Провадження № 22-ц/812/241/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 листопада 2018 року м. Миколаїв

справа № 473/1330/18

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

секретар судового засідання: Лептуга С.С.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, ухваленого 30 серпня 2018 року під головуванням судді Ротар М.М. в приміщенні цього ж суду, повне судове рішення складено 31 серпня 2018 року, у цивільній справі

за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Позивачка зазначала, що з 10 жовтня 1997 року по 17 квітня 2018 року вона із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із нею.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 5 квітня 2005 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі ? частки його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 21 березня 2005 року до досягнення дитиною повноліття.

Посилаючись на те, що відповідач довгий час не сплачував аліменти на утримання доньки, у зв'язку із чим утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 24977 грн., яка станом на 1 квітня 2018 року сплачена у повному обсязі, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь 7624,24 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 серпня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 816, 96 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з серпня по листопад 2017 року.

Рішення суду мотивоване тим, що період, за який повинна бути стягнута пеня, необхідно обчислювати з дня, коли позивач звернулася до виконавчої служби з примусового виконання виконавчого листа, а саме з 18 серпня 2017 року. При цьому суд врахував те, що згідно довідки про склад сім'ї, відповідач проживав однією сім'єю з позивачем та донькою до квітня 2017 року.

У вересні 2018 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд незаконно стягнув пеню за період саме з дня звернення до виконавчої служби, оскільки обов'язок сплачувати аліменти виник у відповідача з моменту набрання чинності рішення суду про стягнення аліментів, а не з постанови про відкриття виконавчого провадження. Крім того, суд безпідставно взяв до уваги довідку про склад сім'ї, з якої вбачав, що відповідач проживав однією сім'єю з позивачем та донькою до квітня 2017 року, а отже добровільно забезпечував доньку. Однак, жодних доказів про факт належної сплати аліментів за цей період суду надано не було. Відповідачу було відомо про наявність зобов'язань щодо сплати аліментів, а одноразове погашення заборгованості зі сплати аліментів через декілька років не може вважатись належним виконанням зобов'язання, а тому він має сплатити пеню в повному обсязі. Обставин, які б мали істотне значення для такого зменшення розміру неустойки, встановлено та доведено не було. Крім того, відповідач не оскаржував розмір заборгованості по сплаті аліментів.

Відзиву на вказану апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позов суд виходив з того, що пеня має обчислюватись з дня пред'явлення позивачкою до виконавчої служби виконавчого листа, а саме з 18 серпня 2017 року. Крім того, суд провів розрахунок за правовою позицією, викладеної в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі № 6-94цс15.

Однак з такими висновками повністю погодитись не можна.

Відповідно до частини 1 статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Статтею 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини (частина 3 статті 181 СК України).

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів має періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені або до дня їх повного погашення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18, по якій Верховний Суд відійшов від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року справі № 6-94цс15.

Судом встановлено, що з 10 жовтня 1997 року по 17 квітня 2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із позивачкою.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 5 квітня 2005 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 21 березня 2005 року та до повноліття дитини.

18 листопада 2008 року Вознесенським міськрайонним відділом ДВС Головного ТУЮ у Миколаївській області було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі вказаного рішення суду.

На заяву стягувача, 30 вересня 2009 року виконавчий лист був повернутий без подальшого виконання.

18 серпня 2017 року ОСОБА_1 подала заяву до Вознесенського міськрайонного відділу ДВС про повторне прийняття дублікату виконавчого документу № 2-791/05 до примусового виконання. Виконавче провадження відкрито 18 серпня 2018 року.

Згідно розрахунку державного виконавця розмір заборгованості по сплаті аліментів (за період з серпня 2014 року) склав в березні 2018 року - 28655,50 грн.

Зазначений розрахунок відповідач не оскаржував та фактично визнав, остаточно погасивши його також у березні 2018 року.

За таких обставин, зокрема, з урахуванням фактичного визнання відповідачем заборгованості по аліментам за період з серпня 2014 року, колегія суддів вважає, що пеня по аліментам має бути розрахована в межах заявлених позовних вимог, з серпня 2014 року по 1 листопада 2017 року.

Таким чином, заборгованість за серпень 2014 року складає 229,13 грн., кількість днів, за які нараховується пеня (з 1 вересня 2014 року по 31 жовтня (включно) 2017 року) складає 1157 днів. Отже, неустойка за заборговані аліменти за серпень 2014 року складає 229,13 грн. х 1% х 1157 = 2651,03 грн.

Розрахунок неустойки за заборговані аліменти за інші місяці наведений у таблиці.

МісяцьРозмір боргу1%боргуКіл-ть днів простроченняРозмір пені
Сер.14229,132,51,03
Вер.14507,355,17,83
Жов.14507,355,60,56
Лис.14507,355,08,35
Гру.14507,355,51,07
Січ.15567,125,93,88
Лют.15567,125,5,09
Бер.15567,125,9,28
Кві.15567,125,9,15
Тра.15567,125,3,34
Чер.15567,125,3,20
Лип.15567,125,7,40
Сер.15567,125,1,59
Вер.15567,125,1,45
Жов.15567,125,5,65
Лис.15567,125,5,51
Гру.15567,125,9,70
Січ.16655,996,1,78
Лют.16655,996,1,54
Бер.16655,996,8,18
Кві.16655,996,1,39
Тра.16655,996,8,03
Чер.16655,996,1,23
Лип.16655,996,7,87
Сер.16655,996,4,52
Вер.16655,996,7,72
Жов.16655,996,4,36
Лис.16655,996,7,57
Гру.16655,996,4,21
Січ.17776,527,9,90
Лют.17776,527,2,47
Бер.17776,527,1,75
Кві.17776,527,8,80
Тра.17776,527,8,08
Чер.17776,527,,12
Лип.17716,537,165392659,21
Сер.17109,51,0956166,80
Вер.17111,51,1153134,57
Жов.17888,58,88500,00
Всього 128809,19

Отже, загальний розмір неустойки за період з серпня 2014 року по 1 листопада 2017 року складає 128809,19 грн.

Водночас, в межах заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) за період з серпня 2014 року по 1 листопада 2017 року в розмірі 7624 грн. 24 коп.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені положення матеріального права та обставини справи, а тому рішення суду підлягає зміні на підставі статті 376 ЦПК України.

Також підлягає зміні рішення в частині розподілу судових витрат відповідно до положень статті 141 ЦПК України, в тому числі, з урахуванням судових витрат на апеляційний розгляд.

Керуючись статями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 серпня 2018 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7624 грн. 24 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2014 року по 1 листопада 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1762 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

ГоловуючийІ.В. Лівінський
СуддіО.О. Данилова Н.О. Шаманська

Повне судове рішення складено 20 листопада 2018 року.