Справа № 132/1301/18
Ухвала

Іменем України

26 квітня 2018 року

Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді СЄЛІНА Є.В., при секретарі КУЛИК Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області подання головного державного виконавця Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про примусовий привід боржника,

ВСТАНОВИВ:

16.04.2018р. головний державний виконавець Гузь Л.А. звернулась до суду із поданням, в якому просить вирішити питання про примусовий привід боржника ОСОБА_2, 11.09.1976р. народження, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, до Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за адресою: Вінницька область, місто Калинівка, вулиця Вадима Нестерчука, 39.

В судове засідання державний виконавець не зявився, згідно поданого подання, просив його розглянути у відсутність представника Калинівського районного відділу державної виконавчої служби.

Дослідивши подання державного виконавця про примусовий привід боржника, перевіривши обставини доказами, на які посилається заявник, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання заявнику слід відмовити, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що на виконанні Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області знаходиться виконавче провадження № 53216403 з примусового виконання виконавчого листа № 127/15775/16-ц, виданого 04.11.2016р. Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини 05.05.2006р. народження в розмірі 1000грн. щомісячно, починаючи з 21.07.2016р. і до досягнення дитиною повноліття.

29.12.2016р. державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Зі змісту подання вбачається, що копію вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження було направлено стягувачу та боржнику. Крім того, на адресу боржника направлялись виклики про необхідність зявитися до виконавчої служби, які боржник ігнорував та на виклик не зявлявся.

Як слідує з ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.14 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі, якщо боржник без поважних причин не зявився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

За змістом ст.438 ЦПК України, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Аналіз вказаних положень дозволяє зробити висновок про можливість застосування примусового приводу до боржника лише в разі його належного повідомлення про необхідність явки до виконавчої служби та ухилення належним чином повідомленого боржника від явки.

В розумінні ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім, зокрема, постанов про відкриття виконавчого провадження, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Державний виконавець у поданому поданні не навів жодних доводів з цього приводу, та не надав жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували дійсність належного повідомлення боржника про його неодноразовий виклик до виконавчої служби, а так само умисність невиконання приписів державного виконавця, суду не надано, у звязку з чим застосування до ОСОБА_3 примусового приводу як боржника не відповідатиме визначеним ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» засадам здійснення виконавчого провадження щодо його справедливості, неупередженості та об'єктивності.

Доказів, які свідчили про вжиття державним виконавцем заходів щодо встановлення дійсного місця перебування боржника, факту неодноразового повідомлення його про виклик до виконавчої служби, суду не надано, а в ході судового розгляду не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає подання державного виконавця про примусовий привід боржника ОСОБА_3 необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Суд звертає увагу, що відмова у задоволенні подання про примусовий привід боржника не перешкоджає повторному зверненню державного виконавця до суду з аналогічним поданням у випадку доведеності ним необхідності застосування судом до боржника приводу.

На підставі викладеного, керуючись ст.438 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головному державному виконавцю Калинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_1 про примусовий привід боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Калинівський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Є.В. Сєлін