Постанова

Іменем України

15 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 761/8373/15-ц

провадження № 61-32900в18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

відповідач - ОСОБА_4,

особа, яка звернулась із касаційною скаргою - уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Родовід Банк» Шевченко Андрій Миколайович,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Родовід Банк» Шевченка Андрія Миколайовича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року, у складі судді Волошина В. О., та ухвалу Апеляційного суду м. Києва

від 20 липня 2017 року, у складі колегії суддів: Поліщук Н. В., Білич І. М.,

Поливач Л. Д.,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк», банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач вказував, що з ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року про відмову у відкритті провадження, яка в подальшому була скасована в апеляційному порядку, йому стало відомо, що ОСОБА_7 помер задовго до звернення ним до суду з даним позовом.

На виконання вимог ухвали про усунення недоліків позовної заяви, ПАТ «Родовід Банк» подало уточнену редакцію позову до спадкоємця ОСОБА_7 - ОСОБА_4

Позовна заява мотивована тим, що за умовами кредитного договору від 01 серпня 2007 року, укладеного між відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» (назву змінено на ПАТ «Родовід Банк») та ОСОБА_7, останньому було відкрито кредитну лінію на загальну суму 18 035 доларів США терміном до 01 серпня 2014 року зі встановленням процентної ставки за кредитом - 12,5 % річних.

16 жовтня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_7 укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до пункту 1 якої розмір процентної ставки встановлюється в розмірі 16 % річних.

Неналежне виконання позичальником умов кредитного договору призвело до виникнення заборгованості, яка, станом на 15 серпня 2012 року, становила 21 284,73 доларів США (по тілу кредиту та відсоткам) та 196 101,26 грн (по пені та 3 % річних).

З відповіді приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу банку стало відомо, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 є

ОСОБА_4

30 жовтня 2015 року ПАТ «Родовід Банк» направило додаткову вимогу-претензію до ОСОБА_4, та, не отримавши відповіді, звернулось до суду з даним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 липня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, мотивоване тим, що банк дізнався про відкриття спадщини після отримання ним 11 серпня 2013 року листа від приватного нотаріуса про видачу ним 18 липня 2013 року свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 на ім'я спадкоємця - ОСОБА_4 Таким чином, за наявності повідомлення, зробленого належним чином, про наявність спадкоємця боржника, ПАТ «Родовід Банк» пропустив встановлений законом шестимісячний строк для пред'явлення вимог до відповідача, наслідком якого є припинення його прав, як кредитора.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Родовід Банк» Шевченко А. М. просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник посилається на безпідставну відмову судів попередніх інстанцій у задоволенні позовних вимог, що пояснюється тим, що сторонами було передбачено строк дії договору, та позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права в межах строку позовної давності.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за даною касаційною скаргою.

Відповідач не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги до касаційного суду не направила.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Касаційна скарга ПАТ «Родовід Банк» не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За правилами частини першої статті 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За змістом статей 1218, 1219 ЦК України зобов'язання боржника за кредитним договором не є таким, що нерозривно пов'язано з його особою.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Частиною другою статті 1281 ЦК України закріплено,що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом установлено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 листом від 18 липня 2013 року повідомила ПАТ «Родовід Банк» про видачу 18 липня 2013 року свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 на ім'я спадкоємця - ОСОБА_4 Факт надсилання нотаріусом вказаного листа та його отримання ПАТ «Родовід Банк» підтверджується поштовим чеком на відправлення поштової кореспонденції та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про його отримання банком 11 серпня 2013 року (а. с. 192-193).

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 суми боргу за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_7, ПАТ «Родовід Банк» посилався на ту обставину, що про смерть позичальника йому стало відомо після звернення до суду з позовом, з ухвали місцевого суду від 15 квітня 2015 року про відмову у відкритті провадження. При цьому, про коло спадкоємців ОСОБА_7 ПАТ «Родовід Банк» дізнався з листа приватного нотаріуса від 13 жовтня 2015 року.

Виходячи із наведеного, вірним є висновок місцевого суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що, звернувшись до суду з позовом 18 березня 2015 року, банк пропустив встановлений частиною другою статті 1281 ЦК України строк для пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, який є преклюзивним, відлік якого розпочався з моменту отримання банком листа нотаріуса, - тобто з 11 серпня 2013 року.

Доводи касаційної скарги про дотримання банком строку позовної давності є неспроможними, оскільки пропуск кредитором строку для пред'явлення вимог про повернення заборгованості до спадкоємців боржника позбавляє такого кредитора можливості захистити в судовому порядку своє право, яке він вважає порушеним.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку, що судами попередніх інстанцій повно та всебічно досліджено наявні у справі докази і надано їм належну правову оцінку, правильно встановлено обставини справи, у результаті чого ухвалено законні й обґрунтовані судові рішення.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу уповноваженої особо Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Родовід Банк» Шевченка АндріяМиколайовича залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В.В. Пророк

І.М. Фаловська