Єдиний унікальний номер 242/1355/16-ц Номер провадження 22-ц/775/419/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Санікової О.С., Соломахи Л.І.,

розглянувши в письмовому провадженні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22 грудня 2017 року в справі номер 242/1355/16-ц, ухваленого судом у складі головуючого судді Черкова В.Г. у місті Селидове Донецької області, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про відшкодування шкоди, завданої майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Селидівського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1, АТ «СК «ОХА Страхування» про відшкодування шкоди, завданої майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14.02.2015 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем Toyota «Venza», реєстраційний номер НОМЕР_1, при русі заднім ходом за адресою: м. Київ, вул. Ватутіна, б.2Т, здійснила зіткнення та пошкодження автомобілю Mersedes-Benz «Viano», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3

Внаслідок вказаного правопорушення, було складено адміністративний протокол АПІ 200270 за ст. 124 КУпАП.

За договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальність власника Toyota «Venza», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_1, застрахована в АТ «СК «ОХА Страхування» - поліс №АІ6757787 від 11.09.2014 , відповідно до якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 50000,00 грн.

13.07.2015 року АТ «СК «ОХА Страхування» було відшкодовано ОСОБА_3 суму в розмірі 41055,55 грн. Згідно висновку №865/27-16 від 15.02.2016 року експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Mersedes-Benz «Viano», реєстраційний номер НОМЕР_2, вартість відновлюваного ремонту автомобіля на дату його пошкодження 14.02.2015 року становить 184951,43 грн., вартість матеріального збитку з технічної точки зору становить 67685,51 грн.

Після ДТП, автомобіль Mersedes-Benz «Viano», реєстраційний номер НОМЕР_2, на евакуаторі був транспортований до місця здійснення ремонту. Витрати на евакуацію склали 425 грн.

Таким чином, в зв`язку з тим, що ліміт страхової відповідальності полісом обмежений, позивач вважає, що витрати на евакуацію підлягають до стягнення з відповідача ОСОБА_1 Вартість проведення автотоварознавчого дослідження становить 2500,00 грн., яку сплатив позивач.

Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача АТ «СК «ОХА Страхування» на його користь матеріальну шкоду в розмірі 8944,45 грн.; з відповідачки ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 134951,43 грн., витрати на евакуацію транспортного засобу в розмірі 425,00 грн.; кошти, витрачені на проведення ПП «ЕКОРТ» автотоварознавчого дослідження, в розмірі 2500,00 грн., а також 25,00 грн., як дохід від прийому зазначеного платежу; судові витрати на правову допомогу в розмірі 18000,00 грн. та судовий збір в розмірі 1924,05 грн.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 22 грудня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про відшкодування шкоди, завданої майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 143895,88 грн., витрати на евакуацію транспортного засобу після ДТП - 425,00 грн., витрати на проведення ПП «ЕКОРТ» автотоварознавчого дослідження в розмірі 2500, 00грн., дохід від прийому зазначеного платежу 25,00 грн., судовий збір в розмірі 1713,99 грн., а всього - 148559,87 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодилась ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22 грудня 2017 року та в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з невідповідністю висновків обставинам справи та з порушенням норм процесуального права або неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що справа фактично розглядалась за правилами старої редакції ЦПК, судом не винесена ухвала про перехід на розгляд справи за вимогами ЦПК у новій редакції.

Вимоги позивача до ОСОБА_1 в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди та судових витрат є безпідставними, а в частині стягнення витрат на евакуацію автомобіля і автотоварознавче дослідження - незаконними.

Вважає, що відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов'язання з приводу відшкодування завданої шкоди у межах ліміту страхової відповідальності покладається законодавцем на страховика. Ліміт відповідальності страховика становить 50000,00 грн.

Зазначає, що позивач, підписавши заяву про страхове відшкодування від 19.06.2015 року, виразив свою згоду з розміром витрат на відновлення пошкодженого майна в розмірі 118947,10 грн. з урахуванням коефіцієнту зносу - 0,70. і не наполягав на проведенні експертизи пошкодженого майна.

Тому, вважає посилання позивача на висновок автотоварознавчого дослідження №865/27-16 від 15.02.2016 року безпідставним, а вартість ремонту за цим висновком є необґрунтованим.

Крім того, посилаючись на п. 34.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначає, що відшкодування витрат на проведення експертизи є зобов'язанням страховика, а не відповідачки.

За таких обставин, вважає, що суд безпідставно звільнив страхову компанію від відповідальності за страховим випадком і посилання суду на виконання нею зобов'язань по відшкодуванню матеріальної шкоди не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII,) якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що згідно довідки №57868473 про дорожньо-транспортну пригоду від 17 березня 2015 року, 14 лютого 2015 року о 18 год. 10 хв. в Дніпровському районі м. Києва, по вул. Генерала Ватутіна, 2-Т, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Toyota «Venza», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, відповідальність якої застрахована, та автомобіля Mersedes-Benz «Viano», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 (а.с. 15, том 1).

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6757787 від 11.09.2014 року ОСОБА_1 застрахована в АТ «СК «ОХА Страхування» на страхову суму (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50000,00 грн. (а.с. 16, том 1).

Власником пошкодженого автомобіля Mersedes-Benz «Viano», реєстраційний номер НОМЕР_2, є ОСОБА_3 (а.с. 14, том 1).

Відповідно до постанови від 27 березня 2015 року про вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1 визнана винною в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. на користь держави (а.с. 235, том 1).

Згідно з висновком №865/27-16 від 15 лютого 2016 року експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля Mersedes-Benz «Viano», реєстраційний номер НОМЕР_2, ринкова вартість автомобіля станом на дату пошкодження - 14.02.2015 року, становить 457670,94 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля на дату його пошкодження - 14.02.2015 року, становить 184951,43 грн. Вартість матеріального збитку з технічної точки зору заподіяного власнику автомобіля на дату його пошкодження - 14.02.2015 року, становить 67685,51 грн. (а.с. 18-43, том 1).

З заяви про страхове відшкодування від 19.06.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 погоджено з АТ «СК «ОХА Страхування» здійснення страхового відшкодування у розмірі 41055,55 грн. (а.с. 87, том 1).

З виписки з особового рахунку від 13.07.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 сплачено суму страхового відшкодування АТ «СК «АХА Страхування» в розмірі 41055,55 грн. (а.с. 17, том 1).

Відповідно до квитанції №77 від 18.02.2016 року вартість робіт за проведення автотоварознавчої експертизи складає 2500,00 грн. (а.с. 44 зворот, том 1).

Згідно квитанції №001343 від 14.02.2015 року послуги за транспортування автомобіля Mersedes-Benz «Viano», реєстраційний номер НОМЕР_2, до місця здійснення ремонту склали 425,00 грн. (а.с. 45, том 1).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що вартість ремонту пошкодженого автомобіля становить 184951,43 грн., відповідач АТ «СК «ОХА Страхування» виконала свої зобов'язання та здійснила страхове відшкодування, підстав для додаткового стягнення з неї будь-яких сум немає. Тому різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка складає 143895,88 грн., підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_1 Також з неї підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_3 витрати на евакуацію транспортного засобу в розмірі 425,00 грн. та витрати на оплату висновку спеціаліста автотоварознавця в сумі 2500,00 грн. та 25,00 грн. - дохід від прийому платежу.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не відповідає нормам закону та фактичним обставинам справи.

Згідно із ст.ст. 1166, 1187 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це у тому числі шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Судом встановлено, що відповідно до заяви про страхове відшкодування від 19.06.2015 року позивачем ОСОБА_3 погоджено з АТ «СК «ОХА Страхування» здійснення страхового відшкодування у розмірі 41055,55 грн. (а.с. 87, том 1). З виписки з особового рахунку від 13.07.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 сплачено АТ «СК «АХА Страхування» суму страхового відшкодування в розмірі 41055,55 грн., яке і було визначено у заяві позивача про страхове відшкодування (а.с. 17, 87, том 1).

Отже, потерпілий і страховик досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового

відшкодування, а останній в передбаченому законом порядку здійснив виплату страхового відшкодування, тобто належним чином виконав свої зобов'язання відповідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_3 до АТ «СК «ОХА Страхування» про стягнення на його користь матеріальної шкоди в розмірі 8944,45 грн. є безпідставними.

Разом з тим, завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов'язанні ним є страховик).

Згідно із частинами 1 та 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Відтак, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав.

Судом встановлено, що позивач на свій розсуд заявив вимогу до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок ДТП в розмірі 134951,43 грн. Протягом судового розгляду позивач не уточнював свої вимоги до відповідача щодо розміру відшкодування та не збільшував суму відшкодування.

Тому, апеляційний суд вважає, що підстав для стягнення з відповідачки ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 143895,88 грн. у суду першої інстанції не було.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат на евакуацію транспортного засобу в розмірі 425,00 грн., апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Судом встановлено, що позивач оплатив послуги пов'язані з евакуацією пошкодженого транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця здійснення ремонту в розмірі 425,00 грн. (а.с. 45, том 1).

Тому, з огляду на наведені вище норми закону, підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 вартості витрат на евакуацію транспортного засобу в розмірі 425,00 грн. не вбачається.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що в цій частині довід апеляційної скарги є обґрунтованим.

Довід апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення з ОСОБА_1 коштів, витрачених на проведення ПП «ЕКОРТ» автотоварознавчого дослідження в розмірі 2500,00 грн. та 25,00 грн., як доходу від прийому зазначеного платежу, є безпідставним.

Оскільки відповідно до ст. ст. 133, 139 ЦПК України такі витрати відносяться до судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, які мають бути покладені на відповідача.

Посилання в апеляційний скарзі на вимоги п. 34.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є безпідставним тому, що ці вимоги стосуються зобов'язань страховика направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, які страховик виконав у повному обсязі. В матеріалах справи мається акт огляду транспортного засобу від 18.02.3015 року з додатками (а.с. 81-86, том 1).

Довід апеляційної скарги про винесення ухвали про перехід на розгляд справи за вимогами ЦПК у новій редакції, апеляційний суд вважає безпідставним. Нормами цивільного процесуального кодексу України не передбачено постановлення ухвали зазначеного змісту.

Відповідно до пункту 9 розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року, який набрав чинність з 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За таких обставин, враховуючи викладене вище, апеляційний суд дійшов до висновку, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не виконав вимоги ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.

Відтак, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - підлягає скасуванню та ухваленню судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на час подання позову до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно з пп. 4 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на час подання позову до суду, за подання фізичною особою заяви про забезпечення позову справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Позивачем ОСОБА_3 сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 1924,05 грн. та за подання заяви про забезпечення позову - 275,60 грн. Позовні вимоги підлягають задоволенню частково - в розмірі 134951,43 грн.

Отже, судовий збір має бути стягнутий з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_3 в розмірі 1625,11 грн. (1349,51 грн. + 275,60 грн.).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22 грудня 2017 року - змінити в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 суми 148559,87 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду завдану його майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 134951 (сто тридцять чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят одну) грн. 43 коп. та витрати на проведення ПП «ЕКОРТ» автотоварознавчого дослідження в розмірі 2500 (дві тисячі п'ятсот) грн. 00 коп. і 25 (двадцять п'ять) грн. 00 грн., як дохід від прийому зазначеного платежу.

У задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на евакуацію транспортного засобу після ДТП ОСОБА_3 відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1625,11 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2018 року.

Судді: