АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2366/15-ц 22-ц/774/21/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 212/2366/15-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

за участю секретаря судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2017 року, яке ухвалене суддею Колочко О.В. в м.Кривому Розі ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ПАТ «Страхова група «ТАС», треті особи- ОСОБА_5, ОСОБА_6, про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 26 листопада 2014 року о 07.50 год. ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Мерседес», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в місті Кривому Розі на об'їзній дорозі при зміні свого напряму руху не впорався з керуванням та скоїв наїзд на її автомобіль НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою суду від 24.12.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєному ДТП. Внаслідок зазначеної ДТП автомобілю «Міцубісі» завдано технічних пошкоджень, вартість ремонтно-відновлювальних робіт становить 113664,78 грн.

Відповідальність ОСОБА_2 застрахована ПрАТ «СГ «ТАС» відповідно до Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі Поліс № АІ/6550109 з лімітом відшкодування 50000грн. На вимогу позивача ПрАТ «СГ «ТАС» здійснив часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 18619 грн.

Після уточнення та зменшення розміру позовних вимог ОСОБА_1 просила суд: стягнути з відповідача ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 63664,78 грн., а з відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» - в сумі 31381 грн. Крім того, просила стягнути з відповідачів понесені витрати на оплату експертизи в сумі 3030 грн., витрати на правову допомогу , а також витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, 52 622,66 грн. судові витрати на оплату судового збору в сумі 936,88 грн., на правову допомогу в сумі 1650 грн., на проведення судової експертизи в сумі 1650 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, поставила питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Зокрема вражає, що суд дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог до ПрАТ «СГ «ТАС» не врахувавши розмір ліміту страхової відповідальності - 50000 грн. Крім того, вважає, що судом помилково не в повному обсязі стягнуто понесені нею судові витрати.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати.

Зокрема вважає, що судом не вмотивовано підстави для застосування вартості реальних збитків, завданих позивачу, з урахуванням того, що транспортний засіб не було відремонтовано та вже продано. Судом не враховано, що розмір шкоди завданої позивачу було погоджено нею зі страховою компанією, яка здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі погодженої суми 18619 грн. Судом не враховано, що у позивача відсутнє право власності на автомобіль, який продано, а тому відсутнє право на отримання завданої шкоди, як похідне від права володіння.

Відзиви на апеляційні скарги не надходили.

Відповідачі та їх представники в судове засідання не з'явились. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідачів та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Заяву представника відповідача ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи, у зв'язку із його зайнятістю, в огляду на тривалість судового розгляду, залишено без задоволення.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_9, які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, проти задоволення апеляційної скарги представника відповідача заперечували, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено, що 26 листопада 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Мерседес державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_4, під керування водія ОСОБА_5, який на праві власності належав позивачу ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 ( а.с.10 том 1).

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.12.2014 року винним у дорожньо-транспортній пригоді визнано ОСОБА_2(т. 1, а.с. 15).

Відповідно до інформації, наданої Територіальним сервісним центром № 1243 Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області, автомобіль НОМЕР_5, 2006 р.в., був зареєстрований 28.08.2013 за гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 03.06.2016 вказаний транспортний засіб був знятий з обліку для реалізації та зареєстрований за громадянином ОСОБА_6, присвоєний номерний знак НОМЕР_6 ( а.с. 131 том 2).

Згідно полісу обов'язкового страхування № АІ/6550109 від 19.06.2014 року ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність в ПрАТ «Страхова група «ТАС» ( а.с. 16 том1 ).

Згідно заяви ОСОБА_1 від 28 січня 2015 року про страхове відшкодування до голови правління ПрАТ «СГ «ТАС», вона зазначила розмір шкоди 18619 грн ( а.с. 150-151 том 1 ). Кошти виплачено ПрАТ «СГ «ТАС» ОСОБА_1 згідно відомості для виплати та платіжного доручення 04 лютого 2015року (т. 1, а.с. 19, 155-156).

З висновку судової автотоварознавчої експертизи № Д47/04/16 від 21 квітня 2016 року, проведеної судовим експертом Чивчиш О.П. видно, що ринкова вартість автомобіля НОМЕР_7, 2006 року випуску, на дату скоєння ДТП, яка мала місце 26.11.2014 року, становить 135070,95 грн.; величина втрати товарної вартості автомобіля 0; вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику автомобіля внаслідок ДТП на дату проведення експертизи становить 71241,66 грн.; вартість ремонтно-відновлювальних робіт на дату проведення експертизи становить 113664,78 грн.; вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля на дату скоєння ДТП становить 77104,37 грн.; ринкова вартість автомобіля на дату проведення експертизи становить 167582,73 грн.; вартість складових автомобіля, що ввозяться на митну територію України, необхідних для проведення ремонтно-відновлювальних робіт становить 86577,80 грн. (а.с. 47-63, том.2 ).

Звертаючись до суду із позовними вимогами позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути заподіяну в результаті ДТП шкоду у розмірі вартості ремонтно-відновлювальних робіт на дату проведення експертизи - 113664,78 грн. В межах ліміту страхового відшкодування з ПрАТ «СГ «ТАС» - 31381 грн., у сумі що перевищує страхове відшкодування з винної особи ОСОБА_2 у розмірі 63664,78 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції стягнув із винної особи ОСОБА_2 розмір збитків, що перевищує страхове відшкодування, виходячи з розміру матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу вставленої судовою експертизою.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, вважає його вірним та обґрунтованим, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотків від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Згідно полісу обов'язкового страхування № АІ/6550109 від 19.06.2014 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахованою в ПАТ «Страхова група «ТАС» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну одного потерпілого у розмірі 50000 грн., франшиза у розмірі 0 грн. ( а.с.16 том 1).

З огляду на те, що позивачу відшкодовано страховою компанією ПАТ «Страхова група «ТАС» в межах суми ліміту відповідальності 18619 грн., сторонами даний факт не заперечується та доведений письмовими матеріалами справи. Розмір завданої позивачу шкоди не покриває розмір виплаченого страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно необхідності для визначення розміру заподіяної позивачу ОСОБА_1 шкоди брати до уваги вартість матеріального збитку (шкоди), завданого власнику автомобіля внаслідок ДТП у розмірі 71241,66 грн., визначеному судовим експертом у висновку судової автотоварознавчої експертизи № Д47/04/16 від 21 квітня 2016 року.

Стаття 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки).

Тому, із доводами апеляційної скарги позивача в частині необхідності для визначення обсягу завданої шкоди ураховувати вартість ремонтно-відновлювальних робіт на дату проведення експертизи у розмірі 113664,78 грн., колегія суддів не може погодитися.

Різниця між матеріальною шкодою та вартістю ремонтно-відновлюваних робіт складається з урахуванням коефіцієнту зносу запасних частин та матеріалів пошкодженого транспортного засобу, який у даній справі становить 0,49.

Отже, оскільки позивачем транспортний засіб було продано в пошкодженому стані, жодних збитків пов'язаних із відновлюваним ремонтом позивач не зазнала та не зазнає у майбутньому. Крім того, у зв'язку із неможливістю повернення після відшкодування збитків, замінених на нові вузлів та деталей, застосування вартості ремонтно - відновлюваних робіт для визначення матеріального збитку позивачу від ДПТ є неприпустимим.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання представника відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності у позивача права на відшкодування збитків, через відсутність права власності на пошкоджений в результаті ДТП транспортний засіб на час розгляду справи, такими що не відповідають вимогам законодавства. На час ДТП позивач ОСОБА_1 була власником пошкодженого транспортного засобу MITSUBISHI COLT державний номерний знак НОМЕР_8, що підтверджується відомостями регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області. Отже, має право на компенсацію збитків, завданих їй, як власнику, згідно положення ст.22 ЦК України. Подальша реалізація пошкодженого автомобіля не позбавляє її цього права, яке не відновлено.

Колегія суддів також вважає правильним висновок суду першої інстанції в частині визначеного судом першої інстанції розміру майнової шкоди, стягнутої з винної особи ОСОБА_2 у розмірі 52 622,66 грн., як різницю між майновою шкодою та виплаченим страховим відшкодуванням, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі настання страхової випадку (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди,деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов'язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов'язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. В подальшому винна особа не позбавлена права порушувати питання про захист його майнового права, як страхувальника, оспорювати повноту виконання ПрАТ «СГ «ТАС» своїх обов'язків страховика в частині визначення розміру страхового відшкодування за страховим випадком.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року справа № 6-2808цс15.

Посилання в апеляційній скарзі представника відповідача про неможливість стягнення з винної особи коштів, в межах ліміту відповідальності страхової компанії не ґрунтуються на вимогах законодавства, тому не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

Інші доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні, не спростовують.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного судового рішення, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону, тому на підставі положення ст.375 ЦПК України рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги - без задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, Апеляційний суд Дніпропетровської області, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_3 -залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 лютого 2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 26 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: