Справа № 401/3386/17;
Провадження № 2/401/295/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року місто Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючий суддя Макарова Ю.І.

з участю:

секретар Горбатюк К.А..,

представник позивача ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальність «Світловодський машинобудівний завод» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 27.12.2017 року звернулась до Світловодського міськрайонного позову із вказаним позовом, який обґрунтований тим, що 19.10.2017 року по справі № 401/1391/17 визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» № 38-к від 20.12.2016 року «Про звільнення за прогул без поважних причин ОСОБА_4О.» 24.06.2016 року за п.4 ст. 40 КЗпП України, поновлено позивача на роботі на посаді провідного бухгалтера ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» з 25.06.2016 року, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду. 20.10.2017 року з метою поновлення на роботі позивач прийшла до заводу та була допущена до кабінету бухгалтерії, де пробула весь робочий день. Після чого, 23.10.2017 року, після вихідних днів, вона знову прийшла до заводу, де її провели в кімнату із столом та стільцем, кімната була холодною, тобто такою, що унеможливлювало її знаходження в даній кімнаті без шкоди здоровю, по даному факту вона звернулась із заявою до інспекції праці. При цьому, наказ про її поновлення для ознайомлення не надавався в дні, коли вона перебувала на заводі. 04.12.2017 року вона поштою отримала наказ від 27.11.2017 року № 30-к «Про звільнення за прогул без поважних причин 27.11.2017 року на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України. 08.12.2017 року позивачем отримано виконавчі листи у справі № 401/1291/17 та предявлено їх до виконання. Станом на день подання позову рішення суду в частині її поновлення не виконано. В звязку з чим, просить скасувати наказ генерального директора ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» від 27.11.2017 року № 30-к «Про звільнення за прогул без поважних причин провідного бухгалтера ОСОБА_4 27.11.2017 року на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України», поновити її на роботі на посаді провідного бухгалтера товариства, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. (а.с. 4-6, 1-3)

Ухвалою судді від 29.12.2017 року позовну заяву ОСОБА_4 залишено без руху через невідповідність ст. 175 ЦПК України та надано строк для усунення недоліків.

17.01.2018 року відкрито спрощене провадження у даній справі та призначено перше судове засідання на 05.02.2018 року.

Заявою від 01.02.2018 року позивачем збільшено позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 5000 грн. із обґрунтуванням, що діями відповідача порушено її законні права, тому вона втратила нормальні життєві звязки і для організації свого життя їй необхідно докладати додаткових зусиль. (а.с. 36)

Перше судове засідання, призначене на 05.02.2018 року відкладено на 16.02.2018 року за клопотанням представника відповідача, оскільки ухвалу про відкриття провадження у справі отримано 25.01.2018 року, а заяву про збільшення позовних вимог відповідачем отримано лише 01.02.2018 року і він не має можливості в строк визначений ЦПК України подати відзив на позовну заяву. (а.с. 44)

16.02.2018 року в судовому засіданні перед початком розгляду справи по суті оголошено перерву до 23.03.2018 року за клопотанням представників позивача, оскільки на час його проведення відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача ними не отримано.

23.03.2018 року в судовому засіданні оголошено перерву до 17.04.2018 року за клопотанням представника відповідача з метою укладення мирової угоди із позивачем.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позові та додатково зазначили, що позивач 25.10.2017 року поштою отримала копію наказу від 23.10.2017 року про її поновлення на роботі на посаді провідного бухгалтера ТОВ «Світловодський машинобудівний завод», але враховуючи, що її не влаштовувало робоче місце, яке було визначено в наказі генеральним директором, на роботу не виходила та вважала, що рішення суду про її поновлення не виконано. Після чого, 28.11.2017 року поштою отримала листа від генерального директора заводу із проханням зявитись на робочому місці та повідомити про причини відсутності на роботі з 25.10.2017 року. 04.12.2017 року позивач поштою отримала копію наказу про її звільнення за прогул без поважних причин 27.11.2017 року. При цьому, представники позивача зазначили, що причиною не виходу на роботу позивача з 25.10.2017 року по день звільнення є її незгода із визначеним в наказі про поновлення на роботі її робочим місцем.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, вважає звільнення позивача 27.11.2017 року відбулось на законних підставах. Посилається на те, що наказом генерального директора ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» від 23.10.2017 року на виконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 19.10.2017 року, ОСОБА_4 поновлено на роботі з 25.06.2016 року на посаді провідного бухгалтера, визначено робоче місце останньої та зобовязано подати трудову книжку для внесення відповідних записів. Оскільки генеральний директор товариства 20.10.2017 року перебував у відрядження, наказ про поновлення позивача було видано не 20.10.2017 року, а після вихідних 23.10.2017 року. В день видання наказу про поновлення ОСОБА_4 перебувала на роботі не весь робочий день, тому ознайомити її з наказом не виявилось можливим, тому наказ було направлено позивачу поштою. Згідно поштового повідомлення позивач отримала наказ про поновлення 25.10.2017 року, але на роботу не вийшла, тому 27.10.2017 року було складено акт про відсутність ОСОБА_4 на роботі на підставі доповідної записки заступника генерального директора. Враховуючи, що позивач так і не вийшла на роботу, 20.11.2017 року було складено другий акт про відсутність ОСОБА_4 на роботі в період час з 27.10.2017 року по 20.11.2017 року. З метою отримання від позивача письмових пояснень, 21.11.2017 року їй було направлено лист із проханням повідомити причини невиходу на роботу, але станом на 27.11.2017 року таких пояснень від позивача не надійшло, тому наказом від 27.11.2017 року останню було звільнено з роботи через прогул без поважних причин на підставі ч.4 ст. 40 КЗпП України. Факт відсутності позивача на роботі підтверджується відповідними актами, доповідними записками та табелем обліку робочого часу. Вважає, що звільнення позивача відбулось з дотриманням норм трудового законодавства, тому підстав для задоволення позовних вимог не має.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 19.10.2017 року визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» № 38-К від 20.12.2016 року «Про звільнення за прогул без поважних причин ОСОБА_4» 24 червня 2016 року у звязку з прогулом без поважних причин, за п.4 ст. 40 КЗпП України, поновлено ОСОБА_4 на роботі на посаді провідного бухгалтера ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» з 25.06.2016 року, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду, судові витрати. (а.с. 9-11)

Наказом ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» № 25 від 23.10.2017 року скасовано наказ № 38-К від 20.12.2016 року «Про звільнення за прогул без поважних причин ОСОБА_4». Поновлено ОСОБА_4 на роботі на посаді провідного бухгалтера ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» з 25.06.2016 року. Робочим місцем ОСОБА_4 визначено кабінет приймальні ТОВ «Світловодський машинобудівний завод». Зобовязано ОСОБА_4 подати адміністрації ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» трудову книжку для здійснення відповідних записів. Наказ прийнято на підставі рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 19.10.2017 року. (а.с. 53)

Наказом ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» від 17.10.2017 року № 4 генерального директора товариства ОСОБА_5 та заступника генерального директора ОСОБА_6Ю, направлено у відрядження до м.Маріуполя з 17.10.2017 року до 20.10.2017 року. (а.с.54, 55) Зазначені докази підтверджують причини видання наказу про поновлення позивача лише 23.10.2017 року, а не 20.10.2017 року.

Відповідно до фіскального чеку та поштового повідомлення встановлено, що на адресу позивача товариством 23.10.2017 року направлено наказ про її поновлення, який нею отримано 25.10.2017 року. (а.с. 56) Таким чином, позивач була обізнана про поновлення на попередній роботі, зазначена обставина також підтверджена представниками позивача в судовому засіданні.

Згідно актів про відсутність працівника на робочому місці від 27.10.2017 року та 20.11.2017 року встановлено, що провідний бухгалтер ОСОБА_4 була відсутня на робочому місці 26.10.2017 року, 27.10.2017 року та в період часу з 27.10.2017 року по 14 годину 30 хвилин 20.11.2017 року. (а.с.57, 59) Обставина відсутності позивача на роботі з 26.10.2017 року по 27.11.2017 року також підтверджена табелем обліку робочого часу та відповідними доповідними записками заступника генерального директора ОСОБА_7 від 27.10.2017 року та 20.11.2017 року. (а.с. 64, 58, 60) обставина відсутності на роботі позивача не оспорювалась її представниками під час розгляду справи. Таким чином, суд вважає доведеним, що позивачем порушено трудову дисципліну, яка виразилась у триваючій відсутності на роботі.

Листом товариства від 21.11.2017 року позивача проінформовано, що її відсутність на заводі з 25.10.2017 року може бути розцінена як прогул, тому їй запропоновано не пізніше 27.11.2017 року зявитись на робочому місці та письмово повідомити про причини відсутності на роботі з вказаного числа. (а.с. 61) Вказаний лист отримано позивачем 28.11.2017 року. (а.с. 62) Із даного вбачається, що власник зажадав від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, які остання, навіть після отримання листа не надала.

Наказом № 30-К від 27.11.2017 року звільнено ОСОБА_4 провідного бухгалтера ТОВ «Світловодський машинобудівний завод» 27 листопада 2017 року у звязку з прогулом без поважних причин, п.4 ст. 40 КЗпП України. Підставами звільнення є табель обліку робочого часу, доповідні записки заступника генерального директора ОСОБА_7 від 27.10.2017 року та 20.11.2017 року, акти від 27.10.2017 року та 20.11.2017 року, квитанція та повідомлення про вручення ОСОБА_8 наказу про поновлення на роботі, лист від 21.11.2017 року. (а.с. 14)

25.10.2017 року позивач письмово звернулась до керівника товариства із проханням повідомити про причини невиконання рішення суду та не допуску її до робочого місця. (а.с. 12)

Листом від 20.11.2017 року підтверджено, що позивач 23.10.2017 року зверталась до Управління держпраці у Кіровоградській області із заявою щодо порушення законодавства про охорону праці товариством. (а.с. 13) Разом з тим, із вказаного листа не зрозуміло, коли і яке саме мало місце порушення законодавства про охорону праці відповідачем.

