Постанова

Іменем України

21 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 755/9031/16-ц

провадження № 61-2874 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Погрібного С. О.,

Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_3,

суб'єкт оскарження - державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Андрющенко Анастасія Юріївна,

стягувач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2016 року у складі судді Савлук Т. В. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Котули Л. Г., Волошиної В. М., Слюсар С. С.,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із скаргою, суб'єкт оскарження - державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - державний виконавець Центрального ВДВС ММУЮ) Андрющенко А. Ю., стягувач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 17 грудня 2015 року державним виконавцем Центрального ВДВС ММУЮ Андрющенко А. Ю. відкрито виконавче провадження № 49664843 з виконання виконавчого листа № 2604/25810/12, виданого 30 січня 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва. Проте вказана постанова про відкриття виконавчого провадження є неправомірною, оскільки виконавчий лист пред'явлений до примусового виконання не уповноваженою особою стягувача ПАТ «Укрсоцбанк». Так, зокрема, заява про відкриття виконавчого провадження підписана представником ОСОБА_5, яка діяла на підставі довіреності від 9 червня 2015 року № 02-36/1537, але не надала доказів, що перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Укрсоцбанк».

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просила визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального ВДВС ММУЮ Андрющенко А. Ю. з відкриття виконавчого провадження № 49664843 з виконання виконавчого листа від 30 січня 2013 року № 2604/25810/12, виданого Дніпровським районним судом міста Києва, визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Центрального ВДВС ММУЮ Андрющенко А. Ю. від 17 грудня 2015 року про відкриття виконавчого провадження № 249664843.

Головний державний виконавець Центрального ВДВС МГТУЮ у Миколаївській області Іскяндарова А. Ф. скаргу не визнала, та пояснила суду, що державним виконавцем Андрющенко А. Ю. при вирішення питання про відкриття виконавчого провадження, перевірено повноваження представника стягувача ПАТ «Укрсоцбанк», порушень статей 9, 18 Закону України «Про виконавче провадження» не було виявлено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2016 року у задоволенні скарги відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, виходив із того, що форма довіреності, пред'явлена представником банку (стягувача) державному виконавцю, відповідає вимогам закону й не потребує надання додаткових доказів на підтвердження повноважень представника, тому дії державного виконавця відповідають вимогам закону.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 27 вересня 2016 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2016 року змінено шляхом виключення з мотивувальної частини ухвали посилання у абзаці 21 «на положення статті 245 ЦК України довіреності, які видаються юридичною особою за підписом її керівника і завіряються печаткою цієї установи, крім тих, що видаються в порядку передоручення, a довіреності, що видаються в порядку передоручення потребують обов'язкової нотаріальної форми». В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без зміни.

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, виходив з того, що форма довіреності, пред'явлена представником банку (стягувача) державному виконавцю, відповідала вимогам закону. Змінюючи ухвалу суду шляхом виключення з її мотивувальної частини посилання на статтю 245 ЦК України, суд виходив з того, що положення цієї статті встановлюють загальні вимоги до довіреності, тоді як у даній справі слід застосовувати лише статтю 246 ЦК України, якою регулюються вимоги до довіреності юридичної особи.

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 вересня 2016 року, в якій просила скасувати зазначені судові рішення та задовольнити її скаргу, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами першої й апеляційної інстанції норм процесуального права. Зокрема, вказує на те, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_6 є працівником ПАТ «Укрсоцбанк», визначених довіреністю від 9 червня 2015 року № 02-36/1537, що свідчить про те, що заява від 24 листопада 2015 року № 08.506-297/87-1945 підписана не уповноваженою особою. Безпідставним є посилання апеляційного суду на статтю 246 ЦК України щодо відповідності форми довіреності закону, оскільки скарга обґрунтовується не тим, що форма довіреності представника ПАТ «Укрсоцбанк» не відповідає вимогам закону, а тим, що особа, яка підписала заяву про прийняття до виконання виконавчого документа, відкриття виконавчого провадження та застосування заходів примусового виконання рішення суду, не мала на це повноважень.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

У листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення старшого державного виконавця Центрального ВДВС МГТУЮ у Миколаївській області Шаповалової Т. І. на касаційну скаргу, у якому зазначалось, що згідно із статтею 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представляти одну особу перед третіми особами має право будь-яка особа, якій закон прямо не забороняє робити це. Законом України «Про виконавче провадження» встановлено перелік осіб, які не можуть бути представниками, і представник стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» не належить до зазначених категорій осіб. Оригінал довіреності представника складений у письмовій формі, скріплений підписами фінансового директора та директора з ризиків, має відбиток печатки. Державному виконавцю надана копія довіреності, яка завірена «мокрою» печаткою.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 листопада 2017 року справу призначено до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 3 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Станом на час розгляду справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України у редакції Закону 3 жовтня 2017 року суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції в її незмінній частині та ухвала суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 30 січня 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва на викання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, видано виконавчий лист №2604/25810/12 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 1 653 338 грн 24 коп., у частині вимог, які пред'явлено до боржника ОСОБА_3 (а. с. 6)

За заявою представника ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_6 від 24 листопада 2015 року, яка діяла від імені ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі довіреності від 9 червня 2015 року № 1537, 17 грудня 2015 року державним виконавцем Центрального ВДВС ММУЮ відкрито виконавче провадження № 49664843 про примусове виконання виконавчого листа № 2604/25810/12, виданого Дніпровський районним судом м. Києва 30 січня 2013 року, про стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості у розмірі 1 653 338 грн 24 коп. та боржнику було запропоновано добровільно виконати вимоги виконавчого документа у семиденний строк ( а. с. 5, 7, 8, 32, 34, 35).

До заяви про примусове виконання рішення суду було додано довіреність ПАТ «Укрсоцбанк», згідно з якою ПАТ «Укрсоцбанк», що зареєстроване Національним банком України 27 вересня 1991 року, реєстраційний № 3, та Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією 27 вересня 1991 року, ідентифікаційний код 00039019, місцезнаходження якого Україна, м. Київ, вул. Ковпака, 29, в особі Фінансового директора, члена правління ОСОБА_7 та в особі директора з ризиків Блок управління ризиками, члена Правління ОСОБА_8, що діють на підставі Статуту, цією Довіреністю уповноважує працівника ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_6 (НОМЕР_1, виданий Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 17 жовтня 2002 року) на вчинення дій від імені ПАТ «Укрсоцбанк», а саме: представляти інтереси в правоохоронних органах, органах нотаріату, органах Державної виконавчої служби, судах: місцевих судах (загальних, господарських, адміністративних), апеляційних судах (загальних, господарських, адміністративних), касаційних судах (Вищому господарському суді України, Вищому адміністративному суді України, Вищому спеціалізованому суді України із розгляду цивільних і кримінальних справ, Верховному Суді України) та третейських судах з усіма правами, наданими законному позивачу, відповідачу, третій особі, зокрема право змінювати позов (крім зменшення позовних вимог), оскаржувати рішення вищевказаних судів у встановленому законом порядку (без прав: повної або часткової відмови від позову, визнання позову та укладення мирових угод) підписувати необхідні документи, отримувати акти протесту на платежі, виконавчі написи, отримувати та подавати виконавчі документи до стягнення, одержувати присуджене майно та кошти, брати участь в аукціонах та/або торгах з продажу майна. Одержувати документи, підписувати та подавати позовні заяви, апеляційні та касаційні скарги, заяви, клопотання, інші процесуальні документи, крім скарг на дії суддів, посвідчувати копії документів (а. с. 9).

Відповідно до положень статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 6 червня 2015 року) (далі - Закон) сторони можуть реалізовувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Участь юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом, або через представників юридичної особи.

Повноваження представника мають бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону. Під представництвом у виконавчому провадженні слід розуміти юридичні відносини, на підставі яких одна особа - представник - виконує відповідно до закону або статуту чи договору певні процесуальні дії в інтересах іншої. Метою інституції представництва у виконавчому провадженні є надання допомоги громадянам і юридичним особам щодо захисту їх прав як стягувача або боржника. Представництво за договором здійснюють особи, що можуть бути представниками сторін лише за наявності взаємної згоди особи, яку представляють, і представника. Отже, договірне представництво ґрунтується на добровільно висловленій волі двох осіб щодо його встановлення на підставі довіреності. В законодавстві існують різні норми щодо порядку посвідчення довіреності та її змісту, а саме представництво регламентується нормами ЦК, ЦПК, ГПК України. Довіреність юридичної особи має бути оформлена за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи.

Набуття правосуб'єктності процесуального представника і здійснення його процесуальних функцій можливо за наявності відповідних повноважень, підтверджених визначеними законом та належно оформленими документами (стаття 42 ЦПК України).

Повноваження представника юридичної особи підтверджуються її довіреністю, яка видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, посвідченою печаткою юридичної особи (частини 1, 3 статті 42 ЦПК України).

Відповідно до статті 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою юридичної особи.

Частинами другою та третьою статті 244 ЦК України встановлено, що представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судами, що повноваження представника ПАТ «Укрсоцбанк» - ОСОБА_6 підтверджуються довіреністю від 19 червня 2015 року, виданою відповідно до статей 246, 247 ЦК України.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на підставі доказів, наданих сторонами й належним чином оцінених судом, дійшов правильного висновку про необґрунтованість вимог заявника, так як дії старшого державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження стосовно боржника ОСОБА_3 за заявою представника стягувача - ОСОБА_6 є правомірними, вчинені відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», та не порушують права та інтереси боржника. Постанова від 17 грудня 2015 року про відкриття виконавчого провадження винесена відповідно до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_3

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України 2004 року, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що звернення представника ПАТ «Укрсоцбанк» - ОСОБА_6 до виконавчої служби із заявою про примусове виконання виконавчого листа узгоджується з нормами цивільно-процесуального законодавства. Обсяг повноважень, наданих довіреністю, включає право на подання виконавчих листів до стягнення, заявляти вимоги примусового виконання рішень судів, виконавчих документів. ОСОБА_6 мала право діяти від імені ПАТ «Укрсоцбанк», а тому державний виконавець правомірно відкрив виконавче провадження за її заявою.

Хоча у справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, постановляючи ухвалу, застосував статтю 16 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що не була чинною на момент звернення представника ПАТ «Укрсоцбанк» до державної виконавчої служби, однак, установивши фактичні обставини, суд правильно аргументував своє рішення по суті. Помилкове зазначення у тексті оскаржуваної ухвали іншої редакції статті 16 Закону не може бути підставою для скасування правильної по суті ухвали.

Змінюючи ухвалу суду першої інстанції шляхом виключення із її мотивувальної частини посилання на статтю 245 ЦК України, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що положення цієї статті містять загальні вимоги до довіреності, тоді як спеціальні вимоги до довіреності юридичної особи містяться у статті 246 ЦК України.

Твердження ОСОБА_3 про те, що для звернення до виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду представник ПАТ «Укрсоцбанк» - ОСОБА_6 має бути працівником цього товариства та надати відповідні документи, є безпідставними та необґрунтованим, такими, що не узгоджуються з вимогами закону та є непритаманними інституту представництва в цілому.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині ухвал, та зводяться до незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції в її незмінній частині та ухвала суду апеляційної інстанції - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 липня 2016 року в її незмінній частині та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 27 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

С.О. Погрібний

О.В. Ступак

Г. І. Усик