АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 635/1964/14-ц Головуючий суддя І інстанції Березовська І. В.
Провадження № 22-ц/790/142/18 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 635/1964/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Приватної фірми «Яна», третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Тімекс», про визнання права іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки, з апеляційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Харківського районного суду Харківської області від 10 квітня 2017 року (суддя Березовська І.В.), -

встановив:

У жовтні 2012 року заступник прокурора Київського району міста Харкова звернувся до суду з позовом в інтересах Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (надалі ПАТ «Укрексімбанк»), в обґрунтування якого зазначив, що 27 березня 2007 року між ПАТ «Укрексімбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Тімекс» (ТОВ «Тімекс») було укладено Генеральну угоду № 6807N4 з усіма змінами та доповненнями з загальним лімітом заборгованості 2 100 000 доларів США строком до 25 березня 2010 року. В рамках цієї Генеральної угоди між банком та позичальником укладено кредитний договір № 6807К17 від 27 березня 2007 року з усіма змінами та доповненнями до нього, відповідно до умов якого позичальнику відкрито мультивалютну кредитну лінію з лімітом заборгованості в розмірі 1 500 000 доларів США з кінцевим терміном погашення кредиту до 25 березня 2010 року; кредитний договір № 68608К21 від 06 жовтня 2008 року, з усіма змінами та доповненнями до нього, відповідно до умов якого позичальнику відкрито невідновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом кредитної заборгованості в розмірі 300 000 доларів США з кінцевим терміном погашення кредиту до 28 лютого 2010 року. В забезпечення виконання зобов'язання 27 березня 2007 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та Приватною фірмою «Яна» укладено іпотечний договір № 6807Z60, предметом якого є комплекс нежитлових будівель загальною площею 5188,60 кв. м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, АДРЕСА_1 та складається з літ. «А-1» - контрольно-пропускний пункт загальною площею 12,8 кв. м., літ. «Б-1» - гараж на п'ять боксів загальною площею 96,2 кв. м., літ. «В-1» - склад паливно-мастильних матеріалів загальною площею 17,4 кв. м., літ. «Д-3» - адміністративні приміщення загальною площею 1218,8 кв. м., літ. «Е-1» - ремонтно-виробничий корпус зі складом загальною площею 3578,8 кв. м., літ. «Ж-1» - склад загальною площею 264,6 кв. м., № 1 - огорожа. За домовленістю сторін загальна заставна вартість предмету іпотеки склала 4250000,00 грн.

В порушення умов іпотечного договору та без згоди банку на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 жовтня 2010 року було змінено адресу предмету іпотеки з буд АДРЕСА_1, та зареєстровано право власності на предмет іпотеки за ОСОБА_3, яка за договором купівлі-продажу від 10 грудня 2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В., реєстр № 3063, передала вказані нежитлові приміщення у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Посилаючись на те, що ТОВ «Тімекс» взяті на себе за кредитним договором зобов'язання не виконало, станом на 24 березня 2014 року виникла заборгованість: за кредитним договором № 6807К17 від 27.03.2007 року в розмірі 1 783 372,85 доларів США, що еквівалентно 18 184 161,26 грн. та заборгованість за комісією в розмірі 846,31 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за основним боргом в розмірі 1 598 912,54 доларів США, що еквівалентно 16 303 311,71 грн., прострочена заборгованість за процентами в розмірі 184 460,31 доларів США, що еквівалентно 1 880 849,55 грн., прострочена заборгованість за комісією в розмірі 846,31 грн.; за кредитним договором № 68608К21 від 06.10.2008 року - в розмірі 301 337,31 доларів США, що еквівалентно 3 072 585,88 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за основним боргом в розмірі 288 600,00 доларів США, що еквівалентно 2 942 709,90 грн., прострочена заборгованість за процентами в розмірі 12 737,31 доларів США, що еквівалентно 129 875,98 грн., а всього 2 084 710,16 доларів США, що еквівалентно 21 256 747,14 грн. та 846,31 грн. заборгованість за несплаченою комісією, з урахуванням уточнених позовних вимог, ПАТ «Укрексімбанк», просило визнати за ним право іпотеки та звернути стягнення на комплекс нежитлових будівель загальною площею 5188,60 кв. м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Затишшя, вул. Комунальна, № 22 (колишня адреса - Харківська область, Харківський район, АДРЕСА_1), який складається з літ. «А-1» - контрольно-пропускний пункт загальною площею 12,8 кв. м., літ. «Б-1» - гараж на п'ять боксів загальною площею 96,2 кв. м., літ. «В-1» - склад паливно-мастильних матеріалів загальною площею 17,4 кв. м., літ. «Д-3» - адміністративні приміщення загальною площею 1218,8 кв. м., літ. «Е-1» - ремонтно-виробничий корпус зі складом загальною площею 3578,8 кв. м., літ. «Ж-1» - склад загальною площею 264,6 кв. м., № 1 - огорожа що є предметом іпотеки за іпотечним договором № 6807Z60 від 27.03.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В. за реєстровим № 1568 із застосуванням способу реалізації, передбаченого ст. ст. 39, 41 Закону України «Про іпотеку» шляхом їх продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього Закону за початковою ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності на час проведення таких прилюдних торгів для задоволення кредиторських вимог АТ «Укрексімбанк», яке має вищий пріоритет щодо вказаного нерухомого майна у сумі 2 084 710,16 доларів США, що відповідно до офіційного курсу встановленого НБУ станом на 24.03.2014 року становить 21 256 747,14 грн. та 846,31 грн. заборгованості за несплаченою комісією.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10 квітня 2017 року позов задоволено. Визнано право іпотеки ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на комплекс нежитлових будівель, загальною площею 5188,60 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1), який складається з: літ."А-1" - контрольно-пропускний пункт загальною площею 12,8 кв.м.; літ. „Б-1" - гараж на п'ять боксів загальною площею 96,2 кв.м.; літ."В-1" - склад паливно-мастильних матеріалів загальною площею 17,4 кв.м.; літ. „Д-3" - адміністративні приміщення загальною площею 1218,8 кв.м.; літ. „Е-1"- ремонтно-виробничий корпус зі складом загальною площею 3578,8 кв.м.; літ. „Ж-1"склад загальною площею264,6 кв. м.,№1-огорожа, які є предметом іпотеки за іпотечним договором № 6807Z60 від 27 березня 2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В. за реєстровим № 1568. Звернуто стягнення на вказаний комплекс нежитлових будівель, загальною площею 5188,60 кв.м., із застосуванням способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону та ст. 39 Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною не нижче 5 712 600,00 грн., встановленою звітом про оцінку майна, складеного суб'єктом оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_6 станом на 21 березня 2017 року, для задоволення кредиторських вимог ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові, яке має вищий пріоритет щодо вказаного нерухомого майна, у розмірі заборгованості за кредитом та відсотками - 2 084 710 доларів США 16 центів США, що відповідно до офіційного курсу, встановленого НБУ станом на 24 березня 2014 становить 21 256 747 гривень 14 копійок та у розмірі заборгованості за несплаченою комісією за управління коштами - 846 гривень 31 копійка, яка складається: з заборгованості за кредитним договором № 6807К17 від 27березня 2007 року в розмірі 1 783 372,85 доларів США, що за офіційним курсом, встановленим НБУ станом на 24.03.2014 року, є еквівалентом 18 184 161,26 грн. та заборгованості за комісією 846,31 грн., до суми якої входить: прострочена заборгованість за основним боргом складає 1 598 912,54 доларів США, що за офіційним курсом, встановленим НБУ станом на 24 березня 2014 року, є еквівалентом 16 303 311,71 грн., прострочена заборгованість за процентами складає 184 460,31 доларів США, що за офіційним курсом, встановленим НБУ станом на 24 березня 2014 року, є еквівалентом 1 880 849,55 грн., прострочена заборгованість за комісією складає 846,31 гривень; заборгованості за кредитним договором №68608К21 від 06.10.2008 року, що складає 301 337,31 доларів США, що за офіційним курсом, встановленим НБУ станом на 24 березня 2014 року, є еквівалентом 3 072 585,88 грн., до суми якої входить: прострочена заборгованість за основним боргом складає 288 600,00 доларів США, що за офіційним курсом, встановленим НБУ станом на 24.03.2014 року, є еквівалентом 2 942 709,90 гривень, прострочена заборгованість за процентами складає 12737,31 доларів США, що за офіційним курсом, встановленим НБУ станом на 24березня 2014 року, є еквівалентом 129 875,98 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ПФ «Яна» на користь держави судові витрати у розмірі 943, 95 гривень з кожного.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування скарги зазначив, що відповідно до висновку експертизи № 412 від 23 жовтня 2016 року, проведеної у кримінальному провадженні, всі зображення підписів та рукописних записів у Генеральній угоді від 27 березня 2007 року, кредитних договорах від 27 березня 2007 року та 06 жовтня 2008 року, укладених між банком та ТОВ «Тімекс», відтворені способом струминного друку, а не пишучими приладами, зображення відтисків печаток також не нанесені печатними формами, а тому вказані договори, а відтак і договір іпотеки є недійсними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 27 березня 2007 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ТОВ «Тімекс» було укладено Генеральну угоду №6807N4, в рамках якої 27 березня 2007 року між тими самими сторонами укладено кредитний договір №6807К17 зі змінами та доповненнями, відповідно до умов якого ТОВ «Тімекс» відкрито мультивалютну кредитну лінію з лімітом заборгованості - еквівалент 1 500 000 доларів США, з кінцевим терміном погашення кредиту 25 березня 2010 року та кредитний договір №68608К21 від 06 жовтня 2008 року, відповідно до умов якого було відкрито невідновлювану відкличну кредитну лінію з лімітом кредитної заборгованості - 300 000 доларів США, з кінцевим терміном погашення кредиту 28 лютого 2010 року.

У зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе за вказаним кредитними договорами зобов'язань у позивальника утворилась заборгованість.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитними договорами, 27 березня 2007 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та Приватною фірмою «Яна» було укладено іпотечний договір №6807Z60, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Десятниченко О.В. за реєстровим № 1568, відповідно до умов якого, ПФ «Яна» передала позивачу в іпотеку нерухоме майно: комплекс нежитлових будівель, загальною площею 5 188,60 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Затишшя, вулиця Комунальна, будинок 20, та складається з: літ."А-1" - контрольно-пропускний пункт, загальною площею 12,8 кв.м.; літ. „Б-1" - гараж на п'ять боксів, загальною площею 96,2 кв.м.; літ."В-1" - склад паливно-мастильних матеріалів, загальною площею 17,4 кв. м.; літ. „Д-3" - адміністративні приміщення, загальною площею 1218,8 кв.м.; літ. „Е-1"- ремонтно-виробничий корпус зі складом, загальною площею 3578,8 кв.м.; літ. „Ж-1"-склад, загальною площею 264,6 кв.м.,№1 - огорожа про що свідчить іпотечний договір №6807Z60 від 27.03.2007 року. Вартість предмету іпотеки встановлена в розмірі 4250000 гривень.

Згідно з пунктом 1.3. зазначеного іпотечного договору право власності Іпотекодавця ПФ "Яна" на момент укладання Іпотечного договору підтверджувалося свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №б/н від 19 січня 2006 р., виданим виконкомом Кулінічівської селищної ради на підставі рішення виконкому Кулінічівської селищної ради № 598 від 14 грудня 2005 р., зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 31 січня 2006 року Комунальним підприємством "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" за реєстраційним №24535, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9710772 від 31січня 2006 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник ТОВ «Тімекс» належним чином взятих на себе за кредитними договорами зобов'язань не виконало, правовим наслідком чого є звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно, яке було неправомірно відчужено іпотекодавцем ПФ «Яна» на користь ОСОБА_3, а в подальшому на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1, у зв'язку з чим останні є належними відповідачами у справі.

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог статті 15 ЦПК України в редакції, яка була чинною на час ухвалення судового рішення, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Аналогічна норма міститься й у статті 19 ЦПК України, який набрав чинності 15 грудня 2017 року.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Частиною першою статті 1 та статтями 2, 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) було передбачено, що справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у яких сторонами є юридичні особи, розглядаються господарськими судами (стаття 20 у діючій редакції ГПК України)

Розгляд спорів між юридичними особами віднесено до компетенції господарського суду.

Не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства.

Оскільки у спорах, що виникають з кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи, то з урахуванням вищезазначених вимог ЦПК України при визначенні судової юрисдикції суди повинні керуватися тим, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства в разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичної особи - позичальника та юридичної особи - поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01 березня 2013 року вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Як убачається із матеріалів справи та не заперечується представником позивача, право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: с. Затишшя Харківського району Харківської області, вул. Комунальна, 22 і яке є предметом іпотеки, на підставі свідоцтва про право власності № 46787123 та свідоцтва № 46786916, зареєстровано 30 жовтня 2015 року за ПФ «Яна».

Фізичні особи відповідачі не є боржниками за кредитними договорами та не є іпотекодавцями.

Представнику ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» було роз'яснено процесуальне право заявити клопотання про витребування актуальної інформації щодо особи, за якою зареєстровано у встановленому законом порядку право власності на предмет іпотеки на час розгляду справи судом апеляційної інстанції, але представник позивача вказаним правом не скористався.

Отже, справа в частині позовних вимог юридичної особи - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»до юридичної особи ПФ - «Яна» про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та із закриттям провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»до ПФ «Яна».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 10 квітня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до Приватної фірми «Яна» про визнання права іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки закрити.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 квітня 2018 року

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

А.І. Овсяннікова