Справа № 2-2228/10 Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/596/18 Доповідач у 2 інстанції Гуль
Категорія 58 20.02.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі колегії судів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі: Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року у справі за заявою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за кредитним договором, та звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2017 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області із даною заявою, яку мотивувало тим, що Києво-Святишонським районним судом Київської області у справі №2-2228/2010 року задоволено позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» про розірвання кредитного договору, стягненню з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором та зверненням стягнення на предмет іпотеки на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 278 537,94 грн. заборгованості за кредитним договором, 1 700 грн. сплаченого судового збору (державне мито), 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, та 420 грн. витрат за публікацію в засобах масової інформації. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 278 537,94 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка є власністю ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого Києво-Святошинським відділом земельних ресурсів 31 серпня 2004 року.

04.08.2015 р. направлена вимога про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором.

21.04.2016 р. направлено заяву про надання інформації до Києво-Святошинського районного суду.

27.04.2016 р. отримано відповідь, що 10.11.2010 р. винесено заочне рішення, яким значений позов було задоволено.

23.05.2016 р. направлено заяву про ознайомлення з матеріалами справи до Києво-Святошинського районного суду.

16.06.2016 р. направлено заяву про видачу виконавчого листа.

24.06.2016 р. виконавчий лист видано, але строк пред'явлення встановлено до 21.11.2013 р.

Тобто співробітники Банку неодноразово зверталися до суду, виконавчі листи були видані 24.06.2016 р. - тоді коли терміни скінчились.

Після отримання рішення суду Боржник робив періодичні внески. Працівники Банку працювали в напрямку добровільного врегулювання.

З 10.05.2016 р. сторони намагалися домовитись та кредит врегулювати добровільно.

Банк до останнього вів переговори з клієнтом для добровільного врегулювання.

З метою можливості звернення виконавчого листа до виконання, заявник просив поновити пропущений строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання відмовлено.

В апеляційній скарзі банк просить ухвалу суду скасувати і заяву банку про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання задовольнити, оскільки судом не враховані всі фактичні обставини справи, не вірно застосованого судом як норми процесуального так і матеріального права та не надана оцінка поважним причинам пропуску цього строку.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.11.2010 року по справі № 2-2228/10, було розірвано кредитний договір № 014/7478/81/33694 від 16 травня 2006 року, укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_2. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції заборгованість за кредитним договором в сумі 278537,94грн., 1700 грн. сплаченого судового збору (державне мито), 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, та 420 грн. витрат за публікацію в засобах масової інформації. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 278537,94грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку площею 0.1500 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. яка є власністю ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого Києво- Святошинським відділом земельних ресурсів 31 серпня 2004 року.

Позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду за видачею виконавчого листа тільки 16.06.2016 р.

24.06.2016 р. позивачем було отримано виконавчий лист по даній справі, згідно якого вбачається що строк пред'явлення виконавчого документа закінчився 21 листопада 2013 р.

Відмовляючи в задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, суд виходив з того, що доводи заявника про те, що причиною пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання є намагання позивача добровільного врегулювання повернення кредиту, є безпідставними, так як це, з огляду непогашення на даний час боржниками кредитної заборгованості, ніяким чином не впливало на можливість банку виявити цю заборгованість, дізнатися про існування судового рішення з цього питання на його користь і отримання представником виконавчих листів та вжити заходів для їх виявлення та пред'явлення до виконання у встановлений законом строк.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній станом на ухвалення судом рішення, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом трьох років.

Стаття 23 даного закону визначала що, стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутись із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У зв'язку з тим, що в статті, яка коментується, не міститься переліку причин, які є поважними при пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд у кожному конкретному випадку виходячи з аналізу конкретних обставин пропуску строку вирішує питання про те, чи є причина його пропуску поважною.

Встановлено, що під час ухвалення у справі заочного рішення про задоволення позову був присутній представник банку. Судове рішення набрало законної сили ще в листопаді 2010 року.

Також вбачається, що банк із моменту ухвалення судового рішення більше 5 років не вчиняв дій щодо виконання судового рішення, та не надав доказів того що протягом цього часу звертався до суду із заявами про видачу виконавчого листа.

Як на поважність пропущеного строку банк посилається на те, що 04.08.2015 р. направлена вимога про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором.

21.04.2016 р. направлено заяву про надання інформації до Києво-Святошинського районного суду.

27.04.2016 р. отримано відповідь, що 10.11.2010 р. винесено заочне рішення, яким значений позов було задоволено .

23.05.2016 р. направлено заяву про ознайомлення з матеріалами справи до Києво- Святошинського районного суду.

16.06.2016 р. направлено заяву про видачу виконавчого листа.

24.06.2016 р. виконавчий лист видано, але строк пред'явлення встановлено до 21.11.2013 р.

Тобто співробітники Банку неодноразово зверталися до суду, виконавчі листи були видані 24.06.2016 р. - тоді коли терміни скінчились.

Проте такі обставини не можуть вважатися поважними причинами, у зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і як необґрунтовані підлягають відхиленню.

За відсутності доказів поважності причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, такий строк поновлений бути не може.

Також не приймаються до уваги такі доводи апеляційної скарги про те, що боржник по 31.10.2013 року частково виконував рішення суду.

Як пояснив в судовому засіданні представник боржника, що встановлено в суді першої інстанції, що боржник дізнався про наявність рішення про стягнення боргу від працівників банку. При цьому представники банку повідомили, що з ухваленням рішення про розірвання кредитного договору банківський рахунок боржника для погашення кредиту закритий, у зв'язку з чим з 2010 року кредитні зобов'язання боржником не виконувались.

Вказані доводи боржника не були спростовані стягувачем, для чого суду ним не надано належних доказів (прибуткових касових ордерів тощо) щодо зарахування грошових коштів сплачених боржником, як зазначає банк до 31.10.2013 року.

До інформації про сплату таких коштів, що міститься в наданому банком розрахунку заборгованості, суд відноситься критично, оскільки вона у встановленому законодавством порядку є не підтвердженою та заперечується боржником.

Таким чином вважати, що відповідно до ст. 23 Закону № 606-ХІV строки пред'явлення виконавчого документа до виконання переривалися, не має підстав, що спростовує доводи апеляційної скарги і в цій частині.

За викладених вище обставин, підстав для скасування ухвали колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді