Р І Ш Е Н Н Я№ 127/25001/18

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2018 р.Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Венгрин О.О.,

секретар - Горденко Г.О.,

за участі представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 України в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області, третя особа - Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці, про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 України в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області, третя особа - Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці, про відшкодування шкоди, мотивуючи його тим, що з січня 2015 р. він, як суддя у відставці, отримує в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці щомісячне довічне грошове утримання. Відповідно до абз. 1 п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України з січня 2015 р. по лютий 2018 р. включно Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці відрахувало з щомісячного довічного грошового утримання позивача податок з доходів фізичних осіб. За зазначений період розмір утриманого податку становить 92678,60 грн. Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2018 р. №1-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України положення абз. 1 п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України. Внаслідок незаконного утримання коштів з щомісячного довічного грошового утримання йому спричинено збитки (шкода) на зазначену суму, просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 92678,60 грн шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним. (а.с. 1-4)

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в заяві зазначив, що позов підтримує. (а.с. 53)

Представник відповідача ОСОБА_1 позов не визнав, пояснив, що положення абз. 1 п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання визнані неконституційними 27.02.2018 р., саме з цієї дати припинено відрахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору з довічного грошового утримання позивача. Обов'язкові податки та збори не є збитками в розумінні ЦК України та не підлягають відшкодуванню внаслідок визнання абз. 1 п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України неконституційним. Крім того, вважає, що ОСОБА_3 Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області є у спорі неналежним відповідачем. Просить в задоволенні позову відмовити. Подав відзив на позов. (а.с.19-23)

Представник третьої особи - Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. (а.с.71) Подав пояснення на позов, в яких просить відмовити в задоволенні позову. (а.с. 57-61)

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі постанови Верховної Ради України №59-VIII від 25.12.2014 р. наказом голови Апеляційного суду Вінницької області №166/2-06 від 30.12.2014 р. ОСОБА_2 виведено зі штату суддів Апеляційного суду Вінницької області у зв'язку з поданням заяви про відставку, що підтверджується письмовим доказом- копією трудової книжки ОСОБА_2 (а.с. 5-8)

З січня 2015 р. позивач ОСОБА_2, як суддя у відставці, отримує в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці щомісячне довічне грошове утримання.

З інформаційного листа Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці №3007/11-32-2/05 від 30.08.2018 р. вбачається, що з січня 2015 р. по серпень 2018 р. включно ОСОБА_2 нараховано 1042957,29 грн довічного грошового утримання, з січня 2015 р. по лютий 2018 р. включно утримано 92678,60 грн податку на доходи фізичних осіб. (а.с. 9-10)

Тобто, з довічного грошового утримання позивача ОСОБА_2 з січня 2015 р. по лютий 2018 р. включно утримано 92678,60 грн податку на доходи фізичних осіб.

Підставою для утримання зазначених виплат стали зміни до абз. 1 п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 ПК України, які були внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 р. №1166-VІІ, за яким до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України. Закони та інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2018 від 27.02.2018 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абз. 1 п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У зазначеному рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що встановлення Верховною Радою України у законодавстві України оподаткування пенсій та зміни суми, з якої починається таке оподаткування, суперечить таким елементам конституційного принципу верховенства права, як правова визначеність, правова передбачуваність, правомірні очікування та справедливість, тому положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України не відповідає частині першій статті 8 Конституції України.

Положення абз.1 пп.164.2.19 п.164.2 ст.164 ПК України втратили чинність 27.02.2018 р. (з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України).

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Верховний Суд України у постанові №6-237цс16 від 18.05.2016 р. зазначив, що збитки полягають не в реальних втратах особи, яких вона зазнала або зазнає, а в тих доходах, які позивач недоотримав або недоотримає внаслідок порушення його цивільного права.

Отже, утримані з щомісячного довічного грошового утримання позивача ОСОБА_2 кошти (податок з доходів фізичних осіб) з січня 2015 р. по лютий 2018 р. включно в розмірі 92678,60 грн є збитками в розумінні ст. 22 ч. 2 ЦК України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 1175 ЦК України передбачає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

Згідно ст. 25 Бюджетного кодексу України казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності (п. 35 п.п.3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. №845).

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 України в особі Управління Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди обґрунтований, потрібно стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь позивача ОСОБА_2 92678,60 грн у відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Керуючись ст.ст. 22,1175 ЦК України,

ст. 25 БК України,

Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2018 від 27.02.2018 р.,

ст.ст. 13, 77-79, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_2 92678 (дев"яносто дві тисячі шістсот сімдесят вісім) грн 60 коп. у відшкодування шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня складення повного рішення до Вінницького апеляційного суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1;

відповідач ОСОБА_3 Україна в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Вінниці Вінницької області, , м. Вінниця, вул. Замостянська, 7;

третя особа Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці, , м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7.

Повне рішення виготовлено 23.11.2018 р.

Суддя О.О.Венгрин