АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/311/18Головуючий по 1 інстанції Морозов В.В.
Категорія: 47 Доповідач в апеляційній інстанції Сіренко Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року

м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Пономаренка В.В., Ювшина В.І.

секретар: Попова М.В.

учасники справи:

позивач - керівник Черкаської місцевої прокуратури,

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача - ОСОБА_6,

треті особи - ТОВ «УКРСПЕЦ-ТРАНС», Приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Старовойтов О.С.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Прокуратури Черкаської області на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2017 року у складі судді Морозова В.В.,:

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року Черкаська місцева прокуратура в інтересах Державного підприємства (ДП) «Черкаське лісове господарство» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ТОВ "Укрспецтранс", приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Старовойтов О.С., про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння та скасування її державної реєстрації.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 5 грудня 2014 року у справі № 22-ц/793/3019/14 позов прокурора задоволено у повному обсязі. Визнано незаконним та скасовано розпорядження Черкаської районної державної адміністрації № 428 від 20 грудня 2007 року «Про передачу земельних ділянок у власність громадян для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради» в тому числі, в частині затвердження проекту із землеустрою щодо відведення та передачі у власність ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,0999 га, що розташована в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області, за межами населеного пункту, кадастровий номер НОМЕР_1. Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_2 від 24 грудня 2007 року на право власності на земельну ділянку площею 0,0999 га, виданий ОСОБА_8 та скасовано державну реєстрацію вказаної земельної ділянки.

Вказане рішення суду набрало законної сили 5 грудня 2014 року.

Разом з тим, в ході виконання зазначеного рішення суду Черкаською місцевою прокуратурою встановлено, що речове право на спірну земельну ділянку перейшло до іншої особи.

В ході видання державного акту на право власності по вказаній земельній ділянці змінено кадастровий номер на НОМЕР_1.

Встановлено, що згідно договору-купівлі продажу від 8 лютого 2008 року №510 право власності на зазначену земельну ділянку перейшло від ОСОБА_8 до ОСОБА_9.

На підставі свідоцтва про право власності серія НОМЕР_3, виданого 6 лютого 2015 року, реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції Черкаської області право власності на земельну ділянку було зареєстровано за ТОВ "УКРСПЕЦ-ТРАНС".

На підставі договору купівлі-продажу № 3727 від 8 грудня 2016 року, посвідченим нотаріусом Старовойтовим О.С. речове право власності на оспорювану земельну ділянку перейшло від ТОВ «УКРСПЕЦ-ТРАНС» до ОСОБА_5

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 79999963 від 9 лютого 2017 року спірна земельна ділянка площею 0,0999 га, що розташована в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області, за межами населеного пункту, кадастровий номер НОМЕР_1 відчужена на користь ОСОБА_5

Ринкова вартість земельної ділянки становить 37 340 грн. відповідно до п.3 Договору купівлі-продажу та Звіту про оцінку майна виданого ТОВ «Контакт-Сервіс» від 29 листопада 2016 року.

Як наслідок, з огляду на подальше відчуження незаконно переданої у приватну власність земельної ділянки, інтереси постійного лісокористувача в особі Державного підприємства "Черкаське лісове господарство" залишились не захищеними - спір щодо її витребування від нового власника підлягає вирішенню в судовому порядку.

Звернення прокурора до суду з даним позовом, спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про безоплатну передачу земельної ділянки з державної власності у приватну та повернення постійному лісокористувачу земельної ділянки, яка незаконно вибула з його користування, що підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Оскільки спірна земельна ділянка загальною площею 0,0999 га, розташована в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту, за кадастровим номером НОМЕР_1 вибула з користування ДП «Черкасилісгосп» не з його волі, то вона має бути витребувана із незаконного володіння ОСОБА_5 як добросовісного набувача на користь держави в особі ДП «Черкаське лісове господарство».

Таким чином, враховуючи те, що незаконність передачі у приватну власність спірної земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 була встановлена у рішенні Апеляційного суду Черкаської області від 5 грудня 2014 року у справі № 22-ц/793/3019/14, яке набрало законної сили, а також те, що законом визначено спеціальний порядок скасування рішення про державну реєстрацію прав, підлягає скасуванню в судовому порядку рішення державного реєстратора, в особі приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Старовойтова О.С. № 32792023 від 8 грудня 2016 року, на підставі якого за ОСОБА_5 зареєстровано речове право на спірну земельну ділянку.

Згідно листа ДП "Черкаське лісове господарство" № 1201/03 від 8 грудня 2016 року встановлено, що державне підприємство підтримує необхідність відновлення права державної власності на землі лісогосподарського призначення, які були незаконно вилучені розпорядженням голови Черкаської РДА від 6 листопада 2007 року № 109.

Встановлено, що ДП «Черкаське лісове господарство» не вживатиме заходи представницького характеру щодо витребування із чужого незаконного володіння земельної ділянки НОМЕР_1 у зв'язку з відсутністю відповідних повноважень.

