ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6777/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2018 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Вовк Є.І., вивчивши матеріали по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення з актового запису відомостей про батьківство,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов вказаний позов 10 серпня 2018 року (який був переданий судді Вовку Є.І. 26 вересня 2018 року), в якому позивач просив про наступне: «визнати, що позивач ОСОБА_4 не є не є біологічним батьком дитини - малолітнього ОСОБА_5; ухвалити рішення про виключення за актового запису ОСОБА_5, дані щодо мого батьківства».

З метою визначення територіальної підсудності даної справи та на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, 26 вересня 2018 року, суддею Дарницького районного суду м. Києва Вовком Є.І. було здійснено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3, при цьому, згідно з відповіддю від 10 жовтня 2018 року на вказаний запит (яка була передана судді Вовку Є.І. 16 жовтня 2018 року) було встановлено, що ОСОБА_3 станом на 10 жовтня 2018 року зареєстрована у Дарницькому районі м. Києва - в АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, а також, зокрема положення ч.1 ст.27 ЦПК України, судом встановлено, що дана справа підсудна Дарницькому районному суду м. Києва, при цьому, проаналізувавши наявні матеріали вважаю, що вказану заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.175 ЦПК України, а саме: п.5) ч.2 ст.175 ЦПК України імперативно передбачено, що позовна заява, зокрема повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, проте позивач, посилаючись на ту обставину, що вони з відповідачем не підтримують сімейних відносин та не ведуть спільного господарства з березня 2017 року, не зазначив доказів, що підтверджують вказані обставини (в тому числі, щодо місця проживання, як сторін, так і вказаної дитини, зокрема і з березня 2017 року), а також конкретно не зазначив вказану дату (без відповідного обґрунтування, в тому числі, в контексті загальновідомого терміну звичайної вагітності) - щодо відсутності посилання на відповідне число вказаного березня 2017 року (при цьому, зазначаючи в обґрунтуванні позову, що вказана дитина народилася 24 листопада 2017 року); зміст вищевказаних позовних вимог не обґрунтовано щодо застосування в них вищевказаного подвійного заперечення - «не є не є», а також у вказаних позовних вимогах відсутня конкретизація щодо відомих позивачу ідентифікуючих ознак ОСОБА_5 (в контексті відповідної індивідуалізації та персоніфікації), ніж та обставина, що останній є малолітнім, і обґрунтування відсутності такої конкретизації також відсутнє (в тому числі, щодо тих даних, які мають бути зазначені щодо фізичної особи, зокрема у відповідній резолютивній частині згідно з імперативними приписами п.4) ч.5 ст.265 ЦПК України, а також враховуючи імперативні приписи ст.ст.12, 13 ЦПК України); зміст вищевказаної позовної вимоги щодо виключення з актового запису ОСОБА_5 вищевказаних даних фактично не викладено, в тому числі, оскільки в обґрунтуванні позовних вимог відсутнє жодне посилання як на визначення змісту такого словосполучення, як - «актовий запис ОСОБА_5», так і на існування «актового запису ОСОБА_5» (в тому числі, щодо форм та підстав існування актового запису ОСОБА_5); не сплачено у повному обсязі судовий збір, який становить 704 грн. 80 коп. згідно з вимогами Закону України "Про судовий збір" за кожну з вищевказаних позовних вимог немайнового характеру (відповідно до п.13 Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 17.10.2014 року №10 - якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), а отже позивач має доплатити судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Судом враховано, що в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.185 ЦПК України, вважаю, що позовну заяву належить залишити без руху, а позивачу належить надати строк для виконання зазначених вимог.

Враховуючи викладене,

Керуючись ст.185 ЦПК України,

Ухвалив:

Залишити без руху позов ОСОБА_2 з наданням заявнику строку для виправлення недоліків - 10 днів з наступного дня після отримання копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя: