441/211/18 2/441/302/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2018р. м. Городок

Городоцький районний суд Львівської області в складі :

головуючої судді Малахової Онуфер А.М.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4, 06.02.2018р. звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_3, мотивуючи тим, що їхній шлюб був зареєстрований 10.05.2000р. відділом РАГСу Городоцького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №23, у шлюбі мають дочку ОСОБА_5, 06.11.2000р.н., спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сімейні цінності, відповідач матеріально не забезпечує сім'ю, через що виникали сварки, свідком яких неодноразово була неповнолітня дитина, як наслідок припинили подружні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, за таких обставин переконана, що втратила до ОСОБА_3 почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить її інтересам.

Ухвалою судді від 21.02.2018р. провадження у справі відкрито.

Позивачка, яка належним чином повідомлялася про дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилася (а.с.20).

Авдвокат позивачки ОСОБА_2 в суді вимоги підтримала з мотивів наведених у заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що з серпня 2017р. проживають окремо, як подружжя стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, причина розпаду сім'ї - різні погляди на шлюб та сімейні цінності, тривалі поїздки за кордон на тимчасові роботи.

Заслухавши адвоката, відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст. 24, ч. 3 і ч. 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Із пояснень адвоката позивачки, відповідача в суді, із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували 10.05.2000р. шлюб у відділі РАГСу Городоцького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №23, у шлюбі мають дочку ОСОБА_5, 06.11.2000р., з серпня 2017 року сторони разом не проживають, як подружжя стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, причина розпаду сім'ї - різні погляди на шлюб та сім'ю.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позивачка в заяві настоювала на розірванні шлюбу, категорично заперечувала можливість примирення з відповідачем, поновлювати сімейні стосунки з останнім - не бажала, на підтримку чого в суді висловилася її адвокат.

Відповідач розірванню шлюбу не заперечує.

З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя ОСОБА_5, суд доходить висновку, що подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення.

Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх неповнолітньої дитини, повноцінний розвиток та виховання якої у сім'ї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим.

З огляду на вимоги ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 704 грн. 80 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 89, 133, 141, 209, 258-259, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 24, 109, 112, 113 СК України,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_5 (д.п.Козак) ОСОБА_6 та ОСОБА_3, зареєстрований 10 травня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Городоцького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №23.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 704 грн. 80 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення складено 19.04.2018р.

С у д д я : ОСОБА_7 Онуфер