Справа 431/5157/18
Провадження 2/431/1398/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2018 року м. Старобільськ

Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Пелиха О.О.,

за участі секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши у порядку спрощеного провадження в залі суду в місті Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що їй на праві власності належить будинок №48 по вул. Левадна (Кірова) у с. Підгорівка Старобільського району Луганської області. В належному їй будинку зареєстрована ОСОБА_3, яка фактично з грудня 2017 року не проживає, проте добровільно не бажає знятися з реєстраційного обліку. Її реєстрація заважає їй в оформленні житлової субсидії. За таких обставин вважала, що має право на судовий захист.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про день, час та місяць слухання справи повідомлялася своєчасно та належаним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, надала до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечувала.

Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи наведене, судом розгляд справи по суті здійснюється за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

За змістом ст.4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Власником житлового будинку №48, що розташований по вул. Левадна у с. Підгорівка Старобільського району Луганської області є ОСОБА_2, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру права власності на нерухоме майно від 15.12.2017.

Згідно копії паспорта відповідача ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки Підгорівської сільської ради Старобільського району Луганської області ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але фактично з 18.12.2017 не проживає.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 4.11.1950 року, підписаної від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 150 (розділ ІІІ, глава 6) Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок, квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів своєї сімї і мають право розпоряджатись цією власністю за своїм розсудом.

Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідач за вищевказаною вказаною адресою не проживає, а тому житлове приміщення за нею не повинно зберігатися.

Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи те, що відповідач втратила право користування житловим приміщенням, вона може бути знята з реєстрації за вищевказаною адресою.

Втрата права користування житловим приміщенням тягне за собою наслідки у вигляді скасування реєстраційного запису про реєєстрацію фізичної особи за певним місцем проживання.

Згідно постанови КМУ №207 від 02.03.2016 р. зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавдення права користування жилим приміщенням.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає позов законним та обґрунтованим, а тому задовольняє його.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що наявність судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, є підставою для подальшого зняття особи з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою.

Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом, вона не порушує питання про стягнення з відповідача судового збору, а суд сам не може вийти за межі позову.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 78, 81, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.71, 72ЖК України суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування будинком №48, що розташований за адресою: вул. Левадна, с. Підгорівка Старобільського району Луганської області та зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Рішення суду може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Старобільський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Пелих