ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4375/18 Номер провадження 22-ц/814/428/18Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

в с т а н о в и в :

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із даним позовом. Вказувала, що має з ОСОБА_2 спільну дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначала, що відповідач добровільно кошти на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі, яка дорівнює 3 000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08 червня 2015 року.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 серпня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3 000 гривень щомісячно, починаючи з 08 червня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання стягнення на користь держави судового збору.

Рішення оскаржив відповідач, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким стягнути з нього аліменти на дитину в твердій грошовій сумі, яка дорівнює 972 грн. щомісячно, починаючи з 07 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що позивачем не було доведено його ухилення від утримання дитини, а тому стягнення аліментів за минулий період є безпідставним. Крім того, вважає надмірною суму присуджених до сплати аліментів.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з підстав, передбачених п.п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Октябрського районного суду міста Полтаві від 21 червня 2017 року встановлений факт спільного проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_3 однією сім'єю, як жінки та чоловіка, без реєстрації шлюбу з 01 вересня 2006 року.

Сторони мають спільну неповнолітню донькуОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнаючи заявлений позивачем розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання доньки обґрунтованим, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач має змогу надавати допомогу у такій сумі.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідо до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи спір, судом першої інстанції було встановлено, що відповідач є працездатним, отримує дохід та має можливість сплачувати аліменти на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі.

При цьому судом було вірно враховано, що на утриманні відповідача немає інших осіб, які перебувають від нього у фінансовій залежності, у зв'язку з відсутністю самостійного доходу.

Доводи апеляційної скарги, що стягувана судовим рішенням тверда грошова сума перевищує встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум на дитину відповідного віку - не спростовують висновків місцевого суду.

Так, частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, батьки зобов'язанні матеріально забезпечити дитину на рівні їх індивідуальних фінансових можливостей.

Позивачем подано до суду докази фінансової можливості надавати допомогу дитині, зокрема, докази здійснення підприємницької діяльності за межами України.

Відповідач на спростування тверджень позивача не надав суду доказів, які б свідчили, що присуджений до сплати розмір аліментів становить для нього надмірний тягар.

Таким чином, враховуючи матеріальне становища відповідача, відсутність на його утриманні інших осіб, та зважаючи на рівність не лише прав, а й обов'язків батьків утримувати неповнолітніх дітей, колегія суддів вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини визначений судом першої інстанції розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду щодо наявності підстав для стягнення аліментів за три роки до дня пред'явлення позову.

Так, аналіз статті 191 СК України свідчить, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині.

Колегія суддів зважає на ту обставину, що позивачкою не доведено, що нею вживались заходи, щодо одержання аліментів, але вона не змогла їх отримати у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати, а тому у задоволенні вимоги про стягнення аліментів за минулий час слід відмовити з підстав недоведеності.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, змінивши оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині визначення дати, з якої слід стягувати присуджену суму аліментів.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381, 384 ЦПК України, апеляційній суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 серпня 2018 року змінити, вказавши, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню аліменти на доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3 000 гривень щомісячно, починаючи з 08 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді: Л. І. Пилипчук

О. В. Чумак