Справа № 541/2639/18
Провадження № 2-з/541/30/2018
У Х В А Л А
22 листопада 2018 року м. Миргород
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Городівського О. А.,
за участю секретаря судового засідання Пащенка Є. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,
До Миргородського міськрайонного суду 20 листопада 2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення, припинення права власності та визнання права власності на нерухоме майно, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_4, виконавчий комітет Миргородської міської ради Полтавської області.
Одночасно з поданням позовної заяви до суду ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій викладено прохання з метою забезпечення позову накласти арешт на нерухоме майно, що перебуває у власності ОСОБА_2. Необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що відповідачем може бути відчужене спірне майно, що в свою чергу може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
На підставі ч. 2 ст. ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Заслухавши пояснення сторін та представника позивача, покази свідка, дослідивши доводи заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви.
Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасників справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Виходячи із змісту ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
У відповідності до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до розяснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.
Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.
Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.
Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про задоволення заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на квартиру № 35, що знаходиться по вул. Шишацький, 31 в м. Миргороді. Не підлягають до задоволення вимоги заяви в частині накладення арешту на інше нерухоме майно, що перебуває у власності ОСОБА_2, оскільки, предметом спору є саме вищезазначена квартира, а накладення арешту на все майно, власником якого є відповідач порушуватиме її права. Обмеження правомочностей відносно нерухомого майна, що не є предметом спору жодним чином не може вплинути на хід розгляду цивільної справи та його результат.
Керуючись ст. ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.
Накласти арешт на квартиру № 35, що знаходиться за адресою: вул. Шишацька, 31, м. Миргород, Полтавська область та належить ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу від 26.11.2016 № 2137, посвідченого приватним нотаріусом Броварськогоського міського нотаріального округу ОСОБА_4
Копію даної ухвали для виконання направити до:
Ухвала виконується негайно.

Копію ухали направити учасникам судового розгляду - для відому.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Суддя О. А. Городівський