Справа № 583/3678/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2018 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі судді Плотникової Н.Б. розглянувши заяву ОСОБА_1 про повернення помилково сплаченого судового збору,

ВСТАНОВИВ :

11.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про повернення помилково сплаченого судового збору в сумі 1280 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про повернення помилково сплаченого судового збору задоволенню не підлягає.

Встановлено, що в провадженні Охтирського міськрайонного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: виконавчий комітет Охтирської міської ради Сумської області про захист прав і інтересів малолітньої дитини шляхом встановлення судом опіки над малолітньою особою.

Встановлено, що позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду з вказаним позовом було сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1280,00 грн.

Відповідно до рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.04.2018 р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено - встановлено опіку над малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 призначено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 опікуном над малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з опікуном ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою пров. Сумський, 28 м. Охтирка Сумської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Частиною 1ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у звязку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до п.29 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Отже, виходячи з системного аналізу вищенаведених норм законодавства, слід дійти висновку, що звільнення особи від сплати судового збору є правом суду, а відповідна заява сторони розглядається, виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору, а також доказів, які це підтверджують.

Відповідно до розяснень, наданих у пункті 1 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ№ 10 від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»з подальшими змінами, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення п. 1 ст. 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язаніз судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

У відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, учасники бойових дій - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав.

Зі змісту вказаного пункту та конструкції даної норми в цілому слідує, що зазначена категорія звільняється від сплати судового збору не у будь-яких справах (щодо будь-яких суб'єктивних прав), а у тих, які безпосередньо пов'язані з порушенням прав учасників бойових дій (визначені законами, що регулюють статус, гарантії їх соціального захисту).

Отже, у справі за позовом ОСОБА_1 про захист прав і інтересів малолітньої дитини шляхом встановлення судом опіки над малолітньою особою позивач ОСОБА_1 від сплати судового збору - не звільнений, оскільки даний спір не пов'язаний з порушенням прав заявника, як учасника бойових дій.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження майнового стану, який перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, як це передбачено Законом України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про повернення сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 260 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір» -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про повернення помилково сплаченого судового збору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: ОСОБА_4