У х в а л а

14 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 619/737/17-ц

провадження № 61-36609св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.

учасники справи:

позивач - керівник Дергачівська місцева прокуратура Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області на рішення Дергачівського районного суду Харківської області у складі судді Кононихіної Н. Ю. від 07 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів: Піддубного Р .М., Бурлаки І. В., Котелевець А .В., від 23 квітня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року керівник Дергачівська місцева прокуратура Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним і скасування державного акта на право власності на земельну ділянку та зобов'язання вчинити певні дії.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 07 грудня 2017 року у задоволенні позову керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області, суд першої інстанції виходив із того, що спірну земельну ділянку передано ОСОБА_1 у власність з порушенням вимог земельного законодавства, разом з тим порушене право захисту шляхом визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та витребування земельної ділянки не підлягає у зв'язку із спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем (частина четверта статті 267 ЦК України).

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 23 квітня 2018 року апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області залишено без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 07 грудня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, погодився з висновком районного суду, зазначивши, що на момент виникнення порушень прав держави було врегульовано та функціонував механізм виявлення таких порушень через уповноважені державою органи, які після офіційної реєстрації державного акта про право власності на землю 22 грудня 2008 року мали можливість виявити порушення визначеного законом порядку виділення земельної ділянки, ініціювати відповідні процедури перевірки і звернення до суду, у тому числі за допомогою прокуратури, у межах передбаченого статею 257 ЦК України строку позовної давності.

Той факт, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області було визначено в якості уповноваженого територіального державного органу вже після реєстрації державного акта на спірну земельну ділянку, не впливає на початок перебігу трирічного строку позовної давності, оскільки на той день існував інший уповноважений державний орган, у тому числі прокуратура України, які мали реальну можливість вчасно дізнатися про порушення державних прав та інтересів, що також випливає з факту вилучення органами слідства відповідних землевпорядних документів ще у 2011 році.

У травні 2018 рокузаступник прокурора Харківської області подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення й направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 набуто у власність земельну ділянку без волевиявлення власника земельної ділянки - Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, усупереч встановленому чинним законодавством порядку безоплатної приватизації земель та з перевищенням повноважень Русько-Лозівським сільським головою Дергачівського району Харківської області ОСОБА_2

Проте внаслідок застосування судами першої та апеляційної інстанцій до спірних правовідносин статей 256, 261 ЦК України суди дійшли необґрунтованого висновку про можливість набуття відповідачем земельної ділянки за відсутності рішення власника про її виділення через пропущення прокурором строку позовної давності.

Разом з тим позовна давність законом визначена як строк для правильного застосування правил про позовну давність, принципове значення має встановлення початку перебігу такого строку.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, закон пов'язує початок перебігу позовної давності не з моментом поінформованості про вчинення певної дії чи прийняття рішення, а з моментом обізнаності про вчинення порушення закону та порушення у зв'язку з цим прав і охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, відчуження об'єктів, що є власністю народу України та не можуть перебувати, за законом, у приватній власності, є триваючим правопорушенням, оскільки законне право власності у приватних осіб на ці об'єкти не виникло. Волі дійсного власника (народу України) на відчуження цих об'єктів не було. А орган, який представляє громаду, - міська рада, і є порушником закону.

Закон саме для таких випадків надав право прокурору ініціювати захист інтересів держави шляхом пред'явлення позову до органів державної влади та місцевого самоврядування, які недобросовісно реалізують від імені народу право власності.

Отже, строк позовної давності для звернення прокурора із позовом про повернення на користь держави земельних ділянок з незаконного володіння почався з моменту набрання чинності судовими рішеннями Золочівського районного суду Харківської області від 04 квітня 2014 року та від 11 серпня 2014 року відносно ОСОБА_2 за фактом підробки рішень сесій про передачу земельних ділянок, коли було встановлено факти порушення вимог законодавства при прийнятті оскаржуваних розпоряджень, що у розумінні частини першої статті 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності.

При цьому Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства, та знаходять засоби для їх вирішення.

Отже, створена Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод система захисту покладає саме на національні органи влади обов'язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Звернення прокурора до суду у спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про повернення земельної ділянки.

Таким чином, у випадках бездіяльності чиновників виключно прокуратура може гарантовано допомогти захистити у суді порушені інтереси держави.

Згідно з статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Вирішуючи спір, суди, встановивши, що спірну земельну ділянку передано ОСОБА_1 у власність з порушенням вимог земельного законодавства, а відповідачем заявлено про застосування позовної давності, дійшли висновку про те, що положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів, незалежно від дати проведення прокурорської перевірки.

Разом з тим суд першої інстанції послався на правову позицію, висловлену у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-178цс15, від 16 вересня 2015 року № 6-68цс15.

При цьому, правові висновки щодо застосування положень статей 257, 261 ЦК України містяться в постановах Верховного Суду України: від 29 жовтня 2014 року № 6-152цс14, від 17 лютого 2016 року № 6-2407цс15, від 08 червня 2016 року № 6-3089цс15, від 14 вересня 2016 року № 6-2165цс15, від 16 листопада 2016 року № 6?2469цс16, від 26 жовтня 2016 року № 6-2070цс16, від 21 грудня 2016 року № 6-1503цс16, від 12 квітня 2017 року № 6-1852цс16, від 19 квітня 2017 року № 6-1852цс16, від 19 квітня 2017 року № 6-2376цс16, від 22 червня 2017 року № 6-1047цс17, від 12 липня 2017 року № 6-2458цс16 та від 15 листопада 2017 року № 6-2304цс16, в яких були встановлені подібні правовідносини.

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2018 року справу № 357/9328/15-ц (провадження № 61-11202св18) за позовом прокуратури м. Біла Церква, правонаступником якої є Білоцерківська місцева прокуратура Київської області, в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства Київської області до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, Управління Держгеокадастру в Білоцерківському районі Київської області про визнання незаконним та скасування розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку та застосування наслідків недійсності правочину у вигляді повернення земельних ділянок за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12., ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, від імені яких діє ОСОБА_19, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2016 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Із змісту зазначеної ухвали вбачається, що колегія суддів Верховного Суду вирішила відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України: від 29 жовтня 2014 року № 6-152цс14, від 01 липня 2015 року № 6-178цс15, від 17 лютого 2016 року № 6-2407цс15, від 08 червня 2016 року № 6-3089цс15, від 14 вересня 2016 року № 6-2165цс15, від 16 листопада 2016 року № 2469цс16, від 26 жовтня 2016 року № 6?2070цс16, від 21 грудня 2016 року № 6-1503цс16, від 12 квітня 2017 року № 6-1852цс16, від 19 квітня 2017 року № 6-1852цс16, від 19 квітня 2017 року № 6-2376цс16, від 22 червня 2017 року № 6-1047цс17, від 12 липня 2017 року № 6-2458цс16 та від 15 листопада 2017 року № 6-2304цс16, у частині, що стосується: 1) порядку обчислення строку позовної давності, коли позов пред'явлено прокурором у порядку представництва і 2) врахування при цьому дати прокурорської перевірки.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Оскільки справа № 357/9328/15-ц (провадження № 61-11202св18) за позовом прокуратури м. Біла Церква, правонаступником якої є Білоцерківська місцева прокуратура Київської області, в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства Київської області до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, Управління Держгеокадастру в Білоцерківському районі Київської області про визнання незаконним та скасування розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку та застосування наслідків недійсності правочину у вигляді повернення земельних ділянок передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі за позовом керівника Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області до ОСОБА_1 про визнання недійсним і скасування державного акта на право власності на земельну ділянку та зобов'язання вчинити певні дії до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 357/9328/15-ц за позовом Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства Київської області та Київської обласної державної адміністрації до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, Управління Держгеокадастру в Білоцерківському районі Київської області про визнання незаконним та скасування розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку та застосування наслідків недійсності правочину у вигляді повернення земельних ділянок.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Є.В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк