УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2018 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.,

при секретарі Грінкевич А.І.,

з участю сторін:

представника стягувача ОСОБА_1,

стягувача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Копитко Б.В.,-

в с т а н о в и в:

В липні 2017 року скаржник ОСОБА_3, через свого представника ОСОБА_1, звернувся до суду із скаргою в якій просить встановити незаконність рішення дій/бездіяльності державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Копитко Б.В. що полягає у порушенні прав боржника знати про відкрите відносно нього виконавче провадження, у порушенні права боржника на добровільність вселення стягувача згідно акту державного виконавця від 29 травня 2017 року про примусове вселення ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1 без участі у примусовому виконанні понятих і працівників поліції та неповідомлення про примусове вселення ОСОБА_3

Вимоги скарги мотивує тим, що 15 березня 2017 року державний виконавець Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Копитко Б.В. підписав постанову про відкриття виконавчого провадження № 53587737 на виконання виконавчого листа № 755/5984/14, виданого 24 лютого 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва про вселення ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1. Вважає, що державний виконавець не виніс дану постанову, а лише її підписав, оскільки не «виніс її дослівно». Вказує, що під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження була відсутня квитанція про оплату стягувачем авансового внеску в розмірі одного мінімального розміру заробітної плати. Крім того, виконавчий лист містить вказівку щодо вселення трьох фізичних осіб, відтак, стягувачами є три особи, а у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначена лише одна особа, що свідчить про те, що неповнолітні діти вселенню не підлягають. Зазначив, що матеріали виконавчого провадження містять кілька вимог державного виконавця, зокрема, від 07 червня 2017 року та від 19 червня 2017 року, проте, жодної з вказаних вимог скаржник не отримував, як і не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження. Державний виконавець після підписання постанови державного виконавця, а саме 15 березня 2017 року, надає боржнику строк добровільного виконання постанови, який закінчився 26 березня 2017 року, а не 29 травня 2017 року, та саме в цей день державний виконавець без отримання повідомлення про вручення боржником постанови і без залучення понятих у виконавчому провадженні, присутність яких є обов'язковою, виконав примусові дії, а саме вселення, порушуючи вимоги ч. 2 ст. 22 та ч. 4 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження».

В процесі розгляду скарги представник скаржника неодноразово надавав до суду заяви про уточнення та доповнення до скарги.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2017 року задоволено клопотання представника скаржника та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 09 лютого 2018 року провадження у справі відновлено.

Представник скаржника в судовому засіданні первісні вимоги скарги підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

Суб`єкт оскарження в судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення на скаргу в яких вказує на те, що дана скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного. 15 березня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53587737 про примусове виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва про вселення ОСОБА_2 з неповнолітніми дітьми в квартиру АДРЕСА_1. Копія вказаної постанови направлена сторонам, конверт повернувся до відділу в зв'язку з закінченням терміну зберігання, а тому боржник вважається таким, що повідомлений про відкриття виконавчого провадження. Пунктами 2 та 3 вказаної постанови встановлено необхідність виконання рішення суду боржником протягом 10 робочих днів та стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 6 400,00 грн. 29 травня 2017 року державним виконавцем проведено перевірку самостійного виконання рішення суду боржником у 10 денний строк, однак боржником рішення суду не виконано, що підтверджується відповідним актом. 07 червня 2017 року державним виконавцем винесено вимогу, якою на 20 червня 2017 року на 15 год. 00 хв. призначено виконавчі дії, вказане повідомлення направлено сторонам. 19 червня 2017 року у зв'язку з відсутністю підтвердження отримання боржником вимоги, державним виконавцем винесено вимогу та перенесено виконавчі дії щодо примусового виконання рішення суду на 27 червня 2017 року на направлено сторонам, однак, конверт повернувся до відділу в зв'язку з закінченням терміну зберігання. 23 червня 2017 року представником боржника подано заяву про відкладення проведення виконавчих дій в зв'язку з несвоєчасним отриманням постанови про відкриття виконавчого провадження, в зв'язку з чим 27 червня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкладення виконавчих дій на 03 липня 2017 року та направлено сторонам. 29 червня 2017 року до відділу надійшла заява стягувача про призначення виконавчих дій щодо примусового виконання рішення суду на 01 серпня 2017 року. 03 липня 2017 року до відділу надійшла заява боржника про зупинення виконавчого провадження, відповідь на яку було направлено боржнику 14 липня 2017 року. 28 липня 2017 року державним виконавцем винесено вимогу про призначення виконавчих дій щодо перевірки самостійного виконання рішення суду боржником на 31 липня 2017 року на 18 год. 00 хв. та направлено сторонам, конверт повернуся до відділу за закінченням терміну зберігання. Крім того, державним виконавцем в телефонному режимі повідомлено представника боржника про проведення вказаної виконавчої дії. 28 липня 2017 року державним виконавцем винесено вимогу про те, що у разі встановлення, під час проведення виконавчих дій 31 липня 2017 року щодо перевірки самостійного виконання рішення суду боржником, що рішення суду боржником не виконано, 01 серпня 2017 року о 16 год. 00 хв. будуть проведені виконавчі дії щодо примусового виконання рішення суду та направлено сторонам, конверт повернуся до відділу за закінченням терміну зберігання. 31 липня 2017 року державними виконавцем встановлено невиконання вимоги про добровільне виконання рішення суду, про що складено відповідний акт. 31 липня 2017 року представником боржника подано заяву про відвід державного виконавця, відповідь направлено на адресу боржника за № 51997. 01 серпня 2017 року Службі у справах дітей направлено вимогу державного виконавця про забезпечення присутності представника під час здійснення виконавчих дій 01 серпня 2017 року. 01 серпня 2018 року державним виконавцем, у присутності понятих та працівників поліції, рішення суду виконано, про що складено відповідний акт. Цього ж дня, на адресу відділу надійшла заява представника боржника про відстрочення примусового виконання рішення суду, відповідь на яку було направлено за № 17145. 10 серпня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та виведення постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у окреме виконавче провадження.

Зацікавлена особа в судовому засіданні заперечує проти задоволення скарги, вказала на те, що в постанові про відкриття виконавчого провадження присутні всі обов'язкові елементи, передбачені нормами законодавства, а тому постанова про відкриття виконавчого провадження винесена правомірно та відповідно до вимог законодавства. Крім того, так як виконавче провадження було відкрито, це свідчить про оплату авансового внеску стягувачем. Вказує на те, що твердження боржника про його неповідомлення про відкриття виконавчого провадження та виконання виконавчих дій є незаконним і незрозумілим, оскільки зроблений з метою затягування виконання рішення суду про вселення. Щодо вселення до спірного житлового приміщення лише стягувача без його неповнолітніх дітей вказує на те, що на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди не потрібно. Під час вселення, що було проведено 01 серпня 2017 року, були присутні працівники поліції та поняті, які підписали акт про вселення, а боржником були змінені замки на вхідних дверях, що призвело до необхідності виклику спеціаліста, який відкрив замки, що призвело до додаткових витрат з боку стягувача.

Суд, вислухавши пояснення представника скаржника, зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17 лютого 2017 року), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що 14 березня 2017 року ОСОБА_2 звернулася на адресу начальника Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ м. Києва Хорішко О.О. про прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 755/5984/14-ц від 24 лютого 2017 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, про вселення. На виконання вказаної заяви, ОСОБА_2 подала виконавчий лист, квитанцію про сплату авансового внеску та довідку з її банківськими реквізитами (а.с. 78).

Посилання скаржника на неоплату стягувачем авансового внеску не знайшла свого підтвердження, оскільки в матеріалах справи міститься копія квитанції про оплату ОСОБА_2 авансового внеску (а.с. 81).

Згідно ст. 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 30 вересня 2016 року № 1302/29432, постанова як окремий документ містить такі обов'язкові реквізити: 1) номер виконавчого провадження; 2) вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; 3) резолютивну частину із зазначенням прийнятого виконавцем рішення; 4) строку і порядку оскарження постанови.

Так, досліджена в судовому засіданні копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 15 березня 2017 року, винесена державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Копитко Б.В., містить всі реквізити, які вказані в Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17 лютого 2017 року)» у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За змістом ч. 3 ст. 431 ЦПК України, виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17 лютого 2017 року), у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.

У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

За нормою ст. 47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Неповнолітні діти віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільно-процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Згідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17 лютого 2017 року), діти та особи, визнані судом недієздатними, реалізують свої права та виконують обов'язки, пов'язані з виконавчим провадженням, відповідно до вимог закону через своїх законних представників.

Згідно ч. 2 ст. 65 ЖК Української РСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім»ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що державним виконавцем правомірно винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, які діє в інтересах дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_3, які діють також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням на підставі виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 24 лютого 2017 року, неповнолітні діти реалізували своє право на вселення в жиле приміщення через свого законного представника - ОСОБА_2

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17 лютого 2017 року), виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17 лютого 2017 року), виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 5. ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17 лютого 2017 року), боржник зобов'язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17 лютого 2017 року), виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За змістом ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17 лютого 2017 року), виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17 лютого 2017 року), за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Судом встановлено, що 15 березня 2017 року державний виконавець Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Копитко Б.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 53587737 про виконання виконавчого листа № 755/5984/14, виданого 24 лютого 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва про вселення ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 із зазначенням виконання рішення суду протягом десяти робочих днів (а.с. 5).

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17 лютого 2017 року), копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно супровідного листа, 15 березня 2017 року сторонам направлена копія постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с. 179).

20 червня 2017 року вказана постанова направлена на адресу скаржника рекомендованим листом (а.с. 178).

Згідно ч. 1 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17 лютого 2017 року), державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувача. У разі невиконання боржником рішення про вселення стягувача самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Актом державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Копитко Б.В. від 29 травня 2017 року встановлено, що рішення суду боржником у строк для самостійного виконання не виконано, ОСОБА_2 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в квартиру АДРЕСА_2 не вселено, оскільки боржником не надано доступу до даної квартири (а.с. 6).

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17 лютого 2017 року), державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового вселення, під час виконання рішення про вселення не є перешкодою для вселення стягувача.

07 червня 2017 року за № 5 вих. № 8323, державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Копитко Б.В. винесена вимога про проведення виконавчих дій щодо примусового виконання виконавчого листа № 755/5984/14 від 24 лютого 2017 року 20 червня 2017 року о 15 год. 00 хв., вказана вимога направлена рекомендованим листом на адресу боржника 20 червня 2017 року.

19 червня 2017 року за № 5 вих. № 9633, державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Копитко Б.В. винесена вимога про проведення виконавчих дій щодо примусового виконання виконавчого листа № 755/5984/14 від 24 лютого 2017 року 27 червня 2017 року в зв'язку з відсутністю підтвердження отримання боржником вимоги державного виконавця від 07 червня 2017 року.

Згідно ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17 лютого 2017 року), за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

23 червня 2016 року представник ОСОБА_3 звернувся на адресу державного виконавця з заявою про відкладення примусового виконання у виконавчому провадженні, оскільки 23 червня 2017 року ним отримано постанову про відкриття виконавчого провадження.

Постановою державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Копитко Б.В. від 27 червня 2017 року відкладено проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 755/5984/14, виданого 24 лютого 2017 року (а.с. 97).

29 червня 2017 року ОСОБА_2 звернулася з заявою на адресу в.о. начальника Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про виконання рішення суду (а.с. 98).

03 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про зупинення виконавчого провадження до вирішення питання про виправлення описки у виконавчому листі (а.с. 99), на що отримав відповідь про відмову в задоволенні даної заяви, оскільки підстав для зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 53587737 відсутні (а.с. 103-104).

Актом державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Копитко Б.В. від 28 липня 2017 року повідомлено у телефонному режимі представника боржника про проведення виконавчих дій 31 липня 2017 року о 18 год. 00 хв. (а.с. 105).

Крім того, 28 липня 2017 року за № 44359 державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Копитко Б.В. винесена вимога про проведення виконавчих дій щодо примусового виконання виконавчого листа № 755/5984/14 від 24 лютого 2017 року 31 липня 2017 року о 18 год. 00 хв., вказана вимога направлена рекомендованим листом на адресу боржника 28 липня 2017 року (а.с. 166-167).

28 липня 2017 року за № 44364 державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Копитко Б.В. винесена вимога, у разі встановлення під час проведення виконавчих дій щодо перевірки самостійного виконання виконавчого листа 31 липня 2017 року факту невиконання боржником рішення суду у строк для самостійного виконання, державним виконавцем 01 серпня 2017 року о 16 год. 00 хв. будуть проводитися виконавчі дії щодо примусового виконання виконавчого листа про вселення ОСОБА_2 з неповнолітніми дітьми в квартиру АДРЕСА_3, копія даної вимоги направлена на адресу ОСОБА_3 28 липня 2017 року (а.с. 109-110).

Актом державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Копитко Б.В. від 31 липня 2017 року встановлено, що виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_4 встановлено, що рішення суду боржником у строк для самостійного виконання не виконано, стягувач ОСОБА_2 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в квартиру АДРЕСА_2 не вселено, доступ до вказаної квартири не надано (а.с. 112). Вказаний акт складено за участю понятих та представника боржника.

Згідно ч. 2 ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17 лютого 2017 року), для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом.

Вимогою виконавця від 01 серпня 2017 року за № 44652 забезпечена участь представника Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації 01 серпня 2017 року о 16 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_4 на виконавчих діях щодо примусового виконання виконавчого листа № 755/5984/14.

За змістом ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17 лютого 2017 року), присутність понятих є обов'язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов'язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Актом державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Копитко Б.В. від 01 серпня 2017 року, складеним у присутності понятих ОСОБА_10, ОСОБА_11, головного спеціаліста ССД Дніпровської РДА у м. Києві рішення суду фактично та в повному обсязі виконано, ОСОБА_2 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вселено в квартиру АДРЕСА_3, боржник на виконавчі дії не з'явився, про дату та час проведення виконавчих дій повідомлявся (а.с. 124).

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17 лютого 2017 року), виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

10 серпня 2017 року державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Копитко Б.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пункт 5 ч. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачає, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв'язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Копитко Б.В. здійснені всі дії, необхідні для примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2015 року про вселення ОСОБА_2 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в АДРЕСА_5, а тому не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Копитко Б.В., зацікавлена особа: ОСОБА_2

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1, 4, 14, 16, 18, 19, 22, 28, 32, 39, 67 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 17 лютого 2007 року), ст. 65 ЖК Української РСР, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», ст.ст. 47, 353-355, 431, 447 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Копитко Б.В. відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текс ухвали складений 20 лютого 2018 року.

Суддя Н.О. Яровенко