Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/369/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

ОСОБА_2,

при секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» про стягнення суми вкладу за договором про надання фінансової послуги, -

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ЗОКС «Довіра» про стягнення суми вкладу за договором № 9084 від 1З.05.2013 р. про надання фінансової послуги - залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Відповідно цього договору, позивач надав відповідачу 80 000 грн. під 22 % річних строком до 13.06.2014 року Після укладення цього договору, 13.06.2014 року було укладено додатковий договір № 1, згідно п. 1 якого строк дії Договору продовжено на 3 місяці до 13.09.2014 року, при цьому процентна ставка була збільшена на 3 місяці до 26 % річних. Після того, як позивачем було отримано 50 000 гри., загальна сума вкладу становила. 30 000 грн. відповідно до Додаткової Угоди №1 від 10.06.2013 року. В подальшому/ сума вкладу збільшувалась відповідно Додаткової Угоди №2 від 11.11.2013 р. до 40 000 грн., згідно Додаткової Угоди №3 від 23.12.2013 року до 54 000 грн., від 14.01.2014 року до 74 500 грн., від 10.02.2014р. 89 000 грн., від 11.03.2014 р. 101 000 грн., 11.04.2014р. - до 114 000 грн. Кінцева суш вкладу складає 138 204 грн.

Після закінчення строку договору, 17.09.2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення суми вкладу з процентами. Листом від 19.09.2014 р, за вих. № 5664, відповідач письмово повідомив, що через фінансові труднощі відповідач не мас можливості сплатити суму заборгованості позивачу в повному обсязі. При цьому, до теперішнього часу вимога позивача про повернення грошових коштів по Договору так і не була виконана. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму вкладу з нарахованими % за вищевказаним договором, що складає 138 204 гри., + 8 433, 32 грн., + 840, 74 грн., а також суму з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань станом на 02.12.2014 року в сумі 3 316, 89 грн., а також покласти на відповідача судові витрати - суму судового збору, що підлягає стягненню в дохід держави.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ЗОКС «Довіра» на користь ОСОБА_3 за договором № 9084 від 13.05.2013р. про надання фінансової послуги - залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок та додатковим договором № 1 від 13.06.2014р. суму вкладу з нарахованими процентами та інфляційними виплатами за весь час прострочення грошового зобов'язання в розмірі 150 794,95 грн. Стягнуто з ЗОКС «Довіра» в дохід держави суму судового збору -1 508 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ЗОКС «Довіра» подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ЗОКС «Довіра» було порушено права ОСОБА_3 гарантовані йому ЗУ «Про захист прав споживачів».

Колегія погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з вимогами ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.05.2013 року ОСОБА_3 уклав з Запорізькою обласною кредитною спілкою Довіра договір про надання фінансової послуги залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок.(а.с. 6-9).

Згідно умов договору, ОСОБА_3 надав ЗОКС «Довіра» 80000 грн. під 22 % річних строком до 13.06.2014 року.

13 червня 2014 року також було укладено Додатковий Договір №1 про зняття 50000 грн. з рахунку та підвищення процентної ставки до 26% річних з продовженням дії договору на 3 місяці до 13.09.2014 року. (а.с.10).

В подальшому ОСОБА_3 неодноразово збільшував суму вкладу відповідно Додаткової Угоди №2 від 11.11.2013 року до 40000 грн., згідно Додаткової Угоди №3 від 23.12.2013 року до 54000 грн., від 14.01.2014 року до 74500 грн., від 10.02.2014 року 89000 грн., від 11.03.2014 року 101000 грн., 11.04.2014 року до 114000 грн. (а.с.11-19).

Відповідно до п.3 ст.6.2, спілка зобовязана повернути вкладнику всі належні йому грошові кошти відповідно до умов договору упродовж 30-ти робочих днів з дати закінчення договору.

17.09.2014 року, тобто після закінчення строку дії договору, ОСОБА_3 звернувся до відповідача з вимогою про повернення суми вкладу з процентами в розмірі 150794,95. (а.с.20)

Як було встановлено під час розгляду справи в суді першої інстанції, договірні відносини між ОСОБА_3 та ЗОКС «Довіра» закінчилися 13.09.2014 року, проте вимога позивача щодо повернення йому суми вкладу з нарахованими процентами, спілкою не виконана до теперішнього часу. (а.с.21).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України: за договором вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1060 ЦК України за договором вкладу незалежно від його виду спілка зобовязана видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на наведене вбачається, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав стягнення з ЗОКС «Довіра» на користь ОСОБА_3 суми вкладу з нарахованими процентами, суму інфляційних виплат за весь час прострочення грошових зобовязань в розмірі 150794,95 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на невідповідність стягнутої суми реальному розміру заборгованості належними доказами та розрахунками не підтверджено.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи наведені в апеляційній скарзі суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2015 року у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 19.04. 2018 року.

Головуючий:

Судді: