АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/7474/17 Номер провадження 22-ц/786/529/18Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.
Суддів : Гальонкіна С.А., Прядкіної О.В.
За участю секретаря Кальник А.М.
розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 9 січня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення житлової комісії незаконним,

В С Т А Н О В И Л А :
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 9 січня 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправною відмову від 20.10.2017 року житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 у зарахуванні ОСОБА_1 на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, з 5 серпня 1993 року.

Визнано протиправним рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.09.2000 року №79 в частині зарахування ОСОБА_1 на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов з 12 травня 1995 року при Полтавському обласному військовому комісаріаті, та поновлено на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов з 5 серпня 1993 року.

В апеляційній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі Полтавський ОВК), посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального прав, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши сторін, що з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її задоволення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, позивач ОСОБА_1 з 29.07.1993 року по 20.02.1995 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 .

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 Гвардійської КЕЧ району ОСОБА_1 було зараховано на квартирний облік з 05.08.1993 року.

В 1995 році позивач був переміщений до нового місця служби - Полтавського військового інституту зв`язку у Полтавському гарнізоні, де з 12.05.1995 року був поставлений житловою комісією на чергу з квартирного обліку.

З 29.05.2000 року ОСОБА_1 проходив військову службу в Полтавському обласному військовому комісаріаті.

12.09.2000 року позивач подав рапорт про прийняття його на квартирний облік, із зарахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку з 05.08.1993 року.

Згідно рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.09.2000 року ОСОБА_1 зараховано на квартирний облік з 12.05.1995 року.

На звернення ОСОБА_1 13.10.2017 року до житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою щодо перегляду житловою комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 дати прийняття його на квартирний облік і зарахування попереднього часу перебування на квартирному обліку з 05.08.1993 року, остання листом від 20.10.2017 року відмовила в задоволенні заяви в зв`язку з відсутністю правових підстав для зарахуванням на квартирний облік, оскільки на час прийняття рішення житлова комісія керувалась діючим наказом МО України від 03.02.1995 року №20.

Вважаючи, що відмова житлової комісії в не зарахуванні на квартирний облік з 05.08.1993 року обмежує його право на забезпечення житлом, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання вказаної відмови та рішення житлової комісії від 14.09.2000 року в частині зарахування на квартирний облік з 12.05.1995 року протиправними та зобов`язання поновити його на квартирному обліку з 05.08.1993 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що спірні правовідносини урегульовані ст. 43 ЖК України, ст.12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також п.26 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловим приміщенням (далі Порядок), на підставі чого прийшов до висновку про зарахування на квартирному обліку позивача із збереженням попереднього часу перебування на обліку, поновивши позивача на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов з 05.08 1993 року.

Колегія суддів не може повністю погодитися з вказаним висновком з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, позивач з 29.05.2000 року проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 , де 12.09.2000 року подав рапорт про прийняття його на квартирний облік, із зарахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку з 05.08.1993 року.

Рішенням житлової комісії Полтавського ОВК від 14.09.2000 року позивача зараховано на квартирний облік при Полтавському ОВК з 12.05.1995 року.

Підставою для зарахування на квартирному обліку з вказаної дати став протокол №19 від 12.05.1995 року Полтавського військового інституту зв`язку.

На час постановки позивача на квартирному обліку у відповідача діяло Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затверджене наказом МО України від 03.02.1995 року №20, яким визначались правила ведення квартирного обліку та надання жилих приміщень військовослужбовцям.

Так, п.11 передбачав, що військовослужбовці беруться на квартирний облік рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини.

Військовослужбовці Збройних Сил України, які перебувають на квартирному обліку, при переміщенні по службі на вищу, рівнозначну посаду, а також з вищих посад на нижчі за підставами, передбаченими підпунктами "а", "б" та "д" пункту 36 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу та підпунктами "а" та "б" пункту 27 Тимчасового положення про проходження військової служби прапорщиками та мічманами, пов`язаному з переїздом до іншого гарнізону, приймаються на квартирний облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень.

Таким останнім місцем служби у позивача була служба в Полтавському військовому інституті зв`язку Полтавського гарнізону, де він перебував на квартирному обліку з 12.05.1995 року.

Таким чином, рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про прийняття позивача на квартирний облік із збереженням попереднього часу перебування на ньому за останнім місцем служби, тобто з 12.05.1995 року, відповідало чинному на той час законодавству.

Зазначені дії відповідача позивач, як військовослужбовець, який потребує житла, не оскаржував протягом 17 років, що в свою чергу, свідчить про те, що останній не вважав порушеним своє право на житло.

Одночасно з цим, позивач погоджувався та не оскаржував у передбаченому законом порядку дії житлової комісії Полтавського військового інституту зв`язку по зарахуванню його на квартирному обліку з 12.05.1995 року, а не з 05.08.1993 року під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .

Та обставина, що в 2006 році був затверджений Постановою КМУ №1081 новий Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, пунктом 26 якого передбачалось, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла, не є правовою підставою для визнання рішення житлової комісії відповідача про прийняття позивача на квартирний облік згідно до діючого на той час Положення - протиправним.

При цьому, обираючи спосіб захисту свого цивільного права, позивач заявив вимогу про визнання протиправною як відмову від 20.10.2017 року житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про зарахування його на квартирному обліку з 05.08.1993 року, так і саме рішення вказаної комісії за 14.09.2000 року, фактично ревізуючи законність останнього в світлі положень нового Порядку, а не згідно до діючих на час прийняття такого рішення вимог закону.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції були невірно застосовані норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що є підставою для скасування судового рішення та постановлення по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.3,4, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Полтавського обласного військового комісаріату задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 9 січня 2018 рокускасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення житлової комісії незаконним.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 20 лютого 2018 року.
Судді : (підписи)

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О.І. Обідіна