Справа № 367/2692/17 Головуючий у І інстанції Пархоменко О. В.
Провадження № 22-ц/780/774/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 53 05.04.2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 06 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Науково-дослідного інституту фінансового права Національного університету державної фіскальної служби України про невиконання трудового законодавства,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання невиконання останнім умов трудового законодавства.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27 квітня 2017 року позовну заяву було залишено без руху, а ухвалою від 06 липня 2017 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі ст.121 ЦПК України у зв'язку із неусуненням вказаних судом недоліків позову.

Не погодившись з наведеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати через порушення норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Скаргу мотивував тим, що ухвала судді від 27 квітня 2017 року про залишення його позову без руху є необґрунтованою, а відтак ухвала судді від 06 липня 2017 року про повернення позову є незаконною, порушує права позивача на своєчасний судовий захист.

Окрім вимоги про скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції та повернення справи до суду для подовження розгляду, ОСОБА_2 також в апеляційній скарзі ставилися й питання щодо зобовязання суду першої інстанції задовольнити позовні вимоги, а також зобовязання НДІ фінансового права Національного університету державної фіскальної служби України вчинити ряд дій. В той же час, оскільки такі вимоги виходять за межі компетенції апеляційного суду в даному випадку, апеляційне провадження було відкрите лише в частині перегляду законності ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 06 липня 2017 року, а вищевказані питання не були предметом розгляду колегії апеляційного суду.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27 квітня 2017 року позовну заяву було залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. 119 ЦПК України. Зокрема суд вказав на те, що позивач не конкретизував зміст позовних вимог та виклад обставин, якими він обґрунтовує позовні вимоги; не зазначив доказів на підтвердження викладених обставин; також в прохальній частині незрозуміло викладені позовні вимоги, а саме: якою конкретно особою не виконано умови та якого трудового договору.

06 липня 2017 року, посилаючись на неусунення позивачем зазначених в ухвалі від 27 квітня 2017 року недоліків позовної заяви, суд першої інстанції позовну заяву визнав неподаною та повернув позивачу.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 119 ЦПК України в редакції, що діяла на час постановлення оскаржуваної ухвали, позовна заява повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання. У разі подання особою позовної заяви без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк на усунення встановлених недоліків. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Наведена правова конструкція передбачає право суду визнати позов неподаним та повернути його позивачеві виключно за умови підтвердження факту отримання останнім вказівок суду щодо виявлених недоліків позову та неусунення таких недоліків у визначений строк. Оскільки матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження факту отримання позивачем ухвали від 27 квітня 2017 року до вирішення судом питання про визнання позову неподаним, дії суду з цього приводу не відповідають вимогам закону.

Окрім наведеного, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу й на ту обставину, що закон вимагає від позивача зазначити свої вимоги, вказати, до кого він їх висуває, навести обґрунтування для таких вимог, які в подальшому мають бути оцінені судом в ході судового розгляду справи. При цьому така підстава для залишення позовної заяви без руху як нечітке, з точки зору суду, обґрунтування заявлених вимог, чинним законодавством не передбачена.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі наведеного, враховуючи порушення процесуального закону, допущені при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382-384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 06 липня 2017 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.О. Журба

Судді: О.П. Коцюрба

ОСОБА_3