Позивачем 18.12.2017 року подано заяви про прийняття до виконання виконавчих листів № 401/1391/17 від 18.12.2017 року про її поновлення на роботі та стягнення присуджених сум з відповідача. (а.с. 18, 19) Постановами державного виконавця Світловодського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області відкрито виконавчі провадження за вказаними виконавчими листами. (а.с. 22, 23)

Постановою державного виконавця від 24.01.2018 року встановлено, що рішення суду боржником не виконано, а стягувачем не надано трудову книжку для внесення запису про поновлення на роботі, в звязку з чим виконавчі дії призначено на 30.01.2018 року. (а.с. 41-42) Вказаний доказ підтверджує обставину, що станом на день винесення вказаної постанови, позивач трудову книжку відповідачу для внесення записів про її поновлення не надавала.

При вирішенні даного спору судом враховується наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», що стосовно до правил ст. 24 КЗпП України рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобовязані працювати чесно, сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено договір.

За порушення трудової дисципліни, згідно ст. 147 КЗпП України, до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, що визначено ч.1 ст. 149 КЗпП України.

При вирішенні питання про правомірність притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності підлягає зясуванню, в чому конкретно проявилось порушення трудової дисципліни, чи додержані власником або уповноваженим ним органом, передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи правомочним органом накладено дисциплінарне стягнення, чи не закінчився для цього встановлений строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при обранні виду стягнення ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок і попередня робота працівника.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі протягом усього робочого дня, так і більше трьох голин безперервно або сумарно протягом усього робочого дня без поважних причин.

Оцінивши досліджені всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо наявні у справі докази, в їх сукупності та взаємозвязку, суд прийшов до наступного висновку.

Наказом відповідача від 23.10.2017 року на виконання рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 19.10.2017 року поновлено позивача на попередній роботі на посаді провідного бухгалтера ТОВ «Світловодський машинобудівний завод». При цьому, запис до трудової книжки позивача не внесений, оскільки трудова книжка нею відповідачу не надавалась. В звязку з чим, суд вважає доведеним обставину щодо поновлення позивача на попередній роботі. Із наказом про поновлення позивач ознайомлена 25.10.2017 року, при цьому, на роботу з 26.10.2017 року до 27.11.2017 року позивач не вийшла. Зазначена обставина, окрім її доведеності, також визнана представниками позивача. Лист відповідача від 21.11.2017 року із проханням надати письмові пояснення про причини не виходу на роботу позивач отримала 28.11.2017 року, тобто наступного дня після звільнення. Разом з тим, позивач після отримання вказаного листа письмових пояснень на прохання власника не надала. Також, не надано будь-яких доказів, які б підтвердили поважну причину відсутності позивача на роботі і суду. Посилання представників позивача, що ОСОБА_4 не виходила на роботу, оскільки її робоче місце не було забезпечено належним для її посади інвентарем, на думку суду не є поважними причинами не виходу на роботу. В звязку з чим, відповідачем визнано відсутність позивача на роботі з 27.10.2017 року по 21.11.2017 року прогулом без поважних причин та 27.11.2017 року звільнено на підставі п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Отже, строки притягнення до дисциплінарної відповідальності, визначені ч.1 ст. 148 КЗпП відповідачем не порушені.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає доведеним, що позивачем, яка була поновлена на попередній роботі та достеменно була у цьому обізнана, допущено порушення трудової дисципліни, дисциплінарне стягнення застосовано правомочним органом із дотриманням строків та порядку його застосування, тому підстав визнання незаконним та скасування наказу відповідача від 27.11.2017 року про звільнення позивача на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України не вбачається.

За змістом ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі. При винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Враховуючи, що звільнення позивача відбулось на законних підставах, позовні вимоги в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягають.

За правилами ст. 237-1 КЗпП України обовязок відшкодувати моральну шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган в разі порушення законних прав працівника. Судом встановлено, що при звільненні позивача відповідачем не було порушено її прав, тому підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди відсутні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В звязку з відмовою у позові, судовий збір, сплачений позивачем за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди стягненню з відповідача не підлягає. В частині позовних вимог про скасування наказу та поновлення на роботі, позивач звільнена від сплати судового збору, тому ці витрати суд відносить за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40, 147, 148, 235 КЗпП України, ст.ст. 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальність «Світловодський машинобудівний завод» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області в порядку ч.1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текс рішення суду складений 20.04.2018 року.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_9

17 квітня 2018 р.