АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Справа № 611/353/17

Провадження № 22-ц/790/174/18

11 квітня 2018 року

м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії cуддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Колтунової А.І., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

імена (найменування сторін):

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3 на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 01 червня 2017 року в складі судді Коптєва Ю.А. та ухвалу Барвінківського районного суду Харківської області від 15 червня 2017 року в складі судді Коптєва Ю.А.,

в с т а н о в и в:

В квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов'язання.

Позовна заява мотивована тим, що 05 січня 2011 року в простій письмовій формі укладено Договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_4 визначені родовими ознаками грошові кошти в розмірі 50 000 грн. 00 коп., які останній зобов'язався повернути до 01 липня 2011 року

11 листопада 2013 року укладено Договір про відступлення вимоги (заміна кредитора), відповідно до умов якого ОСОБА_5 передала йому належне їй право вимоги згідно за Договором позики від 05 січня 2011 року строком до 01 червня 2014 року. Додатковим Договором про відступлення права вимоги (заміни кредитора) від 17 квітня 2017 року строк дії встановлено до 01 січня 2018 року.

Рішенням Барвінкіівського районного суду Харківської області від 14 квітня 2014 року з відповідача на його користь стягнуто суму боргу в розмірі 50 000 грн. 00 коп.

Рішенням Барвінкіівського районного суду Харківської області від 10 серпня 2016 року з відповідача на його користь стягнуто 3% річних в розмірі 6 940 грн. 00 коп. та індекс інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в розмірі 29 868 грн. 00 коп. (всього - суму в розмірі 36 808 грн. 00 коп.).

Вказані рішення суду першої інстанції пред'явлено до примусового виконання, однак на даний час не виконано в повному обсязі.

Посилаючись на підстави, передбачені статтями 625 ЦК України, просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь 3% річних в розмірі 694 грн. 46 коп. та інфляційні втрати за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 3 374 грн. 13 коп.

04 травня 2017 року ОСОБА_4 подав письмову заяву, в якій позов не визнав, посилаючись на виконання вказаних рішень Барвінківського районного суду Харківської області в примусовому порядку.

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 01 червня 2017 року, уточненим ухвалою цього ж суду від 15 червня 2017 року, позов задоволено частково.

З ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто за період з 06 липня 2016 року по 01 березня 2017 року сума в розмірі 616 грн. 51 коп. - 3% річних від простроченої суми та інфляційні втрати за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 2 952 грн. 53 коп. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в грудні 2016 року з боржника а користь позивача стягнуто 5 994 грн. 26 коп., крім того, в червні 2016 року, в липні 2016 року та серпні 2016 року мала місце дефляція.

12 червня 2017 року та 19 червня 2017 року ОСОБА_3 подав апеляційні скарги. Посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення та ухвалу суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції невірно визначена сума боргу, оскільки згідно з довідкою Барвінківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 14 березня 2017 року № М/784 залишок заборгованості за виконавчим листом № 611/1593/'13-ц, виданим 25 червня 2014 року Барвінківським районним судом Харківської області, складає суму в розмірі 26 754 грн. 76 коп.; крім того, на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист про стягнення на його користь 3% річних в розмірі 6 940 грн. 00 коп. та індекс інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в розмірі 29 868 грн. 00 коп.

Відповідач рішення суду першої інстанції не оскаржив, відзив на апеляційну скаргу не надав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 05 січня 2011 року в простій письмовій формі укладено Договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_5 передала у власність ОСОБА_4 визначені родовими ознаками грошові кошти в розмірі 50 000 грн. 00 коп., які останній зобов'язався повернути до 01 липня 2011 року

11 листопада 2013 року укладено Договір про відступлення вимоги (заміна кредитора), відповідно до умов якого ОСОБА_5 передала ОСОБА_3 належне їй право вимоги згідно з Договором позики від 05 січня 2011 року строком до 01 червня 2014 року. Додатковим Договором про відступлення права вимоги (заміни кредитора) від 17 квітня 2017 року строк дії встановлено до 01 січня 2018 року.

Рішенням Барвінкіівського районного суду Харківської області від 14 квітня 2014 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто суму боргу в розмірі 50 000 грн. 00 коп.

Рішенням Барвінкіівського районного суду Харківської області від 10 серпня 2016 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3% річних в розмірі 6 940 грн. 00 коп. та індекс інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в розмірі 29 868 грн. 00 коп. (всього - суму в розмірі 36 808 грн. 00 коп.).

На виконання вказаних рішень суду 25 червня 2014 року видано виконавчий лист № 611/1593/13-ц, 30 серпня 2016 року видано виконавчий лист № 611/598/16-ц.

Постановами державного виконавця Барвінківського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Харківській області Мєдвєдєвою І.М. від 12 жовтня 2016 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, а також на кошти боржника.

Постановою державного виконавця Барвінківського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Харківській області Мєдвєдєвою І.М. від 28 листопада 2017 року закінчено виконавче провадження у зв'язку зі сплатою заборгованості за виконавчим листом № 611/1593/13-ц від 25 червня 2014 року.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (частина 1 статті 625 ЦК України).

У абзацах 1, 2 пункті 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина 1 статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

З даного питання свою правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15, яка зводиться до наступного.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХП «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а не іноземна валюта, яка була предметом договору.

Норми частини 2 статті 625 ЦК України визначають спеціальні правові наслідки прострочення виконання грошових зобов'язань. Таких наслідків є декілька. В будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки. До одного з різновидів збитків у розумінні частини 2 статті 625 ЦК України віднесено компенсацію кредиторові різниці за зниження купівельної спроможності гривні за період: з початку прострочення грошового зобов'язання до моменту його виконання - офіційний індекс інфляції.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 за період з 06 липня 2016 року по 01 березня 2017 року суми в розмірі 616 грн. 51 коп. - 3% річних від простроченої суми та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 2 952 грн. 53 коп.

Розрахунок 3% річних від простроченої суми та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов'язання позивачем не оскаржено.

За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного визначення суми боргу не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Посилання на те, що на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист про стягнення на користь позивача 3% річних в розмірі 6 940 грн. 00 коп. та індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в розмірі 29 868 грн. 00 коп. є безпідставними, оскільки відповідні докази в матеріалах справи відсутні. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Згідно з частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, або розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 01 червня 2017 року в складі судді Коптєва Ю.А. та ухвалу Барвінківського районного суду Харківської області від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 11 квітня 2018 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді А.І.Колтунова

Р.М.Піддубний