Справа № 353/1117/17
Провадження № 2/353/65/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.

з участю секретаря судовго засідання - Мороз М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Тлумач цивільну справу за позовом ОСОБА_2, яка за дорученням представляє інтереси ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся в суд з позовною заявою, вимоги якої уточнила 22.02.2018 року, в якій зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.12.2014 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.12.2014 року позивачу ОСОБА_3 та його батькові ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,25 га призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 Позивач прийняв спадщину за законом, оскільки проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також 20.02.2017 року позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 уклали договір про розподіл спадкового майна, згідно якого 1/3 частина домоволодіння та земельна ділянка, що належали спадкодавцю перейшли позивачу ОСОБА_3 В нотаріальному порядку позивачу відмовлено у оформленні спадщини за законом, оскільки вказану земельну ділянку передано двом співвласникам ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у спільну сумісну власність і частки за життя спадкодавця не виділені.

У зв'язку з вищевказаним, представник позивача просить суд визначити, що частки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку становили по 1/2 частині кожному, та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,25 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6

Позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, однак у заяві про уточнення позовних вимог представник позивача просила розгляд справи провести без її участі та без участі позивача.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, до суду направила письмову заяву, у якій вказала, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просила розгляд справи провести без її участі.

15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України та згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції 15.12.2017 року, встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Оскільки провадження по даній справі було відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти після набрання чинності даної редакції ЦПК України, тобто з 15 грудня 2017 року.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_3 (позивач) та ОСОБА_6, згідно копії свідоцтва про право власності від 11.12.2014 року серії НОМЕР_2 (а.с. 5) та копії витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.12.2014 року (а.с. 6), належало на праві приватної спільної сумісної власності земельна ділянка площею 0,25 га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3. Дані обставини також підтверджуються копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20.02.2017 року (а.с. 7-8). Згідно довідки Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 486 від 24.07.2017 року встановлено, що на підставі рішення 21 сесії 6-го демократичного скликання Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 248 від 15.05.2014 року вул. Москальова у с. Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області перейменовано на вул. Шевченка без зміни поштових номерів житлових будинків та споруд (а.с. 15).

Згідно копій свідоцтв про народження позивача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4. їх батьками вказано ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (а.с. 16, 40). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 24.06.2016 року відповідач ОСОБА_4. 10.05.1980 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище ОСОБА_5 (а.с. 42). 10.03.1999 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (відповідач) було розірвано та їй було залишено шлюбне прізвище ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 41).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 (батько) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). ОСОБА_8 (мати) померла ще ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Позивач ОСОБА_3 прийняв спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_6, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини по АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 11). Також відповідач ОСОБА_4 прийняла спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_6, оскільки у шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 34).

Крім цього, між ОСОБА_3 (позивач) та Слободян М.В., як спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 (батько), було укладено договір про розподіл спадкового майна від 20.02.2017 року, згідно якого до ОСОБА_3 (позивач) переходить 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1, та земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована по АДРЕСА_2, а до ОСОБА_4 (відповідач) переходить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Живачівська», розміром 78,40 в ум.кад.га, розташована в с. Живачів Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 13).

Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 246/2016 від 10.06.2016 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. після смерті ОСОБА_6 (а.с. 33-60), з якої вбачається, що ОСОБА_3 (позивач) та ОСОБА_4 (відповідач) є єдиними спадкоємцями в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає.

Однак, позивачу ОСОБА_3 в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на 1/2 частину земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована по АДРЕСА_2, оскільки вказана земельна ділянка передана ОСОБА_3 (позивач) та ОСОБА_6 (батько) у спільну сумісну власність і частки за життя спадкодавця не виділені, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 228/02-31 від 27.03.2017 року (а.с. 12).

Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом.

Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Частиною 1 статті 355 ЦК України визначено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3-5 ст. 89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до п. 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 15.05.2013 року у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/2».

Враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що суду не було надано доказів та не було встановлено обставин щодо зменшення чи збільшення часток співвласників у такому спірному майні, суд приходить до висновку, що частка померлого ОСОБА_6 в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку становила 1/2 частину, а частка позивача ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку також становить 1/2 частину.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу ОСОБА_3 слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 466,12 грн.

На підставі ст.ст. 316-319, 355, 368, 370, 391, 392, 1216 - 1222, 1226, 1268 ЦК України, ст. 89 ЗК України, керуючись ст. ст. 13, 82, 142, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов, з урахуванням уточнених позовних вимог, задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,25 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_3, становила 1/2.

Визначити, що частка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,25 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_3, становить 1/2.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителем АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, право власності 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_3, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6.

Повернути позивачу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, сплачений ним по квитанцях № 17 від 22.11.2017 року та № 22 від 21.11.2017 року судовий збір в розмірі 50 відсотків, а саме в загальній сумі 446 (чотириста сорок шість) гривень 12 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Н.І. Лущак