Справа № 171/2430/18
У Х В А Л А

23 листопада 2018 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - Кодрян Л.І.

за участю секретаря - Титаренко Л.Б.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення коштів, в якому зазначив, що відповідач придбав у нього зерно пшениці, загальною вагою 103,2 тони, проте, кошти за придбаний товар не сплатив. За придбаний товар надав йому боргову розписку згідно якої борг відповідача перед ним станом на 11.11.2018 року становить 31 350 доларів США. Згодом антологічним способом він продав ОСОБА_2 ще 124 тони зерна пшениці на суму 24 800 доларів США. Однак, боргову розписку на кошти які відповідач повинен сплатити за придбане у нього зерно пшениці ОСОБА_2 йому не надав. Після того, як позивач звернувся з вимогою до відповідача повернути йому всю заборгованість в сумі 56 150 доларів США ОСОБА_2 від спілкування з ним відмовляється, грошові кошти не повертає. ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 56 150 доларів США, що становить 1 558993 грн. 52 коп.

Одночасно з подачею вказаного позову ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить ОСОБА_2

Обґрунтовуючи вказану заяву, ОСОБА_1 зазначив, що ним на імя відповідача надісланий лист від 19.11.2018 року з вимогою передати або перерахувати йому на рахунок грошові кошти в розмірі 56 150 доларів США. На вказаний лист ОСОБА_2 відповідь не надіслав, гроші йому не повернув.

Позивач вказав, що у відповідача у власності є житловий будинок з господарськими будівлями, розташований на земельній ділянці площею 0,1 га, кадастровий номер :03:088:0014, за адресою Дніпропетровська область, м.Апостолове, вул. Ветеранів, 53. Також зазначив, що у власності ОСОБА_2 є вісім транспортних засобів. Позивач вважає, що відповідач дізнавшись про поданий позов може вжити заходи щодо відчуження мана, що в подальшому утруднить або унеможливить виконання рішення суду.

Судом з'ясовано, що в провадження суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

З доданих до позовної заяви письмових доказів встановлено наступне

З долученої до позовної заяви копії розписки від 11.11.2018 року встановлено, що між сторонами існують цивільно-правові відносини. Згідно розписки сума боргу відповідача перед відповідачем складає 31 350 доларів США.

Як вбачається з позовних вимог, предметом позову про стягнення боргу є кошти в сумі 56 150 доларів США.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 20.11.2018 року ОСОБА_2 є власником житлового будинку, з господарськими спорудами, загальною площею 205,2 кв.м., розташований на земельній ділянці кадастровий номер :03:088:0014. ОСОБА_2 є власником вказаної земельної ділянки площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно результату аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України від 20.11.2018 року ОСОБА_2 є власником транспортних засобів: автомобіль STAS 038-3FAK, (1990), червоний; автомобіль KAISER S3803, (2001), сірий; автомобіль RENAULT PREMIUM 450DXI 10837, (2009), червоний; автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, (2013), сірий; автомобіль BSL STC-1M, (1985), синій; автомобіль RENAULT PREMIUM 450DXI 10837, (2008), червоний; автомобіль MERCEDES-BENZ VITO 110CDI 2148, (2003), білий; автомобіль КІА SEPHIA 1498, (1998), зелений.

Відомості щодо вартості вищезазначеного майна у матеріалах позову, що надійшов до суду відсутні.

З обґрунтувань ОСОБА_1, викладених у заяві, встановлено, що відповідач ухиляється від вирішення спору в позасудовому порядку та має намір продати належне йому майно, що на переконання суду свідчить про існування обґрунтованої ймовірності вжиття відповідачем заходів щодо позбавлення позивача можливості задовольнити свої вимоги. Зазначені дії, зокрема, можуть виразитися у передачі відповідачем права власності на його майно третім особам, що може реально призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову.

Як передбачено ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п.1,2 ч.1ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно розяснень, що надані в п.4 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши додані до заяви докази, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі відчуження відповідачем майна та вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення заборони вчиняти дії направлені на його відчуження.

В частині вимог про накладення арешту на майно суд відмовляє виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантують принцип непорушності права власності.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений в своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тому, суд вважає, що накладення арешту на майно є порушенням права власника мирно володіти своїм майном, доки право власності не спростовано в належному порядку, він має право, володіти та користуватись своїм майном та несе ризик його випадкового пошкодження чи знищення.

Враховуючи, що накладення арешту на майно передбачає не лише заборону його відчуження, а й заборону його використання, суд приходить до висновку, що накладення судом заборони відчуження майна в повній мірі може забезпечити виконання рішення суду та не призведе до порушення прав та інтересів інших осіб.

Ураховуючи характер та обсяг позовних вимог, суд вважає за необхідне заяву позивача про забезпечення позову задовольнити лише в частині щодо заборони відчуження житлового будинку та земельної ділянки відповідача, оскільки це буде достатнім та співмірним заходом забезпечення позову відповідно до позовних вимог ОСОБА_1

Застосування таких заходів забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Крім цього даний вид забезпечення позову є співмірним заявленим позовним вимогам.

Вирішуючи питання про необхідність застосування зустрічного забезпечення суд виходить з того, що, на час вирішення заяви про забезпечення позову, суд не має будь-яких відомостей про існування визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України обставин, за наявності яких, суд зобовязаний застосувати зустрічне забезпечення.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження житлового будинку, з господарськими спорудами та земельної ділянки кадастровий номер :03:088:0014 за адресою: Дніпропетровська область, м.Апостолове, вул.Ветеранів, буд.53, які належать ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали для виконання надіслати до Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (вул.Центральна, 63, м.Апостолове, Дніпропетровська область, 53802).

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу складено та підписано 23 листопада 2018 року.

Суддя Л.І.Кодрян