Зважаючи на той факт, що ДП «Черкаське лісове господарство» не вживає достатніх заходів щодо захисту інтересів держави, направлених на повернення незаконно відчуженої земельної ділянки та відсутній орган державного контролю, який вправі захистити інтереси держави, шляхом звернення до суду з позовною заявою про скасування незаконного рішення - прокурор в межах повноважень, визначених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», набуває підстав для здійснення представництва інтересів держави в якості позивача у справі.

У зв'язку із цим, прокурор просив скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку загальною площею 0,0999 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту за кадастровим номером НОМЕР_1, загальною вартістю 37 340 грн. за ОСОБА_5, вчинену 8 грудня 2016 року державним реєстратором в особі приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О.С., індексний номер:32792023. Витребувати у ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 0,0999 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району, за межами населеного пункту за кадастровим номером НОМЕР_1, загальною вартістю 37 340 грн та яка належить останньому на підставі договору купівлі-продажу № 3727 від 8 грудня 2016року на користь держави в особі ДП «Черкаське лісове господарство».

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сам факт скасування розпорядження Черкаської РДА №428 від 20 грудня 2007 року судом, не тягне за собою юридичних наслідків для відповідача у даній справі, а позбавлення добросовісного набувача права власності на нерухоме майно без відповідної компенсації суперечить рішенням Європейського суду з прав людини та порушує статтю 1 Першого Протоколу до Конвенції, а тому суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

У грудні 2017 року Прокуратура Черкаської області звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, непогодженням скаржника із висновком районного суду про недоведеність прокурором факту вибуття земельної ділянки з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння не з їхньої волі іншим шляхом, оскільки такий висновок не ґрунтується на обставинах справи. Також зазначено про неможливість поставлення під сумнів рішення апеляційного суду у справі №22-ц/793/3019/14, що набрало законної сили, а інші рішення не можуть йому протирічити, тому факт неправомірного набуття та неналежності ОСОБА_8, як первинному власнику, спірної земельної ділянки встановлено рішенням суду. Крім того, скаржник вважає необґрунтованим посилання суду на висновок, викладений Європейським судом з прав людини у справі «Кривенький проти України», оскільки він стосується іншого способу захисту порушеного права держави. Одночасно зазначено, що поза увагою суду залишився той факт, що рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 5 грудня 2014 у справі №22-ц/793/3019/14 визнано незаконним та скасовано розпорядження Черкаської районної державної адміністрації №428 від 20 грудня 2007 року, на підставі якого ОСОБА_8, як первісному набувачу, надано у власність спірну земельну ділянку. З огляду на викладене, розпорядження втратило чинність не з моменту проголошення судом рішення про задоволення позову прокурора, а з часу його прийняття, як і земельна ділянка повернулась у стан, який існував до цього. Отже, подальше відчуження спірної земельної ділянки на підставі укладеного договору купівлі - продажу землі відбувалось після недійсного правочину.

29 січня 2018 року ОСОБА_5 скерував до суду відзив на апеляційну скаргу прокуратури Черкаської області, в якій виклав непогодження із нею та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Черкаського районного суду від 8 жовтня 2014 року у задоволені позову прокурора Черкаського району до ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Черкаської РДА, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ДП «Черкаське лісове господарство» про визнання незаконним та скасування розпорядження РДА, визнання державних актів на право власності недійсним відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 5 грудня 2014 року апеляційну скаргу заступника прокурора Черкаської області на рішення Черкаського районного суду від 8 жовтня 2014 року задоволено.

Рішення Черкаського районного суду від 8 жовтня 2014 року у вищенаведеній справі скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги прокурора Черкаського району Черкаської області задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 20 грудня 2007 року № 428 в часині надання у власність ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,0999 га, розташованої в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0999 га Серії НОМЕР_2 від 20 грудня 2017 року, виданий ОСОБА_8

На підставі договору купівлі-продажу №510 від 8 лютого № 2008 року право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 перейшло від ОСОБА_8 до ОСОБА_9 (а.с. 121).

На підставі свідоцтва про право власності серія НОМЕР_3, видане реєстраційною службою Черкаського РУЮ Черкаської області 6 лютого 2015 року, право власності на земельну ділянку було зареєстровано за ТОВ «Укрспец-Транс».

В подальшому на підставі договору купівлі-продажу №3727 від 8 грудня 2016 року речове право власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області, перейшло від ТОВ «Укрспец-Транс» до ОСОБА_5 (а.с. 26)

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 79999963 від 9 лютого 2017 спірна земельна ділянка площею 0,0999 га, що розташована в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області, за межами населеного пункту, кадастровий номер НОМЕР_4 відчужена на користь ОСОБА_5 (а.с. 17).

Колегія суддів вважає, що вибуття спірної земельної ділянки з володіння держави поза її волею доведено судовим рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 5 грудня 2014 року.

Так, встановлено, що Черкаська РДА незаконно, в порушення вимог ст.32 Лісового кодексу України передала у власність ОСОБА_8 земельну ділянку лісового фонду державної власності, що знаходиться в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради та перебувала у постійному користуванні ДП «Черкаське лісове господарство».

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов'язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача.

Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, зокрема, чи з волі власника вибуло це майно з його володіння.

З огляду на те, що земельна ділянка вибула із володіння держави поза її волею, то вказана спірна ділянка підлягає витребуванню із чужого незаконного володіння.

Що стосується рішень Європейського суду з прав людини, які наведені у судовому рішенні, то колегія суддів виходить із наступного.

Так, предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року , «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року «East/West Allince Limited» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном )пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу - втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об'єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку існування проблеми, що становить суспільний інтерес, яка б вимагала таких заходів. Поняття «суспільний інтерес» має широке значення (рішення від 23 листопада 2000 року в справі «Колишній король Греції та інші проти Греції»). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить «суспільний інтерес» (рішення ЄСПЛ від 02 листопада 2004 року в справі «Трегубенко проти України).

Критерії «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачає для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому з питань оцінки «пропорційності» ЄСПЛ, як і з питань наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою достатньо широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.

Колегія суддів вбачає, що при розгляді справи може бути враховано також рішення ЄСПЛ від 24 червня 2003 року в справі «Стретч проти Сполученого Королівства» щодо принципів застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції, зокрема, щодо необхідності додержання принципу «належного урядування» при втручанні держави в право особи на мирне володіння своїм майном.

Разом із тим, у пункті 71 рішення в справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу , а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються . У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов'язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.

З огляду на викладене, принцип «належного урядування» не встановлює абсолютної заборони на витребування із приватної власності майна, в тому числі й земельних ділянок, на користь держави, якщо майно вибуло з власності держави в незаконний спосіб, а передбачає критерії, які слід з'ясувати та враховувати при вирішенні цього питання для того, щоб оцінити правомірність і допустимість втручання держави в право на мирне володіння майном. Додержання принципу «належного урядування» оцінюється одночасно з додержанням принципу «пропорційності», при тому, що не має чіткого, вичерпного переліку обставин і фактів, установлення яких беззаперечно свідчитиме про додержання чи порушення «справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини». Цей критерій більшою мірою оціночний і стосується суб'єктивної складової кожної конкретної справи, а тому має бути з'ясований у кожній конкретній справі на підставі обставин і фактів, безпосередньо встановлених.

Рішення Європейського суду з прав людини від 16 лютого 2017 року у справі «Кривенький проти України» стосується інших правовідносин.

Така правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 3-911гс16.

Постанова Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року по справі № 21-1306а15 могла бути врахована при розгляді цивільної справа про скасування рішень державної влади про передачу земельної ділянки у власність, але не при вирішенні вказаного спору.

Оскільки майно підлягає витребуванню із чужого володіння, то підлягає скасуванню і державна реєстрація права власності на вказане майно.

Той факт, що в межах провадження у справі, яка розглядається, не вирішується питання про надання ОСОБА_5 компенсації у зв'язку із витребуванням земельної ділянки, не свідчить про порушення принципу пропорційності при задоволенні позову прокурора про повернення у державну власність цього майна, яке вибуло із такої власності незаконно, оскільки добросовісний власник, із власності якого майно витребовується, не позбавлений можливості відновити своє право на підставі ст.661 ЦК України, яка встановлює, що в разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

За таких обставин результат розгляду позову прокурора по суті у даній справі не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного позбавлення майна, закладеним у статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягають стягненню судові витрати понесені Прокуратурою Черкаської області, а саме судовий збір за подачу позовної заяви 4000 грн., за подачу апеляційної скарги - 4800 грн., а всього - 8 800 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Прокуратури Черкаської області задовольнити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2017 року у даній справі скасувати.

Прийняти нову постанову.

Витребувати у ОСОБА_5 земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, що становить 0,0999 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області, за межами населеного пункту, яка належить останньому на підставі договору купівлі-продажу №3727 від 8 грудня 2016 року на користь держави в особі ДП «Черкаське лісове господарство».

Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку загальною площею 0,0999 га, розташовану в адміністративних межах Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області, за межами населеного пункту за кадастровим номером НОМЕР_1 за ОСОБА_5, винесене 8 грудня 2016 року державним реєстратором в особі приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим Олександром Сергійовичем, індексний номер: 2792023.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь Прокуратури Черкаської області судові витрати в розмірі 8 800 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді Ю.В.Сіренко

В.В.Пономаренко

В.І.Ювшин

Повний текст постанови складений 28 лютого 2018 року