н/п 4-с/490/145/2017 Справа № 490/5543/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________

УХВАЛА
22 лютого 2018 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі :
головуючого судді Гуденко О.А.,
при секретарі Кваша С.О.,
за участі представників заявника, представника боржника,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу стягувача ОСОБА_1, боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_2 , про визнання неправомірною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 06.04.2017 року ВП № 5045830 державного виконавця Центрального ВДВС м.Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі Центральний ВДВС), зобовязання вчинити певні дії, -
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2017 року представник стягувача ОСОБА_1 -ОСОБА_3 звернулася до суду із скаргою на неправомірну бездіяльність державного виконавця, скасування постанови від 06 квітня 2017 року про закінчення виконавчого провадження.
Заявниця вказувала, що є стягувачем у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 490/5543/15-ц виданого 25 лютого 2016 року Центральним районним судом м. Миколаєва відповідно до якого зобов'язано ОСОБА_2 розварити вхідні зі сторони двору металеві двері до квартири АДРЕСА_1; демонтувати металеві двері , встановлені на проході між квартирою № 1 та квартирою № 5 по вул.Акіма,17 у м.Миколаєві .
Постановою головного державного виконавця від 06 квітня 2017 року зазначене виконавче провадження закінчено на підставі п.11 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону. Так відповідно до останньбої ,у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, таке подання відносно боржника було направлено до Центрального відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області 14 червня 2016 року.
Посилаючись на те, що рішення суду взагалі не виконане , а державним виконавцем належних заходів щодо його примусового виконання не вжито, , просила визнати неправомірною постанову про закінчення виконавчого провадження, а також с зобовязати державного виконавця вжити передбачених ЗУ Про виконавче провадження заходів з примусового виконання рішення суду.
В судовому засіданні представники стягувача вимоги скарги підтримали, представник боржника просила в задоволенні скарги відмовити.
Перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вона підлягає задоволенню із наступних підстав.
Судом встановлено і таке вбачається з матеріалів справи, рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 04 лютого 2016 року, задоволено позов ОСОБА_1Г, до ОСОБА_2 про про усунення перешкод у користуванні власністю та постановлено зобов'язати ОСОБА_2 розварити вхідні зі сторони двору металеві двері до квартири АДРЕСА_1; демонтувати металеві двері , встановлені на проході між квартирою № 1 та квартирою № 5 по вул.Акіма,17 у м.Миколаєві .
На виконання вказаного судового рішення 25 лютого 2016 року Центральним районним судом м. Миколаєва видані виконавчі листи, 11 березня 2016 року відкрито виконавче провадження .
Постановами державного виконавця від 05 квітня 2016 року та 13 квітня 2016 року на боржника , який не виконав вимогу про виконання рішення суду, накладено штраф.

Про вжиття будь-яких інших виконавчих дій державним виконавцем суду не повідомлено і до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень не внесено.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття «виконавче провадження» розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1).

Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) указаний суд у своєму рішенні від 19 березня 1997 року зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

В силу ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Підстави закінчення виконавчого провадження передбачені ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказана стаття містить вичерпний перелік підстав для проведення зазначеної дії.

Зокрема, відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 вказаного Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Проте, виконання рішення суду яке полягало у демонтуванні певних обєктів фактично не відбулося , а доказів того, що це рішення не може бути виконане без участі боржника взагалі суду не надано.

За таких обставин висновок державного виконавця про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження є незаконним, а постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 06 квітня 2017 року не відповідає вимогам Закону, а тому її слід визнати неправомірною.

Відповідно до вимог ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги, у разі встановлення її обґрунтованості, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця усунути порушення ( поновити порушене право заявника).

З огляду на зміст рішення, щодо виконання якого подана скарга, а також виходячи з того, що заявник оспорює саме рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, колегія суддів вважає, що для відновлення прав стягувача необхідно визнати оскаржувану постанову головного державного виконавця неправомірною та зобов'язати державного виконавця продовжити виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи те, що оскаржувана постанова отримана заявником 20 вересня 2017 року, строки на звернення до суду з цією скаргою не порушені.

Керуючись статтями , 263-267, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити .

Визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Центрального ВДВС ОСОБА_4 від 06 квітня 2017 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2015 року.

Зобов'язати державного виконавця в провадженні якого знаходиться виконавче провадження з примусового виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва по справі № 490/5534/15-ц продовжити виконавчі дії з виконавчого листа № 490/5534/15-ц від 25.02.2016 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суд миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Суддя : Гуденко О.А.

Повний текст судового рішення виготовлено 23.02.2018 р.