Головуючий суду 1 інстанції -Максименко О.Ю.
Доповідач -Стахова Н.В.
Справа № 409/3109/15-ц
Провадження № 22-ц/810/207/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Стахової Н.В.,

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.

за участю секретаря судового

засідання: Сінько А. І.

учасники справи:

стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

боржник: ОСОБА_3

заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 18 липня 2018 року (суддя Максименко О.Ю.) у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у виконавчому листі по справі № 409/3109/15ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача - ПАТ «Альфа-Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчому листі по справі № 409/3109/15ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 15 серпня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «Альфа-Банк» було укладено Договір факторингу № 2016-2АБ/ДГ, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 500429905 від 13 листопада 2013 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Білокуракинського районного суду Луганської області від 18 липня 2018 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задоволено. Суд замінив стягувача у виконавчому листі № 409/3109/15ц, виданого Білокуракинським районним судом Луганської області по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: Публічне акціонерне товариство «Альфа- Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою в задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у виконавчому листі №409/3109/15- ц відмовити. Зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, оскільки відомостей про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа щодо примусового виконання рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 11 лютого 2016 по справі № 409/3109/15-ц заявником ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не надано. Крім того, не надано належних доказів тому, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» є новим кредитором, до якого перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні боржника ОСОБА_3 в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Доказів сплати за права первісного кредитора суду не надано.

В судове засідання представники заявника - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та заінтересованої особи - ПАТ «Альфа-Банк» не з'явилися, належним чином були повідомлені про день, час та місце судового розгляду справи. Від боржника ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явилися у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді -доповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», суд першої інстанції виходив з того, що заява ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» є обгрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки 15 серпня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 2016-2АБ/ДГ, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 500429905 від 13 листопада 2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Встановлено, що рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 11 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 28 березня 2016 року та постановою Верховного Суду від 04 квітня 2018 року, позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 13 листопада 2013 року в розмірі 60444,20 грн. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

14 липня 2016 року на адресу ПАТ «Альфа-Банк» надіслано копію рішення суду, яке набрало законної сили, та виконавчий лист по цивільній справі № 409/3109/15-ц за позовною заявою ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

15 серпня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 2016-2АБ/ДГ, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №500429905 від 13 листопада 2013 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Згідно акту приймання -передачі Реєстру боржників від 15 серпня 2016 року до Договору факторингу № 2016-2АБ/ДГ від 15 серпня 2016 року, ПАТ «Альфа-Банк» у відповідності та на виконання Договору факторингу № 2016-2АБ/ДГ від 15 серпня 2016 року передав, а ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» отримало право вимоги за кредитним договором № 500429905 від 13 листопада 2013 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3

Відповідно до витягу з Додатку 1-1 до Договору факторингу № 2016-АБ/ДГ від 15 серпня 2016 року загальна сума заборгованості боржника ОСОБА_3 за кредитним договором № 500429905 від 13 листопада 2013 року становить 60444 грн.20 коп.

За положеннями ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України ) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1,2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст. 442 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Довід апелянта про те, що виконавче провадження не відкрито, а тому відсутні підстави для заміни стягувача, апеляційний суд відхиляє, як такий, що не спростовує правильність висновків суду першої інстанції, оскільки положення ч.5 ст. 442 ЦПК України щодо заміни сторони у виконавчому провадженні застосовується також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Посилання апелянта на те, що заявником не надано належних доказів на підтвердження того, що він є новим кредитором, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у відповідності та на виконання договору факторингу № 2016-2АБ/ДГ від 15 серпня 2016 року, між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» підписано акт приймання -передачі Реєстру боржників від 15 серпня 2016 року, який засвідчує права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», що передаються, в тому числі і щодо кредитного договору, укладеного з ОСОБА_3 Доказів тому, що договір факторингу оскаржувався в судовому порядку боржником не надано, а відтак договір є дійсним, а отже, висновок суду щодо заміни стягувача у виконавчому листі є обгрунтованим.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за належне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити залишити без задоволення.

Ухвалу Білокуракинського районного суду Луганської області від 18 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складений - 19 листопада 2018 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова