Провадження № 2/750/644/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2018 року м. Чернігів
Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:
судді Карапута Л.В.,
секретаря Карацюба М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
02.11.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості та просив стягнути заборгованість в розмірі 3746 грн. 28 коп.
Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без участі представника.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому законом порядку. Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси вважається, що днем вручення судової повістки.
Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до ст. З Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон) соціальне страхування здійснюється за принципами обов'язковості страхування осіб відповідно до видів соціального страхування та можливості добровільності страхування у випадках, передбачених законом; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав; обов'язковості фінансування Фондом витрат, пов'язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом.
Згідно вимог законодавства Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд) здійснював державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, в тому числі відшкодування матеріальної шкоди потерпілим та членам їх сімей.
Потерпіла ОСОБА_2 перебувала на обліку у Фонді з 08.12.2003 року має зареєстрований страховий випадок - трудове каліцтво, що сталось 28.03.2003 року. За висновком МСЕК від 02.10.2003 року їй встановлена стійка втрата професійної працездатності 20 % безстроково та 2-га група інвалідності.
Кошти потерпілій зараховувались на особовий рахунок № НОМЕР_1 у «Приватбанк», МФО 354347.
Так як, страхові виплати потерпілій гр. ОСОБА_2 було призначено довічно, щомісячні перерахування проводились автоматично.
26.06.2014 року гр. ОСОБА_2 померла, актовий запис № 1642 від 01.07.2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції. Родичі потерпілої не повідомили про її смерть, тому виплати не були припинені.
Відділенням Фонду в м.Черкаси було прийнято постанову від 18.11.2015року про припинення щомісячної страхової виплати з 26.06.2014 року до з'ясування обставин.
Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 07.05.2014 року справа № 711/1359/15-ц за ОСОБА_1 визнано право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2, померлої 26.06.2014 року, яке складається з квартири №1 у будинку №79 по провул.Матросова у м.Черкаси.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (станом на 24.10.2017 року) квартира №1 у будинку №79 по провул.Матросова у м.Черкаси належить іншим особам на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2015 року.
09.09.2016 року за вказаною адресою ОСОБА_1 було направлено лист № 1722/06-03 з проханням повернути надлишково сплачені кошти. Вказаний лист отримано 12.09.2016 року його сестрою.
На даний час кошти залишаються не повернутими.
Відповідно до статті 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з статтею 36 Закону від 23.09.1999 № 1105-ХІУ страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.
Пунктом 1.24 частини 1 статті 1 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 №2346-111 визначено, що переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Частиною 1 статті 30 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" встановлюється, що переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.
При цьому момент переходу права власності на кошти до отримувача визначається датою валютування - зазначеною платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дати, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. До настання дати валютування сума переказу обліковується в обслуговуючих отримувача банку або в установі - членів платіжної системи, (п. 1.3 ч. 1 ст. 1 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").
Так як в платіжних дорученнях позивача не було зазначено дати валютування, то банк отримувача відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону України „Про платіжні системи та Переказ коштів в Україні" в разі надходження суми переказу протягом операційного дня (частини робочого дня банку або іншої установи - члена платіжної системи, протягом якої приймаються від клієнтів документи на переказ і документи на відкликання та можна, за наявності технічної можливості, здійснити їх обробку, передачу та виконання. Тривалість операційного дня встановлюється банком або іншою установою членом платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах) був зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день.
Таким чином, момент виникнення права власності у гр. ОСОБА_2 на відшкодування втраченого заробітку внаслідок професійного захворювання, які перераховувались йому позивачем, визначався днем зарахування зазначених коштів на його рахунок № НОМЕР_1 у ЧФ ГРУ «Приватбанк», МФО 354347.
Відповідно до розрахунку переплат, проведеного позивачем сума переплати щомісячної страхової виплати становить - 3 746 грн. 28 коп.
Стаття 1218 Цивільного Кодексу України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1219 Цивільного кодексу України спадкоємці ОСОБА_2 в подальшому не спадкують право на отримання страхових виплат, які призначаються.
Згідно, статті 1282 Цивільного Кодексу України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині.
Частина 3 Статті 1268 Цивільного Кодексу України, передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу не заявив про відмову від неї.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 397 Цивільного кодексу України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 399 Цивільного кодексу України право володіння на чуже м припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою.
Частина 3 ст.397 Цивільного кодексу України встановлює, що фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.
Відповідно до ст.129 Конституції Українисудді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до принципу дизпозитивності цивільного судочинства(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За таких підстав позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 263, 280, 281, 284 ЦПК України, суд
позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1600 грн. 00 коп. судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Суддя Л.В. Карапута