Провадження № 2-ві/638/1/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Штих Т.В. при секретарі Вакула І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 та ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 лютого 2018 року щодо відводу судді Лазюк С.В. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, про поновлення порушеного права, зобовязання Харківської міської ради вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дзержинського районного суду знаходиться вказана цивільна справа.

Справа перебуває в провадженні судді Лазюк С.В.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Лазюк С.В. Відповідно до ухвали від 20 лютого 2018 року суддею Лазюк С.В. вказана заява визнана необґрунтованою, вказана заява була передана іншому судді для її розгляду, провадженні у справі зупинено до вирішення питання про відвід.

В судовому засіданні позивача вказав, що наявні обставини, які виключають можливість розгляду суддею Лазюк С.В. вказаної справи, так як він має обґрунтовані сумніви в обєктивності судді Лазюка С.В. при розгляду вказаної справи. Крім того послався, що суддя Лазюк С.В. вже висловив своє ставлення до позовних вимог позивача, ухваливши 24 березня 2014 року рішення та відмовивши в задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні додав перелік публікацій, які на його думку можуть свідчити про упередженість судді Лазюка С.В. при розгляді його справи.

Вислухавши думку позивача у справі, вивчивши надані матеріали, суд вважає вказану заяву про відвід такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», якою визначено дві вимоги щодо безсторонності суду: по-перше бути об'єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об'єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву в його безсторонності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Також, у рішеннях «Білуха проти України» від 09.11.2006 року, «Ветштайн проти Швейцарії» від 28.10.1998 року ЄСПЛ наголошує, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

За пунктом 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету ОСОБА_2 Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв'язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Суддя під час здійснення судочинства зобов'язаний бути неупередженим та незалежним, не повинен виявляти будь-якої упередженості та особистих переконань керуватися під час прийняття рішення лише вимогами закону та фактами, які ним встановлені.

Аналізуючи викладені в заяві посилання позивача доводи, суд приходить до висновку про доведеність вказаних обставин.

Суд, звертає увагу на те, що правосуддя здійснюється на засадах верховенства права та забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України.

Відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Вимога мотивувати відвід означає, що особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обєктивні обставини, з якими вона повязує необхідність усунення судді від участі в даному провадженні.

Доводи ОСОБА_1 найшли своє часткове підтвердження, за виключенням твердження про розгляд іншої справи за позовом ОСОБА_1, та ухвалення рішення від 24 березня 2014 року, так як відповідно до ч.4 ст. 36 ЦПК України вказана обставина не може бути підставою для відводу, тому суд вважає, що заява про відвід мотивована, а суддя Лазюк С.В. повинен бути відведений від розгляду вказаної справи.

Керуючись ст. ст. 36-41 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 щодо відводу судді Лазюк С.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, про поновлення порушеного права, зобовязання Харківської міської ради вчинити певні дії, № 638/13288/14-ц,2/638/1300/18.

Відвести суддю Лазюка С.В. від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, про поновлення порушеного права, зобовязання Харківської міської ради вчинити певні дії, № 638/13288/14-ц,2/638/1300/18.

Передати вказану справу для виконання вимог ст.ст. 33,41 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Штих Т.В.