-економічну експертизу фінансово-кредитних операцій.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 3898/16-45 від 19 жовтня 2016 року, складеного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, експертом було встановлено, що наведені у розрахунку заборгованості по клієнту ОСОБА_7 станом на 22 травня 2015 року за кредитним договором № K3R0GK15006460 від 25 липня 2007 року щодо загальної суми заборгованості по кредиту в іноземній валюті в розмірі 26 575,29 доларів США не співпадають з даними, наведеними у графі «Сума заборгованості» Додаткук № 1 до висновку в розмірі 24 855,79 доларів США, тобто, не відповідають даним банківських виписок, різниця становить 1 719,50 доларів США. Отже, наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості ОСОБА_7 перед ПАТ КБ «Приватбанк» в частині визначення загальної суми заборгованості по тілу кредиту в іноземній валюті не відповідає розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за кредитним договором № K3R0GK15006460 від 25 липня 2007 року. При цьому, визначити суму заборгованості по процентах за користування кредитом та суму заборгованості по комісії за даним кредитним договором не видалося за можливе, оскільки виписки банку за рахунками з обліку нарахування ПАТ КБ «Приватбанк» процентів за користування кредитом та комісії за період з 25 липня 2007 року по 16 лютого 2016 року, в матеріалах справи відсутні та додатково на дослідження не надані. Регістри бухгалтерського обліку, в яких відображено облік заборгованості ОСОБА_7 та облік процентів, нарахованих за користування кредитом, отриманого за кредитним договором № K3R0GK15006460 від 25 липня 2007 року, додатково на клопотання експерта не надано. Враховуючи, що в матеріалах, наданих на дослідження, відсутні, та додатково на дослідження не надані, виписки по обліку заборгованості ОСОБА_7 по сплаті пені та штрафних санкцій за період з 23 травня 2014 року по 22 травня 2015 року, наявний в матеріалах справи розрахунок ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору № K3R0GK15006460 від 25 липня 2007 року стосовно суми заборгованості по сплаті пені станом на 22 травня 2015 року, документально підтвердити або спростувати та встановити відповідність даного розрахунку правилам математичних дій, не видалося за можливе. Відтак, встановити в якому розмірі документально підтверджується визначена ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість ОСОБА_7 станом на 22 травня 2015 року за кредитним договором № K3R0GK15006460 від 25 липня 2007 року, не видалося за можливе. Розмір щомісячного ануїтетного платежу за формулою, наведеною у дослідницькій частині висновку, використовуючи узгоджені сторонами у кредитному договорі вихідні дані, а саме 12,48% - розмір процентної ставки, 180 - кількість періодів, 38400,00 дол. США - сума кредиту, становить 472,79 доларів США. У разі використання зазначених показників та зазначеної формули (у зворотному порядку), а також функції Excel СТАВКА (Кпер; плт; пс), де Кпер - це кількість періодів (число місяців п); плт - щомісячний платіж (ануїтет Ann), пс - приведена вартість (сума кредиту S), для визначення розміру відсоткової ставки при ануїтетному платежу 472,79 доларів США. розрахованому за формулою ануїтетних платежів, розмір відсоткової ставки становить 12,48% (СТАВКА(180;-472,79;38400,00)*12). У разі використання зазначених показників та зазначеної формули (у зворотному порядку), а також функції Excel СТАВКА (Кпер; плт; пс), де Кпер - це кількість періодів (число місяців п); плт - щомісячний платіж (ануїтет Ann), пс - приведена вартість (сума кредиту S), для визначення розміру відсоткової ставки при ануїтетному платежі 494,63 доларів США, розрахованому за формулою ануїтетних платежів, розмір відсоткової ставки становить 13,35% (СТАВКА(180;-494,63;38400,00)*12). Отже, визначений умовами кредитного договору №K3ROGKl5006460 від 25.07.2007р. розмір щомісячного ануїтетного платежу в сумі 494,63 дол. США не відповідає встановленій відсотковій ставці 12,48% річних за користування кредитними коштами в сумі 38 400,00 дол. США. Визначити розмір щомісячного ануїтетного платежу з моменту укладання кредитного договору №№ K3R0GK15006460 від 25 липня 2007 року та до підвищення процентної ставки у 2008 році (згідно розрахунку - 29 листопада 2008 року) та з моменту підвищення кредитної ставки і станом на дату проведення розрахунку - 22 травня 2015 року, не видається за можливе, оскільки Графіки платежів (Додаток №1) до кредитного договору, детальний розрахунок Банку розміру плати за користування Кредитом (процентів) та розміру щомісячного платежу, методика, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, відсутні та додатково на дослідження не надані. Додаткові угоди до кредитного договору № K3R0GK15006460 від 25 липня 2007 року, де зазначено зміни та доповнення до договору, також, в матеріалах справи відсутні та додатково на дослідження не надані. Визначити розмір реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту, отриманого ОСОБА_7 згідно кредитного договору № K3R0GK15006460 від 25 липня 2007 року, не видається за можливе, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» не надав Позичальнику, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, орієнтовану сукупну вартість кредиту, а також графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів, вартості всіх супутніх послуг, інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних затвердженої Таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, які надаються Банками перед укладенням кредитного договору. Визначити розмір сукупної вартості кредиту, отриманого ОСОБА_7 згідно кредитного договору № K3R0GK15006460 від 25 липня 2007 року не видається за можливе, оскільки, повна та своєчасна інформація про сукупну вартість споживчого кредиту, з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту, тобто істотні умови кредитування, ПАТ КБ «Приватбанк» Позичальнику (ОСОБА_7І.) не надані. Додаткові угоди до кредитного договору № K3R0GK15006460 від 25 липня 2007 року, де зазначено зміни та доповнення до договору, також, в матеріалах справи відсутні та додатково на дослідження не надані. Дата здійснення погашення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та комісійних платежів ОСОБА_7 за кредитним договором № K3R0GK15006460 від 25 липня 2007 року, наведена у квитанціях, іноді співпадає з датою, зазначеною у банківській виписці по рахунку НОМЕР_2 (USD) ПАТ КБ «Приватбанк», що наглядно відображено Додатку №1 до висновку. Такі розбіжності пояснюються тим, що ОСОБА_7 здійснюючі дострокове погашення кредиту, що передбачено умовами п.2.4 кредитного договору № K3R0GK15006460 від 25 липня 2007 року, а ПАТ КБ «Приватбанк» списання грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за договором здійснювало у період сплати кредитних платежів з «25» по 1 число кожного місяця, що передбачено умовами п.7.1 цього договору. При цьому, алгоритм розрахунку ануїтетного платежу при достроковому погашенні кредиту у строки, відмінні від зазначених у кредитному договорі та Графіки погашення кредиту та інших платежів у зв'язку з достроковим погашенням кредиту, і, як наслідок, зменшенням суми ануїтетних платежів, в матеріалах справи відсутні та додатково на дослідження не надані (а.с.172-188, Том 1).

В подальшому, у зв'язку із поданням заяви про зміну розміру позовних вимог, позивачем було надано інший розрахунок заборгованості (а.с.41-47, Том 3), згідно якого станом на 05 квітня 2017 року загальна сума заборгованості змінилася у зв'язку з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами та пені за порушення зобов'язань зі сплати відсотків, та проведенням перерахунку заборгованості за первісною відсотковою ставкою по кредиту і становить 888 493,20 гривень, що еквівалентно 32 762,81 доларів США за курсом НБУ 27,1189530 на 05 квітня 2017 року. Зазначена сума заборгованості складається із: заборгованості по кредиту - 20 783,98 доларів США, що є еквівалентною 563 639,78 гривень; заборгованість по відсотках - 4662,01 доларів США, що є еквівалентною 126 428,83 гривень; заборгованість по комісії - 1973,16 доларів США, що є еквівалентною 53 510,03 гривень; пеня - 3774,75 доларів США, що є еквівалентною 102 367,27 гривень; штраф (фіксована частина) - 9,22 доларів США, що є еквівалентною 250,00 гривень; штраф (відсоток від суми) - 1559,70 доларів США, що є еквівалентною 42 297,30 гривень.

Зі змісту наданого суду розрахунку заборгованості станом на 05 квітня 2017 року вбачається, що розмір поточної процентної ставки по кредиту визначено на рівні 10,08% починаючи з 25 липня 2007 року по 05 квітня 2017 року, тобто по день проведення розрахунку, у зв'язку з чим і загальний розмір заборгованості по відсоткам було визначено в іншому розмірі, ані ж в попередньому розрахунку, де була передбачена підвищена відсоткова ставка. Таким чином, з викладеного стає невизначеним факт нарахування збільшеної відсоткової ставки по кредиту, враховуючи те, що умовами п. 7.4. Розділу 7 кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.1., 2.2.4., 2.3.3. цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,19% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Крім того, звертаючись до суду з позовом, позивач визначив заборгованість по тілу кредиту в сумі 26575,29 доларів США. Відповідно до заяви про зміну розміру позовних вимог, заборгованості по кредиту, станом на 05 квітня 2017 року становить 20783,98 доларів США. Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 3898/16-45 від 19 жовтня 2016 року, складеного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, сума заборгованості визначена як 24855,79 доларів США. При цьому, матеріали справи не містять відомостей про наявність сплат відповідачем за кредитним договором у період між часом проведення експертизи та поданням позивачем заяви про зміну розміру позовних вимог.

В даному випадку, ні заява про зміну розміру позовних вимог, ні долучений до неї розрахунок заборгованості, не містить відомостей та обґрунтувань коливання суми заборгованості за тілом кредиту в межах визначених сум - 26575,29 доларів США, 20783,98 доларів США, 24855,79 доларів США. В судовому засіданні представник позивача не надала суду обґрунтованих пояснень щодо зміни розміру заборгованості по тілу кредиту з 26575,29 доларів США на 20783,98 доларів США.

Крім того, стороною позивача під час проведення судово-економічної експертизи фінансово-кредитних операцій, в розпорядження судового експерта не було надано ні реєстрів бухгалтерського обліку, в яких відображено облік заборгованості процентів, ні інформації про сукупну вартість кредиту та супутніх послуг, у зв'язку з чим судовим експертом не було надано вичерпної відповіді щодо реальної суми заборгованості за кредитним договором.

При цьому, позивачем вже після проведення судово-економічної експертизи в розпорядження суду було надано анкету-заяву, акт оплати вартості нерухомості, заяву на видачу готівки, ордер-розпорядження бухгалтерії, договір особистого страхування, заяву про укладання договору особистого страхування, договір страхування майна, заяву про укладання договору страхування майна, виписки по рахунку, які не були надані під час проведення судово-економічної експертизи. Таким чином, з огляду на вказані обставини, суд позбавлений можливості встановлення наявної дійсної суми заборгованості позичальника за кредитним договором, визначення суми заборгованості по тілу кредиту, відсоткам за користування кредитом, визначення реальної відсоткової ставки, що застосовувалася в різні періоди дії кредитного договору, оскільки не має спеціальних економічних знань у галузі обліку та аналізу фінансових операцій та моніторингу визначення сукупної вартості кредиту та всіх супутніх послуг по кредитному договору.

В судовому засіданні судом було запропоновано представнику позивача звернутися до суду з клопотанням про призначення додаткової експертизи у зв'язку із поданням додаткових доказів та заяви про зміну розміру позовних вимог. Представник позивача не скористався наданим судом правом щодо призначення додаткової експертизи, посилаючись на те, що наданий розрахунок заборгованості станом на 05.04.2017р. є належним доказом наявної заборгованості.

В той же час суд не погоджується з таким твердженням сторони позивача, оскільки наданий розрахунок заборгованості станом на 05.04.2017р. є по суті калькуляцією, математичним складанням цифр, проведеним позивачем. В той же час, такий розрахунок має відповідати первинним бухгалтерським документам щодо вдачі кредиту та його погашення. Наявні в матеріалах справи виписки по рахункам до проведення судово-економічної експертизи фінансово-кредитних операцій та після її проведення, різняться між собою, в тому числі щодо визначення розміру заборгованості за тілом кредиту. У зв'язку з чим такі виписки по рахункам та відповідно розрахунок заборгованості станом на 05.04.2017р. не може бути взятий судом до ваги як належний та допустимий доказ.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи позовні вимоги з позицій належності обраного позивачем способу захисту суд зазначає, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом (постанова Верховного Суду України від 12.06.2014 року у справі № 6-32цс13).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв'язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об'єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем в межах розгулу даної справи не доведено належними та допустимими доказами розмір заборгованості відповідача за кредитним договором по тілу кредиту та відсоткам, а також по комісії, пені та штрафам.

При цьому суд також зазначає, що вимоги позивача про стягнення пені та штрафів не можуть бути задоволені судом з огляду і на наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми комісії, то вказані вимоги також не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Таким чином, оскільки комісія банком нараховувалася відповідачу за дії, які банк здійснює на власну користь, судом не вбачається підстав для задоволення вимог в частині стягнення заборгованості за комісією.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи недоведеність суми заборгованості за кредитним договором з боку позивача, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості у повному обсязі.

Враховуючи, що суд дійшов ґрунтовного висновку про необґрунтованість позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», відшкодування судового збору в порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, не здійснюється.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 526, 549, 610, 611, 629, 626, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10-13, 49, 76, 77-81, 89, 95, 102, 110, 141, 209, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В

В позові ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (м. Дніпро вул. Набережна Перемоги, 50, ) до ОСОБА_7 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повне судове рішення складено 02 березня 2018 року.

Суддя: