Єдиний унікальний номер 243/1457/18 Номер провадження 22-ц/4804/205/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів Канурної О.Д., Санікової О.С.

за участю:

секретаря судового засідання Розпутько Я.О.

представника позивача Щука О.В.

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 243/1457/18 за позовом Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Слов'янський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Слов'янської міської ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 квітня 2018 року (суддя першої інстанції Сидоренко І.О.), -

В С Т А Н О В И В :

23 лютого 2018 року Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Зазначав, що відповідачі з 16 вересня 2004 року перебувають у шлюбі та є батьками малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Посилаючись на те, що:

1) відповідачі від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей ухиляються:

а) належних умов для виховання та утримання дітей не створюють, протягом тривалого часу умови проживання сім'ї незадовільні, у будинку відсутні меблі і навіть спальні ліжка, діти сплять на підлозі, не мають елементарних гігієнічних навичок, діти та їх одяг брудні, продуктів харчування для повноцінного росту та розвитку дітей недостатньо, лікуванням дітей не забезпечують; батьки не працюють, джерелом доходів сім'ї є лише соціальна допомога;

б) навчальний заклад діти належним чином не відвідують, бо батьки не дозволяють їм відвідувати уроки;

2) з жовтня 2016 року діти перебувають на обліку служби у справах дітей, як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах;

3) батьки попереджалися службою у справах дітей про наслідки невиконання батьківських обов'язків, просив:

- позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3;

- стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі ? частини доходу відповідачів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття;

- передати дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради (а.с. 1 - 6).

Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 квітня 2018 року позовні вимоги Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради задоволено.

Позбавлено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, з кожного щомісяця у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 23 лютого 2018 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, після чого аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на кожну дитину, яка досягла повноліття, до повноліття останньої дитини.

Дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, передано органу опіки та піклування Слов'янської міської ради (а.с. 72 - 74).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, не займаються їх вихованням, не піклуються про фізичний та розумовий стан дітей, не забезпечують належного матеріального утримання, що є підставою для позбавлення батьківських прав та стягнення з батьків аліментів, передачі малолітніх дітей Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради (а.с. 72 - 74).

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30 серпня 2018 року заява відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 квітня 2018 року залишена без задоволення (а.с. 100 - 101).

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що він не був повідомлений про судове засідання і в рішенні суду відсутні відомості про його належне повідомлення про дату судового засідання.

Він не отримав позовну заяву, у зв'язку з чим був позбавлений можливості надати суду докази та заперечення, чим порушені його права, передбачені ст. 43 ЦПК України.

В рішенні суд посилається на акти обстеження умов проживання дітей за 2017 рік (останній акт від 23 листопада 2017 року), а також на характеристики та інформацію школи, які видавалися у 2015 - 2017 роках. Проте він був позбавлений можливості надати докази, що з 2017 року до дня розгляду справи його сім'я провела в будинку ремонт, придбала для дітей ліжка та постільні приналежності, стіл для занять, тобто були створені належні умови для проживання та навчання дітей.

По справі не були допитані свідки, які б підтвердили безпідставність позбавлення його та матері дітей батьківських прав.

Рішення про позбавлення його та матері дітей батьківських прав прийнято поспішно, позивач мав хоча б один раз обстежити житлові умови у 2018 році та переконатися, що ці житлові умови на час розгляду справи змінилися, що їх сім'я прийняла заходи для створення дітям належних умов для проживання (а.с. 106 - 107).

Відповідач ОСОБА_3 заяву про перегляд заочного рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 квітня 2018 року та відповідно апеляційну скаргу на нього не подавала.

В ухвалі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30 серпня 2018 року про залишення без задоволення заяви відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 квітня 2018 року зазначено, що заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку безпосередньо до апеляційного суду Донецької області (а.с. 100 - 101).

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до Указу Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 "Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах" апеляційний суд Донецької області ліквідовано та утворено Донецький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Донецьку область, з місцезнаходженням у містах Бахмуті, Донецьку і Маріуполі, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого суду.

Відповідно до частини 6 ст. 147 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Суд, що ліквідується, в місячний строк з дня припинення здійснення правосуддя передає до новоутвореного суду матеріали та документи, пов'язані зі здійсненням таким судом повноважень, а судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, що ліквідується, передаються негайно, до дня початку роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року у газеті "Голос України" № 185 (6940) опубліковано повідомлення голови Донецького апеляційного суду про початок роботи Донецького апеляційного суду, згідно якого рішенням зборів суддів Донецького апеляційного суду від 02.10.2018 року № 4 днем початку роботи Донецького апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку із припиненням з 03 жовтня 2018 року здійснення правосуддя апеляційним судом Донецької області цивільну справу № 243/1457/18 за позовом Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Слов'янський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Слов'янської міської ради, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів з апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 квітня 2018 року передано 09 жовтня 2018 року до Донецького апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького апеляційного суду від 09.10.2018 року визначено колегію судів для розгляду цієї справи: суддя-доповідач Соломаха Л.І., судді Кішкіна І.В., Канурна О.Д. (а.с. 113).

У зв'язку із хворобою судді Кішкіної І.В. 20 листопада 2018 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено колегію судів для розгляду цієї справи: суддя-доповідач Соломаха Л.І., судді Канурна О.Д., Санікова О.С. (а.с. 194).

Позивачем - Органом опіки та піклування Слов'янської міської ради, третьою особою - Слов'янським міським центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Слов'янської міської ради, відповідачем ОСОБА_3 копії апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 отримані 18 жовтня 2018 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 127, а.с. 132, а.с. 133).

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради просить апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими:

1) в матеріалах справи є повідомлення про отримання відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 15.03.2018 року судового виклику в судове засідання 22.03.2018 року, про отримання 27.03.2018 року судового виклику в судове засіданні 17.04.2018 року. Вказані повідомлення містять відмітку про особисте отримання ОСОБА_3.

В судовому засіданні під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення відповідач ОСОБА_3 пояснила, що повістки отримала їх повнолітня дочка ОСОБА_14, яка проживає разом з ними.

Отже, судом при розгляді заяви про перегляд заочного рішення було вірно визначено, що відповідачі були належним чином відповідно до частини 3 ст. 130 ЦПК України повідомлені про дату та час судових засідань. Посилання відповідачів на зворотне, як на порушення норм процесуального права, не відповідає дійсності;

2) судом повно та всебічно встановлені обставини, що мають значення для справи.

Згідно ухвали Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30 серпня 2018 року під час розгляду заяви відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення відповідачі пояснили, що ремонт в будинку вони почали робити після того, як орган опіки та піклування забрав у них дітей, що ліжка в будинку відсутні, що спростовує посилання відповідача ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що він був позбавлений можливості надати суду докази про проведення у будинку ремонту, придбання для дітей постільних приналежностей, столу, що батьками були створені належні умови для проживання та навчання дітей.

Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 базується на доказах по справі (а.с. 121 - 123).

Слов'янський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Слов'янської міської ради, відповідач ОСОБА_3 письмові відзиви на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 не надали.

Відповідно до частини 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

29 жовтня 2018 року до апеляційного суду електронною поштою надійшов лист Слов'янського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Слов'янської міської ради від 29 жовтня 2018 року № 578, згідно якого Слов'янський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Слов'янської міської ради просить апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду - без змін (а.с. 134 - 135).

У судовому засіданні апеляційного суду 21 листопада 2018 року відповідач ОСОБА_2 брав участь в режимі відеоконференції через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області, доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, пояснив, що діти з серпня 2018 року перебувають у Миколаївській спеціалізованій школі - інтернаті.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційного суду 21 листопада 2018 року брала участь в режимі відеоконференції через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 підтримала, просила її задовольнити.

Представник позивача - Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Щука О.В., яка діє на підставі довіреності Виконавчого комітету Слов'янської міської ради від 21 листопада 2018 року № 29/03-2311 (а.с. 197), у судовому засіданні 21 листопада 2018 року брала участь у режимі відеоконференції через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області, проти доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 заперечувала, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Пояснила, що на теперішній час діти влаштовані на повне державне утримання до Миколаївської спеціалізованої загальноосвітньої школи - інтернату № 7 Донецької обласної ради.

Представник третьої особи - Слов'янського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Слов'янської міської ради у судове засідання апеляційного суду 21 листопада 2018 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи третя особа повідомлена, судову повістку - повідомлення про розгляд справи 21 листопада 2018 року отримала 13 листопада 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 186).

Третя особа - Слов'янський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Слов'янської міської ради апеляційний суд про причини неявки представника у судове засідання не повідомила і відповідно до частини 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що представник третьої особи не з'явився у судове засідання без поважних причин.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника третьої особи - Слов'янського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Слов'янської міської ради, явка якого у судове засідання обов'язковою не визнавалася, оскільки відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачів та представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 задоволенню не підлягає. До такого висновку апеляційний суд дійшов, виходячи з наступного:

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються статтями 150, 164 СК України.

Відповідно до частин 1 - 4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Відповідно до частини 1 ст. 12 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 8 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до частини 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись з позовом про позбавлення відповідачів батьківських прав, Орган опіки та піклування Cлов'янської міської ради, як на підставу позову, посилався на ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 1 - 6).

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тобто, у цій справі позивач, який звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 ст. 164 СК України, має довести, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. В свою чергу відповідачі мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у шлюбі, який зареєстрований 16 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Слов'янськ Донецької області, актовий запис № 476, про що є відповідні відмітки у їх паспортах (а.с. 10 - 11, а.с. 12 - 13).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей: 1. серії НОМЕР_1, виданим 23.03.2005 року Слов'янським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції (а.с. 8), 2. серії НОМЕР_2, виданим 08.05.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с. 7); 3. серії НОМЕР_3, виданим 10.09.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені НОМЕР_4, виданого 07.04.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, ОСОБА_3 змінила ім'я на ОСОБА_3 (а.с. 13).

04 жовтня 2016 року директор загальноосвітньої школи І - ІІІ ступенів № 9 (далі ЗОШ І - ІІІ ступенів № 9) м. Слов'янська звернувся до начальника Служби у справах дітей Слов'янської міської ради з клопотанням про надання допомоги в проведенні роз'яснювальної роботи з родиною ОСОБА_3 і сприяння вирішенню питання подальшого навчання дітей у школі.

Посилався, що у 2-а та 4-а класах школи повинні навчатися ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 30 серпня 2016 року діти вибули зі школи у зв'язку з тим, що батьки планували виїхати на постійне місце проживання до Росії. 19 вересня 2016 року ОСОБА_4 з'явилися у школі та пояснили, що родина нікуди не виїхала, при цьому діти ніде не навчалися. З 19 вересня 2016 року діти знову були зараховані до школи. Згідно з рішенням психолого-медико-педагогічної консультації ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 навчалися індивідуально за допоміжною програмою з вчителями-олігофренопедагогами. З 19 вересня по 03 жовтня діти відвідували школу лише двічі та були присутні ні на всіх уроках, оскільки батьки забирають дітей самовільно, нічого не пояснюючи вчителям. Батьки сприяють тому, щоб діти не відвідували школу, вигадують кожного разу "поважні причини", при цьому поводять себе дуже агресивно, використовують ненормативну лексику. Діти за весь період навчання батьками до школи жодного разу підготовлені не були, усіма канцелярськими товарами їх забезпечував педагогічний колектив школи. Діти постійно брудні, голодні. Батьки ніде не працюють. Проведена школою з батьками роз'яснювальна робота позитивних результатів не дала. Діти школу не відвідують (а.с. 25).

Відповідно до педагогічної характеристики учня 1-а класу Слов'янської ЗОШ І - ІІІ ступенів № 9 ОСОБА_5 він навчався у 1 класі ЗОШ № 9 з 26.09.2015 року. До вступу у 1 клас виховувався вдома, дитячий садок не відвідував. Програмний матеріал 1 класу засвоїв на низькому рівні. Має суттєві мовленнєві дефекти, обмежений словниковий запас, низький рівень засвоєння понять. Букви не знає, читати не вміє, не може виконати прості арифметичні дії. На уроки з'являвся неохайно вдягнений, брудний, не маючи при собі канцелярського приладдя, зошитів. Має підвищений ступінь емоційної збудливості. Емоційно - вольова сфера хлопця потребує постійної уваги зі сторони дорослих. Навичками самообслуговування володіє слабо. Характер інтересів обмежений, рівень оволодіння трудовими уміннями і навичками низький (а.с. 30).

Відповідно до педагогічної характеристики учениці 1-а класу Слов'янської ЗОШ І - ІІІ ступенів № 9 ОСОБА_6 вона навчалася у 1 класі ЗОШ № 9 з 26.09.2015 року. До вступу у 1 клас виховувалася вдома, дитячий садок не відвідувала. Програмний матеріал 1 класу засвоїла на низькому рівні. Має суттєві мовленнєві дефекти, низький рівень засвоєння понять. Причиною незасвоєння учбового матеріалу є педагогічна занедбаність внаслідок несприятливих соціальних умов дитини. На уроки ОСОБА_6 з'являлася неохайно вдягнена, брудна, не маючи при собі канцелярського приладдя та зошитів. Неодноразово батьки втручались в педагогічний процес, відволікали дитину, підривали в її присутності авторитет педагога, що відображалось на якості навчання та психологічному стані дитини (а.с. 31).

Відповідно до педагогічної характеристики учня 4-а класу Слов'янської ЗОШ І - ІІІ ступенів № 9 ОСОБА_4 він навчався у 1 класі ЗОШ № 9 з 01.11.2012 року (у 2012 - 2013 навчальному році залишився на другий рік у 1 класі). До вступу у 1 клас виховувався вдома, дитячий садок не відвідував. Програмний матеріал 1 класу засвоїв на низькому рівні. У 2015 - 2016 навчальному році учбова програма допоміжної школи засвоєна не була. Мова не чітка, збіднена, аграматична. Увага не стійка. Пам'ять не довготривала. Логічне мислення не розвинено. Батьки навчанню хлопчика не сприяють: часто запізнюються, пропускають заняття без поважної причини. Усі необхідні для навчання учбові приналежності були придбані за кошти педагогів. Діти одягнені неохайно, в брудній одежі, з брудними руками і обличчям. Між собою діти спілкуються нецензурними словами, часто сваряться, б'ються (а.с. 32).

20 жовтня 2016 року спеціалістами Служби у справах дітей Слов'янської міської ради з ОСОБА_3, ОСОБА_2 була проведена бесіда про відповідальність за виховання, утримання та розвиток їх дітей, їх попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність за невиконання обов'язків, передбачених Законом України "Про охорону дитинства", що підтверджується листками - попередженнями від 20.10.2016 року (а.с. 36, а.с. 37).

Наказами Служби у справах дітей Слов'янської міської ради Донецької області від 04.11.2016 року № 128-0, № 129-0, № 130-0 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, взято з 04.11.2016 року на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах з підстави - проживання в сім'ї, у якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини (а.с. 14, а.с. 15, а.с. 16).

02 грудня 2016 року до начальника Служби у справах дітей Слов'янської міської ради з поданням (вих. № 174) звернувся директор Слов'янської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату № 41 (далі ССЗШІ № 41), в якому просив прийняти заходи впливу до ОСОБА_3 - притягнути її до адміністративної відповідальності за ст.184 КпАП України за неналежне виконання батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Посилалась на те, що ОСОБА_3 17.11.2016 року звернулася до ССЗШІ № 41 з приводу навчання дітей. ССЗШІ № 41 згідно заяви матері була видана довідка про зарахування дітей до школи та батьки отримали консультацію від спеціалістів щодо інших документів, потрібних для навчання у школі. До теперішнього часу діти до інтернату не зараховані, так як не має пакету документів для отримання путівки щодо зарахування; діти не навчаються, мати від виховання і навчання дітей ухиляється (а.с. 33).

10 лютого 2017 року до начальника Служби у справах дітей Слов'янської міської ради звернувся старший інспектор ювенальної превенції Слов'янського ВП ГУНП в Донецькій області Грицай В.В. В листі № 1782/303/07 від 10.02.2017 року він повідомив, що 10 лютого 2017 року працівниками ювенальної превенції відвідано сім'ю ОСОБА_3, яка мешкає по АДРЕСА_1, встановлено, що усі стіни у будинку чорні у сажі, в будинку не має ніякої меблі, речі дітей брудні та знаходяться у куту кімнати на підлозі; в кімнаті не має жодного ліжка, тому діти та дорослі сплять на підлозі; іграшок не має, продуктів харчування невелика кількість. Просив вирішити питання доцільності перебування дітей за вказаною адресою у зв'язку з відсутністю умов для проживання (а.с. 34).

Згідно актів обстеження умов проживання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: АДРЕСА_1, від 18.10.2016 року, 21.11.2016 року, 29.12.2016 року, 02.03.2017 року, 22.06.2017 року, 12.10.2017 року умови проживання є незадовільними:

- будинок складається з трьох кімнат та кухні, опалення пічне, водопостачання та електропостачання відсутні, дрова на зиму не заготовлюються, в кімнатах брудно, крізь розкидано сміття та брудний одяг; в будинку відсутні меблі, відсутня побутова техніка (телевізор, холодильник), в наявності лише стіл для сніданку та 2 стільці, посуд;

- умови для виховання та розвитку дітей не створені: у дітей немає ліжка, постільної білизни, шафи для одягу, письмового столу, діти сплять на підлозі на тюках з одягом, самі діти брудні;

- належне дитяче харчування відсутнє, продукти харчування маються у невеликій кількості (крупи, хліб, цукор, чай); медичне лікування не забезпечується;

- стосунки в родині напружені, конфліктні, поведінка батьків агресивна; батьки не забезпечують належного утримання, виховання та розвитку дітей (а.с. 18, а.с. 19, а.с. 20, а.с. 21, а.с. 22, а.с. 23, а.с. 24).

Згідно характеристики з місця проживання відповідачів, яка складена керівником комітету мікрорайону Черевківка м. Слов'янська 04.09.2017 року, зі слів сусідів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зарекомендували себе негативно; у батьків відсутнє почуття відповідальності за дітей; діти не доглянуті, не навчаються в школі, не нагодовані, часто просять продукти у сусідів; комунальні послуги у будинку відсутні - не сплачують за воду, просять у сусідів (а.с. 40).

Згідно повідомлення Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради від 17.03.2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають на обліку в Управлінні як одержувачі державної соціальної допомоги.

Відповідно до Закону України від 01.06.2000 року № 1768 - ІІІ "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям" ОСОБА_3 призначено допомогу з 01.11.2016 року по 30.04.2017 року, розмір допомоги на листопад 2016 року становить 4 509,36 грн., з грудня 2016 року по квітень 2017 року - 5 375,34 грн. щомісяця.

Згідно з Законом України від 16.11.2000 року № 2109 - ІІІ "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям - інвалідам" ОСОБА_2 призначено державну допомогу з 27.09.2010 року довічно у розмірі 1 247,00 грн. щомісяця (а.с. 42 - 43).

Згідно висновку Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради № 29/01-308 від 05.02.2018 року батьків ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 47 - 49).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази по справі, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню їх малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, є доведеним та відповідає обставинам справи.

Відповідно до ст. 11 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 8 цього Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Матеріалами справи доведено, що відповідачі не турбуються про фізичний, духовний, інтелектуальний, культурний, соціальний розвиток своїх малолітніх дітей, їх матеріальне забезпечення, не створюють для цього належних умов.

Відповідачі разом з малолітніми дітьми на час розгляду справи судом першої інстанції проживали за адресою: АДРЕСА_1.

Актами обстеження умов проживання дітей за адресою: АДРЕСА_1, від 18.10.2016 року, 21.11.2016 року, 29.12.2016 року, 02.03.2017 року, 22.06.2017 року, 12.10.2017 року підтверджується, що відповідачі не забезпечують дітям необхідних умов проживання та необхідного харчування; умови проживання дітей незадовільні: в будинку відсутнє водопостачання та електропостачання; опалення пічне, але дрова на зиму не заготовлюються; в кімнатах брудно, крізь розкидано сміття та брудний одяг; меблі в будинку відсутні, у дітей немає навіть ліжка, постільної білизни, діти сплять на підлозі на тюках з одягом; в будинку не має шафи для одягу, письмового столу, відсутня побутова техніка (телевізор, холодильник), в наявності лише стіл для сніданку та 2 стільці, посуд; належне дитяче харчування відсутнє, продукти харчування маються у невеликій кількості (крупи, хліб, цукор, чай); медичне лікування не забезпечується (а.с. 18, а.с. 19, а.с. 20, а.с. 21, а.с. 22, а.с. 23, а.с. 24).

Достовірність фактів, викладених у зазначених актах обстеження умов проживання, підтверджується фото, які підписані спеціалістами Служби у справах дітей Слов'янської міської ради, на яких зображені умови проживання сім'ї ОСОБА_3 (а.с. 44 - 46).

З матеріалів справи встановлено, що належного доходу для утримання своїх дітей відповідачі не мають.

На час розгляду справи судом першої інстанції єдиним джерелом доходів сім'ї ОСОБА_3, яка має трьох малолітніх дітей, була державна соціальна допомога: ОСОБА_3 отримувала допомогу на дітей, як малозабезпечена сім'я, в розмірі 5 375,34 грн. щомісяця, а ОСОБА_2 - державну допомогу у розмірі 1 247,00 грн. щомісяця, як інвалід з дитинства, що підтверджується повідомленням Управління соціального захисту населення Слов'янської міської ради від 17.03.2017 року (а.с. 42 - 43).

Згідно висновку органу опіки та піклування від 05.02.2018 року № 29/01-308 протягом року родині ОСОБА_3 надавали допомогу для проживання соціальні служби та благодійні організації - це дрова, продукти харчування, побутові приналежності, одяг тощо (а.с. 47 - 49).

Інших доходів відповідачі не мали.

Відповідачі не працюють, незважаючи на те, що відповідач ОСОБА_3 є працездатною особою і зобов'язана докладати зусиль для утримання своїх малолітніх дітей; відповідач ОСОБА_2, хоча і є інвалідом ІІ групи з дитинства безстроково, але має трудову рекомендацію щодо роботи у спеціально створених умовах, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 07.07.2010 року (а.с. 108).

Отже, відповідачі зусиль для матеріального утримання дітей не приймають та не можуть забезпечити їм достатній життєвий рівень, належне харчування та медичний догляд.

На час розгляду справи судом апеляційної інстанції матеріальний стан сім'ї не покращився. Відповідачі так і не працюють. Згідної їх пояснень у судовому засіданні, єдиним джерелом доходів на теперішній час є державна допомога ОСОБА_2 як інваліду у розмірі 1 400 грн. щомісяця, виплату допомоги ОСОБА_3 як малозабезпеченій сім'ї припинено, оскільки діти у них відібрані та влаштовані до державного закладу.

Характеристиками з місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які видані головою квартального комітету мікрорайону Черевківка як 06 березня 2017 року, так і 04 вересня 2017 року, підтверджується, що у відповідачів відсутнє почуття відповідальності за дітей, діти не доглянуті, часом не одягнені та не нагодовані, часто у сусідів просять продукти харчування; у школі діти не навчаються; комунальні послуги у будинку відсутні (а.с. 40 - 41).

Педагогічними характеристиками, які видані Слов'янською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 9 на учня 1-а класу ОСОБА_5, ученицю 1-а класу ОСОБА_6, учня 4-а класу ОСОБА_4 підтверджується, що відповідачі не піклуються про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, про забезпечення здобуття дітьми повної загальної середньої освіти. Як зазначено у характеристиках, діти програмний матеріал, навіть допоміжної школи, засвоюють на низькому рівні, у своєму віці мають суттєві мовленнєві дефекти, обмежений словниковий запас; причиною незасвоєння учбового матеріалу є педагогічна занедбаність внаслідок несприятливих соціальних умов дітей; батьки не сприяють навчанню дітей: діти часто запізнюються на уроки, пропускають заняття без поважної причини; характер інтересів у дітей обмежений, рівень оволодіння трудовими уміннями і навичками низький, навичками самообслуговування володіють слабо, на уроки з'являються неохайно вдягнені, з брудними руками і обличчям, не маючи канцелярського приладдя та зошитів, усі необхідні для навчання учбові приналежності придбаваються за кошти педагогів (а.с. 30, а.с. 31, а.с. 32).

Згідно матеріалів справи діти з 22 листопада 2016 року і до вересня 2018 року, тобто майже 2 роки, взагалі не відвідували навчальні заклади, що підтверджується:

1) поданням директора Слов'янської спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату № 41 від 02 грудня 2016 року на ім'я начальника Служби у справах дітей Слов'янської міської ради, згідно якого ССЗШІ № 41 ОСОБА_3 згідно її заяви 17.11.2016 року була видана довідка про зарахування дітей до школи; батьки отримали консультацію від спеціалістів щодо інших документів, потрібних для зарахування до школи; проте до теперішнього часу діти не зараховані до інтернату та не навчаються, так як мати не надала пакет документів для отримання путівки щодо зарахування (а.с. 33);

2) інформацією відділу освіти Слов'янської міської ради від 11.09.2017 року № 27 - 01/15 - 1383, в якій зазначено, що:

- згідно рішення психолого-медико-педагогічної консультації ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 з першого класу навчалися в Слов'янській ЗОШ І - ІІІ ступенів № 9 індивідуально за допоміжною програмою, 22 листопада 2016 року учні вибули з закладу і повинні були продовжити навчання в Слов'янській спеціалізованій школі - інтернаті № 41;

- відповідно до частини 3 ст. 29 Закону України "Про загальну середню освіту" якщо батьки, всупереч висновку відповідної психолого-медико-педагогічної консультації відмовляються направляти дитину до відповідної спеціальної загальноосвітньої школи (школи - інтернату), навчання дитини проводиться за індивідуальною формою в загальноосвітньому навчальному закладі;

- для зарахування учнів до загально освітнього навчального закладу і організації індивідуального навчання за допоміжною програмою у 2017 - 2018 навчальному році батькам потрібно надати довідки психолого-медико-педагогічної консультації та лікарсько-консультаційної комісії (а.с. 39);

3) поясненнями представника органу опіки та піклування Щуки О.В. у судовому засіданні апеляційного суду 21 листопада 2018 року, згідно яких після 22 листопада 2016 року діти почали відвідувати школу лише після їх передачі органу опіки та піклування та влаштування у Миколаївську спеціалізовану загальноосвітню школу-інтернат № 7.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційного суду підтвердили, що в цей період діти дійсно не відвідували навчальні заклади, оскільки ОСОБА_3 хворіла (на гінекологічне захворювання) та не мала можливості водити дітей до школи.

Відповідно до частини 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Частиною 6 ст. 12 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства" також передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

З матеріалів справи встановлено, що наказами Служби у справах дітей Слов'янської міської ради Донецької області від 04.11.2016 року № 128-0, № 129-0, № 130-0 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, взято з 04.11.2016 року на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах з підстави - проживання в сім'ї, у якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини (а.с. 14, а.с. 15, а.с. 16).

Відповідно до ст. 1 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства" дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах, - дитина, яка потрапила в умови, що негативно впливають на її життя, стан здоров'я та розвиток у зв'язку з інвалідністю, тяжкою хворобою, безпритульністю, перебуванням у конфлікті із законом, залученням до найгірших форм дитячої праці, залежністю від психотропних речовин та інших видів залежності, жорстоким поводженням, зокрема домашнім насильством, ухилянням батьків, осіб, які їх замінюють, від виконання своїх обов'язків, обставинами стихійного лиха, техногенних аварій, катастроф, воєнних дій чи збройних конфліктів тощо, що встановлено за результатами оцінки потреб дитини.

Після взяття дітей на облік, як таких, що перебувають у складних життєвих обставинах, з батьками проводилася певна профілактична робота, яка була направлена на зміну їх ставлення до виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, а саме:

- за наслідками обстеження умов проживання дітей спеціалістами Служби у справах дітей Слов'янської міської ради з батьками проводилися профілактичні бесіди, їм надавався строк для приведення житла в житловий стан та створення дітям необхідних умов для проживання та навчання, батьки попереджалися про відповідальність за невиконання своїх обов'язків, що підтверджується актами обстеження умов проживання від 21.11.2016 року, від 22.06.2017 року, від 12.10.2017 року (а.с. 19, а.с. 22, а.с. 23, а.с. 24);

- 13 грудня 2016 року спеціалістом Слов'янського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді спільно з мобільною бригадою соціально - психологічної допомоги було здійснено візит до родини ОСОБА_3, родину було поінформовано про послуги Центру та запропоновано соціальний супровід сім'ї, що підтверджується листом Слов'янського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 22.12.2017 року № 450 на адресу Служби у справах дітей Слов'янської міської ради (а.с. 38);

- 10 лютого 2017 року сім'ю ОСОБА_3 відвідали працівники ювенальної превенції Слов'янського ВП ГУНП в Донецькій області (а.с. 34);

- згідно листа Слов'янського відділу поліції ГУНП в Донецькій області від 25.09.2017 року за повідомленням начальника Служби у справах дітей Слов'янської міської ради щодо ухилення ОСОБА_3 від виконання обов'язків по вихованню дітей з матір'ю дітей проведена профілактична бесіда, ОСОБА_3 оформлює необхідні документи для зарахування дітей до ЗОШ № 9, ОСОБА_3 притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 184 КпАП України (Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов'язків щодо виховання дітей) (а.с. 35).

До постановки дітей на облік, як таких, що перебувають у складних життєвих обставинах, з батьками також проводилася певна профілактична робота, що підтверджується:

- поданням директора ЗОШ І - ІІІ ступенів № 9 м. Слов'янська на ім'я начальника Служби у справах дітей Слов'янської міської ради від 04.10.2016 року, згідно якого батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не виконують свої батьківські обов'язки щодо виховання дітей, діти ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 навчальні заняття не відвідують, проведена школою роз'яснювальна робота з батьками позитивних результатів не дала, у зв'язку з чим просила надати допомогу в проведенні роз'яснювальної роботи з родиною ОСОБА_3 і сприяти вирішенню питання подальшого навчання дітей в школі (а.с.25);

- 20 жовтня 2016 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спеціалістами Служби у справах дітей Слов'янської міської ради була проведена бесіда про відповідальність за виховання, утримання та розвиток своїх дітей, попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність за невиконання обов'язків, передбачених Законом України "Про охорону дитинства", що підтверджується листками-попередженнями від 20.10.2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 36, а.с. 37).

Проте в період з жовтня 2016 року і станом на лютий 2018 року (час розгляду органом опіки та піклування питання щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав), незважаючи на проведену з відповідачами профілактичну роботу щодо виховання своїх дітей, ставлення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до виконання своїх обов'язків по вихованню дітей не змінилося, у зв'язку з чим Орган опіки та піклування 05.02.2018 року дійшов обґрунтованого висновку № 29/01 - 308 про доцільність позбавлення їх батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 47 - 49).

Відповідно до частини 2 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до частини 2 ст. 14 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства" під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

У статті 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

На виконання зазначених вимог закону апеляційним судом у судовому засіданні 21 листопада 2018 року була заслухана думка дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо позбавлення їх батьків батьківських прав. Діти були допитані у присутності представника органу опіки та піклування Щуки О.В. та представника Миколаївської спеціалізованої загальноосвітньої школи-інтернату № 7, яка на теперішній час є опікуном дітей, ОСОБА_17

Незважаючи на свій вік (13 років, 11 років, 10 років), всі троє дітей, як зазначено в їх педагогічних характеристиках, мають суттєві мовленнєві дефекти та нечітку мову, низький рівень розвитку, не можуть назвати навіть свій день народження, ім'я вчителя. Антон та Анна у свої 11 та 10 років читати не вміють. Андрій у судовому засіданні наполягав, що він навчається у 9 класі, хоча має вік лише 13 років та фактично навчається у 4 класі.

З урахуванням рівня розвитку дітей апеляційний суд вважає, що вони не розуміють що таке позбавлення батьківських прав, але на питання суду всі троє дітей пояснили, що не бажають, щоб їх батьків карали за плохі умови життя дітей, за те, що діти не ходили до школи. Пояснили, що хочуть повернутися додому, щоб жити разом з папою та мамою.

Відповідно до ст. 14 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства" забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров'я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

Європейський суд з прав людини неодноразово аналізував позитивні зобов'язання держави щодо забезпечення вказаних інтересів в аспекті дотримання статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вказував, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови. По-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків з сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або неблагонадійною. По-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним ("Neulinger and Shuruk v. Switzerland" від 8 січня 2009 року, заява № 41615/07, "Mamchur v. Ukraine" від 16 липня 2015 року, заява № 10383/09).

Апеляційний суд вважає, що залишення малолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в сім'ї відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не сприятиме забезпеченню інтересів дітей, оскільки відповідачі не є тим безпечним, спокійним та стійким середовищем, яке може забезпечити розвиток їх малолітніх дітей, створити їм мінімальні санітарні умови проживання, забезпечити належне харчування, медичний догляд та умови для навчання.

Через неповноцінне виховання діти відповідачів зазнають страждань, зокрема, до передачі їх в серпні 2018 року органу опіки та піклування діти не мали належних умов для проживання - проживали у будинку в антисанітарних умовах, спали на підлозі, не мали одягу та взуття; вода у будинку відсутня до теперішнього часу, як пояснив апеляційному суду ОСОБА_4 дома він вмивався снігом; внаслідок відсутності в будинку водопостачання у зв'язку із заборгованістю за послуги діти ходили брудні; діти не мали повноцінного харчування, просили їжу у сусідів; діти не здобували освіти - майже два роки, починаючи з листопада 2016 року, через поведінку батьків не відвідували навчальних закладів.

Крім того, разом з відповідачами у будинку по АДРЕСА_1 проживають старші діти ОСОБА_3 - ОСОБА_14, 1995 року народження, та ОСОБА_15, 1993 року народження, у яких 08 серпня 2017 року народилася дитина ОСОБА_16, тобто скоєно інцест, що також негативно впливає на розвиток малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та свідчить про обґрунтованість хвилювань органу опіки та піклування за долю дітей і особливо ОСОБА_6, яка є особою жіночої статі та наразі досягне дітородного віку.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що діти потребують захисту від небезпеки.

Відповідно до частини 3 ст. 171 СК України суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення відповідачів батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме, що справа була розглянута у відсутність відповідача ОСОБА_2, який належним чином не був повідомлений про судове засідання, що він не отримав копію позовної заяви, є необґрунтованими.

Відповідно до п. 3 частини 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов'язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З матеріалів справи встановлено, що провадження у цій справі відкрито ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 лютого 2018 року (а.с. 53).

Відповідно до ст. 190 ЦПК України копія ухвали про відкриття провадження у справі Слов'янським міськрайонним судом Донецької області разом з позовною заявою Органу опіки та піклування Слов'янської міської ради та копіями доданих до неї документів, судовою повісткою про виклик до суду на 22.03.2018 року на 09 годину 30 хвилин були надіслані відповідачу ОСОБА_2 на адресу: АДРЕСА_1, супровідним листом від 12.03.2018 року № 243/1457/18/ вих. 11080/2018 (а.с. 55) та отримані відповідачем 15 березня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 64) та спростовує доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_2 не отримав копію позовної заяви.

Відповідно до ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Згідно частини 1 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Отримавши 15 березня 2018 року судову повістку про виклик до суду, у судове засідання 22.03.2018 року відповідач ОСОБА_2, а також відповідач ОСОБА_3 не з'явилися, у зв'язку із їх неявкою розгляд справи було відкладено на 17.04.2018 року, що підтверджується протоколом судового засідання від 22.03.2018 року (а.с. 58).

Судова повістка про виклик до суду на 17.04.2018 року відповідачу ОСОБА_2 направлена 22.03.2018 року (вих. № 13108/2018) (а.с. 62) та отримана відповідачем 27.03.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 65) та спростовує доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи 17 квітня 2018 року.

В обох рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення - судових повісток є відмітка про їх особисте отримання "ОСОБА_3" (а.с. 64, а.с. 65).

Будь - яких доказів, які б спростовували отримання відповідачем ОСОБА_2 судових повісток на 22 березня 2018 року та на 17 квітня 2018 року, відповідачем ОСОБА_2 як до заяви про перегляд заочного рішення, так і до апеляційної скарги не додано.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 визнав, що судові повістки та копію позову отримала замість нього його повнолітня дочка ОСОБА_14, яка проживає разом з ними.

Відповідно частини 3 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

Отримавши завчасно - 27 березня 2018 року судову повістку про виклик до суду на 17 квітня 2018 року, відповідач ОСОБА_2, а також відповідач ОСОБА_3 у судове засідання 17 квітня 2018 року повторно не з'явилися.

В матеріалах справи відсутні повідомлення відповідача ОСОБА_2 про причини його неявки як у судове засідання 17 квітня 2018 року, так і у судове засідання 22 березня 2018 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що не отримавши копію позовної заяви, він був позбавлений можливості надати суду свої докази та заперечення, чим порушені його права, встановлені ст. 43 ЦПК України, також є необґрунтованими.

По-перше, в матеріалах справи є докази про отримання відповідачем ОСОБА_2 копії позовної заяви.

Крім того, відповідно до частини 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ст. 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено, зокрема, посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; до заяви про перегляд заочного рішення додаються докази, на які посилається заявник.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Звертаючись до суду першої інстанції з заявою про перегляд заочного рішення, відповідач ОСОБА_2 в заяві не посилався на докази, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача; до заяви про перегляд заочного рішення будь - які докази, що підтверджують належне виконання ним батьківських обов'язків по вихованню свої трьох малолітніх дітей, не додав (а.с. 83 - 84).

Залишаючи заяву про перегляд заочного рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17.04.2018 року без задоволення, суд послався на те, що заявником, в тому числі не надано доказів, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача та які мають істотне значення для правильного вирішення спору (а.с. 100 - 101).

Відповідно до частин 1 - 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Тобто, процесуальне законодавство передбачає можливість подання до суду апеляційної інстанції нових доказів, які не були подані до суду першої інстанції.

Посилаючись в апеляційній скарзі на те, що він був позбавлений можливості надати суду першої інстанції докази, що з 2017 року до дня розгляду справи його сім'я провела ремонт в будинку, придбала для дітей ліжка та постільні приналежності, стіл для занять, тобто створила належні умови для проживання та навчання дітей, що по справі не були допитані свідки, показання яких є доказами безпідставності позбавлення його та матері дітей батьківських прав, відповідач ОСОБА_2 на підтвердження цих доводів будь - яких доказів до апеляційної скарги не додав, клопотання про виклик у судове засідання свідків не заявив.

Враховуючи доводи апеляційної скарги, з метою повного та об'єктивного дослідження обставин справи та виконання завдань цивільного судочинства апеляційний суд при відкритті апеляційного провадження прийняв рішення повторно направити відповідачу ОСОБА_2 копію позовної заяви та додані до неї матеріали (а.с. 114 - 117). Копія позовної заяви відповідачу ОСОБА_2 була направлена супровідним листом від 16.10.2018 року вих. № 243/1457/18 (22-ц/4804/205/18) 1177/2018 (а.с. 118) та отримана відповідачем згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 18 жовтня 2018 року (а.с. 126).

Отримавши повторно позовну заяву, відповідач ОСОБА_2 до апеляційного суду клопотань про прийняття нових доказів, допит свідків також не надав, не зазначив імен та адрес свідків, яких він вважає необхідним допросити.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 пояснили, що свідків вони не мають, що спростовує доводи апеляційної скарги про те, що відповідач був позбавлений можливості заявити клопотання про допит судом свідків, показання яких є доказами безпідставності позбавлення його та матері дітей батьківських прав.

Як зазначено в ухвалі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 30.08.2018 року, з пояснень заявника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, а також представників третіх осіб, навіть на момент відібрання дітей, що відбулося після набрання рішенням суду законної сили, будь - яких позитивних змін побутових умов будинку ОСОБА_3 не відбулося, ліжка та постільна білизна для дітей відсутні по теперішній час (а.с. 100 - 101).

В судовому засіданні апеляційного суду відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що ремонт у будинку вони почали робити вже після того, як органи опіки забрали їх дітей, ремонт на теперішній час не закінчено, вони пофарбували вікна, двері, побілили стелю, в жовтні 2018 року придбали 3 ліжка, 2 дивани, шафу, телевізор.

Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на відповідачів, з метою перевірки доводів апеляційної скарги та пояснень відповідачів у судовому засіданні апеляційного суду щодо створення ними належних умов для проживання дітей, Органом опіки та піклування на виконання ухвали Донецького апеляційного суду від 07 листопада 2018 року 14 листопада 2018 року були обстежені умови проживання відповідачів по АДРЕСА_1.

Згідно акту обстеження умов проживання від 14 листопада 2018 року в одній з кімнат з'явилося 2 ліжка та дитячий манеж для немовля ОСОБА_16, 2017 року народження, який є дитиною старших дітей відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_15 та ОСОБА_14; в інших кімнатах все залишилося без змін: на підлозі лежали одіяла та була розстелена постільна білизна (а.с. 193).

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 підтвердив, що через заборгованість в будинку на протязі 2-3 років відсутнє водопостачання, воду сім'я бере з пожарного крану, який розташований на їх вулиці.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що він та матір дітей створили належні умови для проживання та навчання дітей.

Отже, як при зверненні з заявою про перегляд заочного рішення, так і при поданні апеляційної скарги та у судовому засіданні апеляційного суду відповідачем ОСОБА_2 не надано суду доказів про те, що він належним чином виконує свої обов'язки по вихованню дітей, що ним створені належні умови для проживання дітей, для їх навчання.

Відповідачем ОСОБА_2, який брав участь у судовому засіданні апеляційного суду, не спростовані надані позивачем докази про ухилення відповідачів від виконання обов'язків по вихованню своїх трьох малолітніх дітей.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (справа "Hunt v. Ukraine" від 7.12.2006 року, заява №31111/04). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

Отже, в рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17).

Апеляційний суд вважає, що сам факт заперечення відповідача ОСОБА_2 проти позову та оскарження судового рішення про позбавлення його батьківських прав не може свідчити про прояв інтересу батька до дітей та його бажання належно виконувати обов'язки по вихованню дітей. Жодних активних дій на зміну умов для проживання та навчання дітей, їх розвитку відповідач протягом тривалого часу, починаючи з жовтня 2016 року, і навіть після ухвалення оскаржуваного судового рішення, не вчинив. Доказів, які б свідчили про зміну його ставлення до виховання дітей, не надано.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст. 182 СК України (в редакції, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції) при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Тобто, законодавець презумує, як безспірний, розмір аліментів на трьох дітей - половина доходу платника аліментів.

Саме в такому розмірі суд і стягнув аліменти на утримання малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, і такий розмір аліментів жодною із сторін у справі не оспорюється. Будь-які доводи щодо розміру аліментів, визначеного судом, в апеляційній скарзі відповідача ОСОБА_2 відсутні.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування.

Оскільки батьківських прав позбавлені і батько, і мати дітей, заяви інших осіб про передання їм дітей в матеріалах справи відсутні, суд першої інстанції обґрунтовано передав дітей на опікування органу опіки та піклування.

Будь-які доводи щодо передання дітей на опікування органу опіки та піклування в апеляційній скарзі відсутні.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції відповідають встановленим у справі обставинам, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 без задоволення, а рішення суду - без змін, підстави для змінили розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, відсутні.

Відповідач ОСОБА_2, як інвалід ІІ групи, від сплати судового збору за подання апеляційної скарги звільнений.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 без задоволення, підстави для стягнення з позивача на користь держави судового збору за подання відповідачем апеляційної скарги відсутні. Судові витрати мають компенсуватися за рахунок держави.

Керуючись ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 17 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Л.І. Соломаха

Судді: О.Д. Канурна

О.С. Санікова

Повне судове рішення складено 22 листопада 2018 року.

Головуючий суддя: Л.І. Соломаха