Справа № 668/3812/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дорошинської В.Е.

секретаря Рєпа А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку за адресою: м. Херсон, вул. 1-а Польова, 34, в якому вказує, що він є власником 3/4 частини вказаного будинку, в якому зареєстрований відповідач, який фактично з дня прописки з 25.06.1996 року не проживає у вказаному будинку по теперішній час. Відповідач не сплачує комунальні платежі, не отримує кореспонденцію за даною адресою, особистих речей його в будинку немає. Перешкоди в користуванні жилим приміщенням відповідачу не чиняться. Він добровільно визначив собі інше місце проживання і жилим будинком не користується з дати прописки без поважних причин не повідомляє позивача про причини своєї відсутності в будинку. У звязку з наведеним просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, за адресою: м. Херсон, вул. 1-а Польова, 34.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав викладених в позові.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що він дійсно не проживає по місцю реєстрації в будинку його батька, однак, оскільки батько йому чинить перешкоди, вигнав з дому, став проживати з іншою жінкою та дитиною.

Треті особи в судове засідання не зявилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись з заявами про розгляд справи без їх участі, ВРМПФО ХМР про причини неявки не повідомили.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_1 є власником 3/4 частини житлового будинку, який розташований за адресою: м. Херсон, вул. 1-а Польова, 34, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.12.2001 року державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори, та зареєстрованого 12.03.2002 року Херсонським державним бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 9058. Співвласниками інших частин є треті особи.

Згідно довідки про склад сімї від 26.02.2016 року № 373, виданої виконавчим комітетом Суворовської районної у м. Херсоні ради та витягу з домової книги за адресою м. Херсон, вул. 1-а Польова, 34, крім позивача ОСОБА_1 зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до довідки від 26.02.2016 року № 372 виконавчого комітету Суворовської районної в м. Херсоні ради ОСОБА_2 з дня прописки 25.06.1996 року за вищевказаною адресою не проживав і не проживає.

Відповідач є співвласником кв.9 в м.Херсон по вул.Порт Елеватор будинок 10, однак вказує, що не може там проживати, оскільки це житло біля елеватору, а в нього астма та взагалі поганий стан здоровя, що підтверджено численними відомостями долученими до матеріалів справи.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Предметом доведення у спірних правовідносинах мають бути обставини відсутності відповідачів без поважних причин у житловому приміщенні за місцем реєстрації понад встановлений ч.2 ст. 405 ЦК України строк та фактичне їх постійне проживання в іншому помешканні.

Як вбачається із змісту позовної заяви підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщення, позивач зазначив, що у спірному будинку відповідач не проживає, та не приймає участі у витратах на оплату комунальних послуг, що створює перешкоди для реалізації права власності на вказаний будинок.

Заперечуючи проти зазначених вимог, відповідач посилався на те, що він набув право користування житловим приміщення у будинку, як член сімї власника за згодою останнього.

Сторони не заперечували того факту, що відповідач є сином позивача.

Станом на час виникнення спору та розгляду справи у суді, встановлено, що відповідач має інше постійне місце проживання, ніж у будинку за місцем реєстрації, однак за станом здоровя проживати там не може.

Враховуючи викладені обставини справи, суд вважає встановленим, що член сімї позивача, а саме відповідач не проживає у будинку за місцем реєстрації понад рік із поважних причин, та відповідач не може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку позивача із підстав ч.2 ст. 405 ЦК України.

Згідно ст. 156 ЖК України члени сімї власника будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилими приміщеннями нарівні із власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин із власником будинку не позбавляє їх права користуватись займаним приміщенням.

Позивач забороняє відповідачу користуватись приміщеннями житлового будинку та чинить перешкоди його вселенню, що є порушенням прав відповідача на користування житлом нарівні із власником будинку, як це встановлено ст. 150 ЖК України.

Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач дійсно є співвласником спірного будинку, а тому має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд, однак відповідач є членом його родини, крім того не проживає за місцем реєстрації не добровільно, а вимушено, у звязку із наявністю перешкод з боку позивача.

Керуючись ст.ст. 6-13, 81, 133, 258, 259, 263, 264, 265, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 379, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р., ст. 156 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя В.Е. Дорошинська