02.10.2018 Єдиний унікальний номер 205/2570/18
Єдиний унікальний номер 205/2570/2018
Провадження № 2/205/1894/2018
02 жовтня 2018 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
ОСОБА_1 19 квітня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідачів ПАТ КБ «ПриватБанк» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа: Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2018 року позов залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки з додержанням вимог ч. 2, п.п. 2, 6 ч. 3 ст. 175, ч. 1, 4 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 23 травня 2018 року позивачем було подано виправлений позов.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2018 року цивільна справа була прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2018 року вирішено питання про заочний розгляд справи.
Позивач у своєму позові посилається на те, що у березні 2018 року вона отримала пенсію не у повному обсязі та дізналася про наявність виконавчого провадження № 55668183, відкритого на підставі виконавчого напису нотаріуса, яке перебуває на виконанні у Новокодацькому ВДВС м. Дніпра про стягнення суми боргу за кредитним договором у розмірі 32 438 гривень 49 коп.. Кредитних договорів позивач з банком не укладала. На теперішній час в провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа про перегляд заочного рішення від 26 серпня 2015 року, та у провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, де предметом спорів є наявність заборгованості позивача перед ПАТ КБ «Приватбанк», тому існує імовірність подвійного стягнення. Заборгованість, стягнута на підставі виконавчого напису нотаріуса, не є безспірною, оскільки розрахована банком в односторонньому порядку з необґрунтованим завищенням сум. Крім того, позивач зазначила, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом з порушенням вимог ЗУ «Про нотаріат» та без врахування строків позовної давності. Просила суд визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача у своїй заяві до суду просила справу розглянути за її відсутності, ухваливши заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Відповідач АТ КБ «Приватбанк» про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання свого представника не направив, відзив на позов суду надано не було. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили.
Третя особа приватний нотаріус КМНО ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений належними чином.
Третя особа Новокодацький ВДВС міста Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області свого представника у судове засідання не направив, просив розглядати справу за відсутності представника, надав суду відзив на позов, у якому зазначив про правомірність дій державного виконавця щодо виконання виконавчого напису нотаріуса.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що 06 жовтня 2017 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № DNH0RJ213763221 від 16 липня 2014 року у розмірі 32 438 гривень 49 коп. на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 83).
29 січня 2018 року, на підставі заяви відповідача, державним виконавцем Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55668183 (а.с. 60 оберт). Також постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 29 січня 2018 року було накладено арешт на майно боржника (а.с. 66 оберт).
Постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 14 червня 2018 року було звернуто стягнення на доходи боржника (а.с. 70).
Приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_2 виконавчий напис від 06 жовтня 2017 року був вчинений на підставі заяви ПАТ КБ «Приватбанк», заяви позичальника від 16 липня 2014 року за підписом представника банку та ОСОБА_1, розрахунку заборгованості за договором № DNH0RJ213763221 від 16 липня 2014 року станом на 06 вересня 2017 року, письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором № б/н, направленої на адресу ОСОБА_1, в якій не зазначена дата (а.с. 83-90).
У відповідності із ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За приписами ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.
Відповідно до п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Таким чином, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не перевірив безспірність заборгованості на підставі документів, зазначених у п. 2 Переліку, які стягувачем нотаріусу не подавались. З тексту виконавчого напису не вбачається, який документ було надано на підтвердження суми боргу по кредиту та безспірності вимог банку до боржника. Також банком не було надано нотаріусу оригінал кредитного договору.
Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України (постанова від 05.07.2017 р. у справі № 6-887цс17) захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так із підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі.
Позивач оспорює розмір заборгованості, визначеної у оспорюваному виконавчому написі нотаріуса, як таку, що підлягає стягненню з боржника.
Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Таким чином, з наведених приписів вбачається, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в переліку, чи подані всі передбачені переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов'язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису.
Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15.
У даному випадку нотаріус не переконався у безспірності заборгованості і цей факт відповідачем не спростовано.
Крім того, у вказаному пакеті документів відсутній оригінал кредитного договору № DNH0RJ213763221 від 16 липня 2014 року, розрахунок, який був наданий приватному нотаріусу, не відповідає вимогам документів, визначеним у пункті 2 Переліку, оскільки не містить інформацію про періоди нарахування суми заборгованості, періодичність внесених платежів позичальником, строки погашення, відомості про нарахування відсотків на тіло кредиту.
З урахуванням того, що приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не перевірено наявність умов, передбачених ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», щодо безспірності заборгованості та строку вчинення виконавчого напису, видав виконавчий напис щодо вимог про стягнення неустойки (штрафів та пені) поза межами річного строку позовної давності для вказаної вимоги, що призвело до порушення процедури вчинення напису, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та задоволення їх у повному обсязі.
Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
У позовній заяви позивачем зазначається попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, в якому витрати на правничу допомогу складають 10 200 гривень.
Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Всупереч зазначеним вимогам стороною позивача не надано суду розрахунок вартості гонорару, відсутня детальна фіксація та опис послуг, що надаються в межах ведення відповідної судової справи, їх обсяг (витрачений час на прибуття адвоката до місця розгляду справи) і вартість (якщо окремі послуги мають різну вартість); витрати, що понесені адвокатом у зв'язку з наданням послуг щодо ведення відповідної судової справи (участь у судових засіданнях, час, витрачений на складання процесуальних заяв, в яких виникла необхідність), також до матеріалів справи стороною позивача не надано підписаного акту прийнятих робіт ОСОБА_1, підтвердження оплати нею послуг адвоката.
Тому суд приходить до висновку, що позивачеві у стягненні з відповідача витрат на правову допомогу слід відмовити.
Позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі: 704 гривні 80 коп. (а.с. 1) за подачу позовної заяви, та 352 гривень 40 коп. (а.с. 21) за подачу заяви про забезпечення позову, а всього 1 057 гривень 20 коп., який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 87-89 ЗУ «Про нотаріат», ч. 1 ст. 141, ст. 247, ст. 263-265, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити у частково.
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення позивачем та третіми особами може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.
Суддя: