Провадження № 2/742/10/18
Єдиний унікальний № 742/2108/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2018 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

у складі : головуючого - судді Зарічної Л.А.,

при секретарі Харченко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №742/2108/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3, про визнання правочину недійсним,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_5,

третьої особи: ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій вказує , що 25 квітня 2017 року уклала відповідний договір позики із ОСОБА_2, якому позичила 2000 доларів США., які останній зобовязався повернути до 09 травня 2017 року.

Посилаючись на ті обставини, що визначені договором позики обовязки по поверненню коштів ОСОБА_2 і по даний час не виконав, що свідчить про ухилення від виконання своїх зобовязань, це змусило позивача звернутися до суду із відповідним позовом .

До початку судового розряду ОСОБА_2 була подана зустрічна позовна заява про визнання правочину, а саме даного договору позики удаваним та визнати , що відносини сторін щодо даних правовідносин регулюються правилами щодо договору купівлі-продажу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги та не визнала зустрічних. При цьому пояснила, що продала ОСОБА_2 будинок та земельну ділянку, на якій він розміщений за ціною, яка вказана у договорі. Продаж відбувався 01 березня 2017 року, а грошові кошти вона позичала ОСОБА_2М 25 квітня 2017 року. Вказані правочини є різними та не повязаними між собою.

ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просив задовольнити його позовні вимоги, вказуючи на ті обставини, що ніяких грошових коштів у ОСОБА_1 він не позивач, а вказана сума є тими коштами, які він мав доплатити за придбаний будинок та земельну ділянку.

Третя особа ОСОБА_3 заперечив проти задоволення вимог ОСОБА_2 та при цьому пояснив, що йому відомо про обставини позики його дружиною грошових коштів ОСОБА_2

Вислухавши пояснення та дослідивши надані сторонами докази по справі суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму у строк та в порядку, що встановлені договором, що передбачено вимогами ст.ст.1046,1049 ЦК України.

Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом 30 днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором

Крім того, відповідно до вимог ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 25 квітня 2017 року взяв у позику у ОСОБА_1 гроші в сумі 2 000 доларів США , про що позичальником власноручно було написано відповідну розписку, де він зобовязався повернути вказані кошти до 09 травня 2017 року (а.с.20). Однак у зазначений у розписці час - 09 травня 2017 року, відповідач визначеного розміру коштів не повернув, як не повернув їх і до моменту розгляду справи у суді.

Відповідно до ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

ОСОБА_2 підтвердив написання ним відповідної розписки, але заперечував отримання вказаних коштів у борг. При цьому пояснити зміст саме такого правочину не зміг, а тому позивач має законне право на стягнення всієї суми позики у звязку з простроченням виконання грошового зобовязання в судовому порядку, оскільки відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання відповідно до вимог цивільного законодавства.

Стаття 81 ЦПК України покладає обовязок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд не може прийняти до уваги покази свідка ОСОБА_6 щодо передачі ОСОБА_2 грошових коштів ОСОБА_1 в більшому розмірі ніж визначено у договорі купівлі-продажу, оскільки відповідно до вимог ст.78 ч.2 ЦПК України, обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 208 ЦК України вказує, що правочин фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян має вчинятися у письмовій формі.

Під час отримання відповідачем у позику 2000 доларів США визначена форма правочину була дотримана і була написана письмова розписка.

Суд вважає, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами факт неотримання грошей за договором позики від 25 квітня 2017 року, а тому вимоги позивача ОСОБА_1 є правомірними та такими, що підлягають до задоволення.

Що стосується вимог ОСОБА_2 про визнання договору позики удаваним правочином та визнання даних правовідносин такими, що регулюються правилами щодо договору купівлі-продажу, суд вважає що такі не були підтверджені належними та допустимими доказами. Як вбачається із договорів купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, такі були укладені 01 березня 2017 року. Рішення про державну реєстрацію права власності здійснено 01.03.2017 року о 13 годині 36 хвилин 14 секунд, що вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до п.3 вказаних договорів, грошові кошти сплачені покупцем ОСОБА_2 продавцям ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до підписання даних договорів (а.с.25-31).

Переглянутий в судовому засіданні відеозапис із камер відеоспостереження Прилуцького відділення АТ «ОСОБА_7 Аваль» підтверджує перебування сторін у приміщенні вказаного банку у період часу - 14 год. 37 хв., тобто після підписання та реєстрації договорів купівлі-продажу та передачі грошових коштів.

Таким чином суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1

Виходячи з вимог ст.533 ЦК України , грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлено договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно довідки НБУ, на час постановлення рішення суду, курс долара по відношенню до гривни становив 26,948185 грн., а тому сума боргу становить 53896 грн.37 коп. (2000 доларів США х 26,948185 грн.)

Що стосується стягнення з боржника трьох відсотків річних, суд вважає, що такі також підлягають до задоволення, в межах зазначених позивачем 260 грн. 61 коп., оскільки ним не ставилося питання про збільшення позовних вимог, а суд не має права вийти за межі позову. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 610,625,1046-1050 ЦК України, ст.ст. 259,263,264,272 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 доларів США, що еквівалентно 53896 грн.37 коп. на день постановлення рішення, в рахунок боргу за договором позики, 260 грн.61 коп. в рахунок 3% річних та 3640 грн. в рахунок понесених витрат по справі, а всього 57796 грн.98 коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики від 25 квітня 2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, удаваним правочином та визнання, що вказані відносини сторін регулюються правилами щодо договору купівлі-продажу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання протягом 30 днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідний суд.

У звязку із проголошенням лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення

Суддя: