Ухвала

07 березня 2018 року

м. Київ

справа № 755/2054/15-ц

провадження № 61-11824ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року та рішення апеляційного суду міста Києва від 07 грудня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання договору іпотеки та договору купівлі-продажу квартири недійсними; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном,

ВСТАНОВИВ :

Подана 18 лютого 2018 року касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року та рішення апеляційного суду міста Києва від 07 грудня 2017 року не може бути прийнята до розгляду, оскільки вона подана з пропуском строку встановленого статтею 325 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до підпункту 14 пункту першого розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За змістом статті 325 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення апеляційної інстанції, касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Згідно зі статтею 319 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення апеляційної інстанції, рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Із касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що оскаржуване рішення апеляційного суду міста Києва проголошене 07 грудня 2017 року. Таким чином, останнім днем оскарження є 27 грудня 2017 року. ОСОБА_1 звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою 18 лютого 2018 року, що підтверджується відтиском штемпеля на конверті, та порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження.

ОСОБА_1 посилається на те, що 07 грудня 2017 року судом апеляційної інстанції було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення. Копію оскаржуваного рішення ОСОБА_1 не отримав. З повним текстом рішення апеляційного суду міста Києва від 07 грудня 2017 року зміг ознайомитися лише 14 лютого 2018 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Вказані причини пропуску строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки в додатках до касаційної скарги відсутні докази, що апеляційний суд не надсилав повний текст ухвали на адресу заявника. Крім того, рішення апеляційного суду міста Києва від 07 грудня 2017 року було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 14 грудня 2017 року, а не 14 лютого 2018 року.

Таким чином, заявнику слід надіслати на адресу суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, при цьому навести поважні причини пропуску строку та надати відповідні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження до моменту звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, касаційна скарга не оплачена судовим збором в повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З рішення апеляційного суду міста Києва від 07 грудня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 (фізична особа) звернулася до суду першої інстанції у листопаді 2015 року з позовними вимогами до

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання договору іпотеки та договору купівлі-продажу квартири недійсними. Тобто заявлено дві позовних вимоги немайнового характеру.

Абзацом другим частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду першої інстанції) визначено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Підпунктом другим пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на момент звернення до суду першої інстанції) визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на

2015 рік»з 01 січня 2015 року встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 1 218 грн.

Враховуючи, що позивачем (фізичною особою) заявлено дві позовних вимоги немайнового характеру (про визнання договору іпотеки та договору купівлі-продажу квартири недійсними), судовий збір за подання позовної заяви становить 974 грн 40 коп. Таким чином, заявнику за подання касаційної скарги слід сплатити 1 948 грн 80 коп. (974 грн 40 коп. х 200%) судового збору. Враховуючи те, що згідно квитанції від 16 лютого 2018 року № 4014, заявником сплачено 1 102 грн 40 коп., а тому потрібно доплатити

846 грн 40 коп. судового збору за подання касаційної скарги.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, ККДБ: 22030102.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року та рішення апеляційного суду міста Києва від 07 грудня 2017 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило