Номер провадження: 22-ц/785/5602/18
Номер справи місцевого суду: 500/6631/16-ц
Головуючий у першій інстанції Грубіян Л. І.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Кононенко Н.А.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державного навчального закладу «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» та ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 квітня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного навчального закладу «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» про стягнення невиплаченої додаткової заробітної плати за престижність педагогічної праці, класне керівництво, завідування майстернею електромонтерів, керівництво методичною комісією, винагороди за сумлінну працю, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ освіти Ізмаїльської міської ради,

встановив:

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 квітня 2018 року позов ОСОБА_3 до Державного навчального закладу (далі -ДНЗ) «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділ освіти Ізмаїльської міської ради, про стягнення заборгованості із додаткової заробітної плати було задоволено частково.

Було зобов'язано ДНЗ «Ізмаїльський центр професійно технічної освіти» нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1), додаткову заробітну плату за період роботи з 01 січня 2016 року по 30 червня 2016 року, що складається з: надбавки у розмірі 20% посадового окладу, додаткової доплати за класне керівництво; , додаткової доплати за завідування майстернею у розмірі 15% посадового окладу, додаткової доплати за завідування методичною комісією 15 % посадового окладу.

Стягнуто з ДНЗ «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування грошових коштів за час затримки розрахунку з дня звільнення по день ухвалення рішення суду, у сумі 56 355 грн., з утриманням із зазначеної суми прибуткового податку та інших обов'язкових платежів.

Стягнуто з ДНЗ «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Було допущено негайне виконання рішення в частині стягнення з ДНЗ «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» додаткової заробітної плати за один місяць.

В іншій частині позовні вимоги були залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі ДНЗ «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог, в частині стягнення з ДНЗ «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування грошових коштів за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 56 355 грн., з утриманням із зазначеної суми прибуткового податку та інших обов'язкових платежів, і ухвалення в цій частині нового рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог в цій частині.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про зміну рішення суду, задовольнивши її позовні вимоги в повному обсязі, а саме, ухвалити в першій частині позовних вимог рішення про стягнення з ДНЗ «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» на користь ОСОБА_3 невиплаченої заробітної плати у вигляді:

надбавки за престижність праці в сумі 3 451,80 грн.;

доплати за керівництво методичною комісією в сумі 2 243,67 грн.;

доплати за класне керівництво в сумі 3 451,80 грн.;

доплати за завідування майстернею електромонтерів в сумі 2 588,85 грн.;

а разом, грошові кошти в розмірі 11 736,12 грн.

У другій частині позовних вимог ухвалити рішення про стягнення з ДНЗ «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в розмірі 83 407,46 грн., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, заперечень проти них, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступних підстав.

Вирішуючи питання по часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог, що у відповідності до ч. 2 ст. 237 ЦПК України є забороненим.

Так, відповідно до останніх уточнень позовних вимог, позивачем ОСОБА_3 була розрахована заборгованість по заробітній платі відповідача в конкретній сумі, у зв'язку з чим, вона просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 11 736,12 грн.

Проте, суд першої інстанції ухвалив рішення, в якому не вказав суму заборгованості, яку необхідно стягнути, а вказав про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову заробітну плату, що складається з надбавки у розмірі 20% посадового окладу, додаткової виплати за класне керівництво, додаткової доплати за завідування майстернею у розмірі 15% посадового окладу, додаткової доплати за завідування методичною комісією 15% посадового окладу.

Тобто, судом не було враховано, що такі позовні вимоги до суду не були заявлені. Більше того, даний висновок суду не вмотивований.

Крім того судом безпідставно вказано про те, що заборгованість має бути нарахована позивачу за період з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року, в той час, коли позивач звільнилась 18 серпня 2016 року.

У зв'язку з викладеним та у відповідності до меж заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по додатковим виплатам до заробітної плати змінити і прийняти постанову, якою стягнути з відповідача на користь позивача вказані грошові кошти.

При цьому слід зазначити, що оклад позивача за період з 01.01.16 р. до 01.05.16 р. складав 2 193,00 грн. та за період з 01.05.16 р. до 18.08.16 р. - 2 334,00 грн.

Зазначені виплати передбачені Постановою KM України № 1013 від 09.12.15 р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно- правових актів», та підтверджується Постановою КМ України № 288 від 06.04.16 р. «Про підвищення оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Проте, в серпні 2016 року розмір окладу складав 1 485,00 грн., оскільки позивач була звільнена 18 серпня 2016 року.

Виходячи з цього, доплата за престижність праці в розмірі 20 % склала 3451,80 грн., яка передбачена Постановою КМ України № 373 від 23.03.2011 р. та підтверджується розрахунком надбавок та доплат № 310 від 21.09.17 р., наданим відповідачем, а також розрахунковими листками ОСОБА_3 за 2015 рік.

Доплата за керівництво методичною комісією в розмірі 13 %, склала 2 243,67 грн., яка передбачена п. 40 «Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти», затвердженої Наказом Міністерства освіти України № 102 від 15.04.1993 р.,

Той факт, що ОСОБА_3 була керівником методичної комісії підтверджується наказом відповідача № 116 від 31.08.2015 р.

Доплата за класне керівництво в розмірі 20 %, склала 3451,80 грн., яка передбачена п.36 «Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти», затвердженої Наказом Міністерства освіти України № 102 від 15.04.1993 р.

Той факт, що ОСОБА_3 була класним керівником підтверджується наказом відповідача №113 від 28.08.2015 р. (а.с.34-35)

Доплати за завідування майстернею електромонтерів в розмірі 15 %, в сумі 2 588,85 грн., яка передбачена п.42 «Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти», затвердженої Наказом Міністерства освіти України № 102 від 15.04.1993 р.

Той факт, що ОСОБА_3 була завідувачем майстерні електромонтерів підтверджується наказом відповідача № 112 від 28.08.2015 р. (а.с.32)

У зв'язку з викладеним, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача - ДНЗ «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» на користь позивача - ОСОБА_3 вищевказані доплати у загальному розмірі 11 736,12 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення з ДНЗ «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то в даному випадку колегія суддів погоджується з доводами заявника апеляційної скарги - ДНЗ «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» про те, що вказані вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, судом не було взято до уваги той факт, що позивачем ОСОБА_3 не було дотримано тримісячного строку звернення до суду щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні, як то передбачено ч. 1 ст.233 КЗпП України.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», пропуск зазначеного строку без поважних причин є самостійною підставою для відмови у позові.

Крім того, Рішенням Конституційного суду України від 22.02.2012 року №4-рп/2012 дано офіційне тлумачення положень ст. 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями ст. 117, 237-1 КЗпП України, в якому Конституційний суд України визначив, що для звернення працівника до суду із заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Однак, судом не було враховано, що зазначені положення ст.ст. 117 та 233 КЗпП України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки матеріали справи не містять вини ДНЗ «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» у невиплаті додаткових виплат позивачу.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що ДНЗ «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» є державним навчальним закладом, який фінансується з бюджету. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» передбачено фінансування професійно-технічних навчальних закладів з місцевих бюджетів. Однак механізм передачі та фінансування своєчасно зроблено не було. Станом на 01.01.2016 року, а також протягом усього півріччя 2016 року, навчальний заклад фактично залишився без фінансування. Після поновлення фінансування кошти на оплату додаткової заробітної плати не були виділені.

Згідно зі ст. 48 Бюджетного кодексу України прийняття бюджетних зобов'язань та проведення видатків розпорядниками бюджетних коштів допускається тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом.

Таким чином, оскільки відповідач - ДНЗ «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» при звільненні позивача ОСОБА_3 виплатив їй всі належні виплати в межах фінансування, а інші виплати не були здійсненні через відсутність фінансування навчального закладу на ці цілі, то слід дійти висновку про відсутність винних дій ДНЗ «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» у не виплаті додаткових виплат позивачу

Отже, враховуючи, що після звільнення позивача ОСОБА_3 за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію (наказ ДНЗ «Ізмаїльський центр ПТО» від 17.08.2016 року №131-к) вона тільки через 8 (вісім) місяців - 10.04.2017 року - подала уточнену позовну заяву до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області щодо стягнення з ДНЗ «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні, то вказаний середній заробіток їй не підлягає виплаті (а.с.69-71).

Тобто, суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що на платежі, передбачені ст. 117 КЗпП та інші, що не є заробітною платою, встановлений строк позовної давності у три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявники апеляційних скарг частково надали суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти них, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційних скарг його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв'язку з цим апеляційні скарги слід задовольнити частково, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 квітня 2018 року, в частині зобов'язання ДНЗ «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_3 додаткову заробітну плату за період роботи з 01 січня 2016 року по 30 червня 2016 року, що складається з: надбавки у розмірі 20% посадового окладу, додаткової доплати за класне керівництво; додаткової доплати за завідування майстернею у розмірі 15% посадового окладу, додаткової доплати за завідування методичною комісією 15 % посадового окладу, змінити.

Прийняти в цій частині постанову, якою стягнути з ДНЗ «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» на користь ОСОБА_3 невиплачену заробітну плату у загальній сумі 11 736,12 грн.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 квітня 2018 року, в частині стягнення з ДНЗ «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування грошових коштів за час затримки розрахунку з дня звільнення по день ухвалення рішення суду, у сумі 56 355 грн. (п'ятдесят шість тисяч триста п'ятдесят п'ять гривень), з утриманням із зазначеної суми прибуткового податку та інших обов'язкових платежів, скасувати.

Прийняти в цій частині постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відмовити.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів також вважає за необхідне судовий збір у сумі 826,80 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, Державному навчальному закладу «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти», сплачений ним за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційні скарги Державного навчального закладу «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» та ОСОБА_3задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 квітня 2018 року, в частині зобов'язання Державного навчального закладу «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_3 додаткову заробітну плату за період роботи з 01 січня 2016 року по 30 червня 2016 року, що складається з: надбавки у розмірі 20% посадового окладу, додаткової доплати за класне керівництво; , додаткової доплати за завідування майстернею у розмірі 15% посадового окладу, додаткової доплати за завідування методичною комісією 15 % посадового окладу, змінити.

Прийняти в цій частині постанову, якою стягнути з Державного навчального закладу «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» на користь ОСОБА_3 невиплачену заробітну плату у загальній сумі 11 736,12 грн. (одинадцять тисяч сімсот тридцять шість гривень 12 копійок), із яких:

надбавка за престижність праці в сумі 3 451,80 грн. (три тисячі чотириста п'ятдесят одна гривня 80 копійок);

доплата за керівництво методичною комісією в сумі 2 243,67 грн. (дві тисячі двісті сорок три гривні 67 копійок);

доплата за класне керівництво в сумі 3 451,80 грн. (три тисячі чотириста п'ятдесят одна гривня 80 копійок);

доплата за завідування майстернею електромонтерів в сумі 2 588,85 грн. (дві тисячі п'ятсот вісімдесят вісім гривень, 85 копійок).

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 квітня 2018 року, в частині стягнення з Державного навчального закладу «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування грошових коштів за час затримки розрахунку з дня звільнення по день ухвалення рішення суду, у сумі 56 355 грн. (п'ятдесят шість тисяч триста п'ятдесят п'ять гривень), з утриманням із зазначеної суми прибуткового податку та інших обов'язкових платежів, скасувати.

Прийняти в цій частині постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відмовити.

Судовий збір у сумі 826,80 грн. (вісімсот двадцять шість гривень 80 копійок) компенсувати за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, Державному навчальному закладу «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти», сплачений ним за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.11.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Н.А. Кононенко