Провадження № 2/638/5168/18
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

20 листопада 2018 року Суддя Дзержинського районного суду м.Харкова Аркатова К.В., при прийнятті позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и в:

ПАТ «ВіЕйБіБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Однак зазначена позовна заява не може бути прийнята судом до розгляду, так як не відповідає вимогам ст.175, 177 ЦПК України.

Так, відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Позивач подав клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Своє клопотання обґрунтовує майновим станом, а саме позивач відноситься до категорії неплатоспроможних та знаходиться у процедурі ліквідації.

Відповідно до ч.1 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доводи позивача про важке фінансове становище саме по собі не може вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру за подання позову, а відтак відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання, що відповідає ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Позивач посилається на практику Європейського Суду з прав людини, зокрема рішення від 19.06.2001 року №2 Справа «Креуз проти Польщі», та зазначає, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Проте, суддя звертає увагу на наступне - Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні зазначає, що судові органи не змогли забезпечити належного балансу між інтересами держави у стягненні судових зборів за розгляд позовів, з одного боку, та інтересом позивача у відстоюванні свого позову в суді, з другого боку, так як збір, який вимагався від заявника за розгляд справи надмірний. Внаслідок цього останній утримався від позову та справу так і не розглянуто судомо. Це, завдало шкоди самій суті права на доступ до суду так як, судовий збір, який підлягав сплаті дорівнював середньому річному заробітку у Польщі на той час. В той же час, Європейський Суд з прав людини у згаданому рішенні зазначає, що "Право на суд" не є абсолютним, а може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов'язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети. Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Більше того, положення пункту 1 статті 6 Конвенції не означає беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Відповідно вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відстрочення від сплати судового збору за подання позову враховуючи майновий стан сторони є правом, а не обов'язком суду.

На підставі викладено, суддя відмовляє у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, оскільки такі підстави не є поважними в розумінні положень ст. 136 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір» для їх застосування.

Враховуючи вищезазначене, позивачу необхідно сплатити судовій збір за подання до суду юридичною особою позову немайнового характеру у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні за вказаними нижче реквізитами та надати суду оригінал квитанції про сплату судового збору.

Отримувач коштівУК Шевченкі/мХар Шевченківс/22030101
Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37999654
Банк отримувачаКазначейство України (ЕАП)
Код банку отримувача (МФО)899998
Рахунок отримувача0003
Код класифікації доходів бюджету22030101
Призначення платежу*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дзержинський районний суд м. Харкова (назва суду, де розглядається справа)

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог викладениху ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі наведеного, керуючись ст. 175,177,185 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - залишити без руху, запропонувати позивачу протягом 10 діб з моменту отримання ухвали усунути недоліки позовної заяви.

Розяснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя