Ухвала

21 лютого 2018 року

місто Київ

справа № 642/7313/15-ц

провадження № 61-361 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Олійник А. С., Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідачі: ОСОБА_4, Торгівельна біржа «Ресурс-Інформ», ОСОБА_5,

треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Макушева Наталія Віталіївна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Колінс», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова у складі судді Бондаренка В. В. від 25 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів: Трішкової І. Ю., Кругової С. С., Котелевець А. В. від 24 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 26 серпня 2015 року звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом, у подальшому уточненим, до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Торгівельної біржі «Ресурс-Інформ» (далі - ТБ «Ресурс-Інформ»), за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Макушевої Н. В., Товариства з обмеженою відповідальністю «Колінс», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про визнання правочину недійсним. Просив суд визнати недійсними результати відкритих торгів у формі аукціону з продажу нежитлової будівлі літ. «А-4», загальною площею 952,20 кв. м, розташованої у АДРЕСА_1, проведених 13 грудня 2013 року ТБ «Ресурс-Інформ»; визнати недійсним правочин, який відповідно до частини четвертої глави 12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України оформлений видачею свідоцтва щодо придбання 13 грудня 2013 року ОСОБА_4 нежитлової будівлі літ. «А-4», загальною площею 952,20 кв. м, розташованої у АДРЕСА_1.

На обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що постановою Господарського суду Харківської області від 30 вересня 2013 року у справі № 922/3359/13 його, фізичну особу-підприємця ОСОБА_3, визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Відповідно до частини десятої статті 91 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до ліквідаційної маси включено нежитлову будівлю літ. «А-4», загальною площею 952,20 кв. м, розташовану у АДРЕСА_1. У результаті ознайомлення з матеріалами справи про банкрутство позивачу стало відомо про продаж 13 грудня 2013 року на відкритих торгах у формі аукціону належного йому майна.

За твердженнями позивача, аукціон проведений з порушенням вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», яким встановлений порядок підготовки та проведення аукціонів в межах процедури банкрутства. Свідоцтво, видане приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Макушевою Н. В., яким посвідчене право власності ОСОБА_4 на спірне нерухоме майно, не відповідає вимогам частини четвертої глави 12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Внаслідок дій нотаріуса позивач втратив право власності на зазначене нежитлове приміщення, чим йому завдано майнову шкоду.

З огляду на викладені обставини позивач просив задовольнити його позовні вимоги, керуючись статтями 203, 215 ЦК України, статтями 43, 44, 49, 71, 75 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25 травня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі. Судом визнано недійсними результати відкритих торгів у формі аукціону з продажу нежитлової будівлі літ. «А-4», загальною площею 952,20 кв. м, розташованої у АДРЕСА_1, проведених 13 грудня 2013 року ТБ «Ресурс-Інформ»; визнано недійсним правочин, який відповідно до частини четвертої глави 12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України оформлений видачею свідоцтва щодо придбання 13 грудня 2013 року ОСОБА_4 нежитлової будівлі літ. «А-4», загальною площею 952,20 кв. м, розташованої у АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення виходив з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах. Така процедура полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця, учасника прилюдних торгів. Враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. Враховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав недодержання в момент його вчинення вимог, встановлених частинами першою-третьою, шостою статті 203 ЦК України, частиною першою статті 215 цього Кодексу.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2016 року заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції обґрунтовувалася тим, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про порушення встановлених законодавством правил проведення аукціону, визначених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», зокрема правил процедури підготовки, проведення та оформлення кінцевих результатів аукціону.

Суд апеляційної інстанції відхилив доводи апелянта про закриття провадження у справі, оскільки на час звернення ОСОБА_3 до суду із зазначеним цивільним позовом провадження у справі про банкрутство припинено, тому позивач обґрунтовано звернувся до суду загальної юрисдикції з цим позовом на підставі норм цивільного процесуального законодавства, оскільки дізнався про реалізацію належного йому майна після припинення провадження у справі в порядку господарського судочинства про банкрутство.

ОСОБА_5, не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, 14 грудня 2016 року звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, просив скасувати заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2016 року, постановити ухвалу про закриття провадження у справі.

Серед доводів касаційної скарги заявник наводить факт порушення судами правил предметної юрисдикції, зокрема у разі незгоди з результатами аукціону позивач зобов'язаний був звертатися з позовом в порядку господарського судочинства до Господарського суду Харківської області; судам загальної юрисдикції не підсудні справи про визнання недійсними результатів аукціону, проведеного у межах процедур у справі про банкрутство.

Наведене свідчить, що заявником оскаржується застосування судами правил предметної юрисдикції під час розгляду справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Справа разом з матеріалами касаційного провадження передана до Верховного Суду 03 січня 2018 року.

Верховний Суд вислухав суддю-доповідача, з'ясував доводи касаційної скарги, за результатами чого зробив такий висновок.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції.

Враховуючи, що касаційна скарга подана ОСОБА_5, зокрема і з підстав порушення судами правил предметної юрисдикції, Верховний Суд вважає за необхідне передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Цивільну справу № 642/7313/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Торгівельної біржі «Ресурс-Інформ», ОСОБА_5, за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Макушевої НаталіїВіталіївни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Колінс», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», про визнання правочину недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2016 року передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді А. С. Олійник

С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик