АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Кривчун Т.О., Бондаревської С.М.

секретар: Філоненко О.В.

імена (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_2, інтереси якої представляє адвокат ОСОБА_3

відповідачі: ОСОБА_4, інетерси якої представляє адвокат Шмаков Олег Віталійович, ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави, ухваленого 16 листопада 2017 року о 16 год. 50 хв., в приміщенні суду у м. Полтава у складі судді Тімошенко Н.В.

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про визнання договору дарування частини квартири недійсним. Просив визнати недійсним договір дарування від 06 квітня 2016 року 5/8 частини житлової квартири в АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_7, скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_4 на вказане майно.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що ОСОБА_2 домовилась про надання допомоги від своєї онуки ОСОБА_4 та її чоловіка ОСОБА_6, а тому підписала документи про таку допомогу.

Вказував, що згодом виявилось, що ОСОБА_2 підписала довіреність на ім'я ОСОБА_6, яка, зокрема, передбачає право останнього на розпорядження її майном.

06 квітня 2016 року ОСОБА_6 як представник ОСОБА_2 подарував 5/8 частини житлової квартири в АДРЕСА_1 ОСОБА_4

Позивач вважає, що договір дарування є недійсним, оскільки ОСОБА_2 помилялась щодо його істотних умов.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що під час складання довіреності на ім'я ОСОБА_6 волевиявлення ОСОБА_2 було вільним та відповідало її внутрішній волі. Докази того, що сторони договору дарування від 06 квітня 2016 року помилялися чи не усвідомлювали його істотні умови, у матеріалах справи відсутні.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Вказував, що поза увагою місцевого суду залишився незадовільний стан здоров'я ОСОБА_2, який не дозволяв їй усвідомити, що вона надала довіреність на ім'я ОСОБА_6 Зазначав, що ОСОБА_2 не бажала дарувати житло онучці, а спірний договір дарування порушує її права, оскільки позбавляє її місця для проживання. Окрім того, вказував на процесуальні порушення, які допустив місцевий суд, зокрема тривалий розгляд справи, тривале надання матеріалів справи для ознайомлення та не витребування судом необхідних доказів.

Третьою особою приватним нотаріусом Довбишем С.М. подано відзив на апеляційну скаргу, в якій він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін. Вказував, що ОСОБА_2 усвідомлювала свої дії під час складання довіреності на ім'я ОСОБА_6, її волевиявлення було вільним. Під час складання довіреності вона усвідомлювала, що в подальшому ОСОБА_6 від її імені подарує 5/8 частини квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України у редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваного рішення, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено, вбачається з матеріалів справи та не оспорено сторонами, що ОСОБА_2 на праві власності належало 5/8 частини квартири в АДРЕСА_1.

03 серпня 2015 року приватним нотаріусом Решетилівського нотаріального округу Довбиш С.М. було посвідчено довіреність ОСОБА_2 на ім'я ОСОБА_6 з правом розпорядження усім належним їй майном.

06 квітня 2016 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_9 було посвідчено договір дарування, відповідно до якого дарувальник ОСОБА_2, яка діяла через представника ОСОБА_6 подарувала, а обдаровувана ОСОБА_4 прийняла в дар 5/8 частини квартири АДРЕСА_2.

24 листопада 2016 року довіреність, видана ОСОБА_10 на ім'я ОСОБА_6 припинена.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

У позовній заяві та апеляційній скарзі стверджується про обман при виданні ОСОБА_2 довіреності на ім'я ОСОБА_6, а також помилку ОСОБА_2 щодо правовідносин з відповідачами. Проте, будь-яких вимог про визнання довіреності від 03 серпня 2015 року недійсною ОСОБА_2 не заявляла.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, на час укладання спірного договору дарування довіреність від 03 серпня 2015 року була чинною.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні спірного договору, сторонами було дотримано визначених ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України вимог. Доказів, які б вказували на протилежне, позивачем не надано.

Позивач вказує на помилку ОСОБА_2 щодо дійсних правовідносин з ОСОБА_6 під час надання довіреності, пов'язану з її станом здоров'я та віком. Проте, предметом даного позову є недійсність договору дарування від 06 квітня 2016 року. Питання про дійсність довіреності від 03 серпня 2015 року позивачем не ставиться, а доводів щодо недійсності договору дарування не наводиться.

ОСОБА_2 не могла бути введена в оману або помилятися щодо умов договору дарування від 06 квітня 2016 року, оскільки в його укладенні вона особистої участь не брала. Від її імені діяв її представник - ОСОБА_6

Правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові, винесеній у справі №6-93цс16, на яку посилається позивач у позові та в апеляційній скарзі не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки вона стосується помилки при укладенні договору довічного утримання, у той час як при наданні довіреності на ім'я ОСОБА_6 довіритель не розраховувала на укладення договору довічного утримання.

Окрім того, на час укладення спірного договору дарування частини квартири, ОСОБА_2 у ній не проживала та не була зареєстрована. На даний час вона проживає у АДРЕСА_3, а отже дарування житла не позбавляє її місця для постійного проживання.

Доводи позивача про те, що після дарування квартири ОСОБА_2 продовжувала утримувати належне їй майно не підтверджені належними доказами, оскільки у наявних у матеріалах справи квитанціях на оплату комунальних послуг платником значиться ОСОБА_11

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права, апелянт не зазначає, яким чином вони могли вплинули на правильність ухваленого рішення.

Інших доводів, які б спростовували висновки місцевого суду або вказували на їх помилковість, апелянтом наведено не було.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: --//-- О.Ю. Кузнєцова

Судді --//-- Т.О. Кривчун

--//-- С.М. Бондаревська

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: О.Ю. Кузнєцова