Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3194/17
Провадження №: 2/332/102/18
14 лютого 2018 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді Безлер Л.В.,
при секретарі Жечевій А.В.,
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Заводського районного суду м.Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування будинком, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування будинком. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що на праві приватної власності на підставі договору купівлі продажу від 20.11.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4, йому належить житловий будинок № 134 по вулиці Демократичній в м. Запоріжжі. В даному житловому будинку зареєстровані 5 осіб, а саме позивач ОСОБА_2, його дружина ОСОБА_5, сини ОСОБА_6, ОСОБА_7 та колишня дружина сина ОСОБА_3. З 2013 року по теперішній час відповідач не проживає у спірному житловому будинку, оскільки поїхала до батьків в Росію, шлюб розірвано. Реєстрація відповідача в житловому будинку перешкоджає позивачу у користуванні житловим будинком та призводить до того, що він має сплачувати додаткові витрати за комунальними послугами за зареєстровану, але не проживаючу особу . Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в спірному житловому будинку більш ніж 6 місяців, не сплачує комунальні послуги, та не несе ніяких витрат з утримання житла, вона відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, може бути визнана такою, що втратила право користування цим житловим приміщенням. В позові позивач просить суд, визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком № 134 по вулиці Демократичній в м. Запоріжжі.
Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявилась по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи відповідач була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, у звязку з чим, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечувала.
Представник третьої особи в судове засідання не зявилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку № 134 по вулиці Демократичній в м. Запоріжжі на праві приватної власності на підставі договору купівлі продажу від 20.11.2009 року посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4І (а.с.12) та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.13). В даному житловому будинку зареєстровані 5 осіб, а саме позивач ОСОБА_2, його дружина ОСОБА_5, сини ОСОБА_6, ОСОБА_7 та колишня дружина сина ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1- ЖС № 050670 виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану запорізького міського управління юстиції України 29.03.2008 року. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.10.2016 року (а.с.39). З 2013 року по теперішній час відповідач не проживає у спірному житловому будинку. З інформації, наданої адресно-довідковим підрозділом УДМС в Запорізькій області вбачається, що відповідач ОСОБА_3 з 2012 року до теперішнього часу значиться зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21). Реєстрація відповідача в житловому будинку перешкоджає позивачу у користуванні житловим будинком та призводить до того, що він має сплачувати додаткові витрати за комунальні послуги за зареєстровану, але не проживаючу особу.
У відповідності зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причинах понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців, лише у випадках спеціально передбачених діючим житловим законодавством України. Перелік цих випадків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_2 та підтвердила, що дійсно відповідач ОСОБА_3 з 2013 року не проживає у житловому будинку за адресою м. Запоріжжя, вулиця Демократична, будинок № 134 , оскільки поїхала до матері в Росію і більше не поверталась. Позивач не чинив перешкод у проживанні відповідача в будинку, речей відповідача в будинку немає.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що вона продала позивачу житловий будинок за адресою м. Запоріжжя, вулиця Демократична, будинок № 134. З моменту оформлення договору купівлі продажу будинку та по теперішній час вона спілкується з позивачем, неодноразово буває в гостях у позивача, та обізнана про те, що відповідач не проживає в спірному житловому будинку з 2013 року, речі відповідача в будинку відсутні.
Відповідно п. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений факт того, що вона без поважних причин не проживає в спірній квартирі понад 6 місяців, втратила до цього житла будь-який інтерес, оскільки взагалі до будинку не приходить, житлово-комунальні послуги не сплачує. Таким чином, всі зазначені дії відповідача свідчать про те, що вона не ставиться до вказаного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, в звязку з чим вона може бути визнана такою, що втратила право користування ним. При цьому суд враховує, що відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, не скористалась своїми правами сторони в процесі і не надала суду жодного з доказів, що спростовують доводи позивача, а відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову щодо визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 12, 263-265, 280-284, 288 ЦПК України, ст. ст. 71,72 ЖК України, ст.ст. 317, 391,405 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування будинком - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком № 134 по вулиці Демократичній в м. Запоріжжі.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя Л.В.Безлер