Категорія 58 Головуючий у 1-й інстанції Дзюба М.В.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Мальцевої Є.Є., Принцевської В.П.

секретаря Брежнєва Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФПГ Металпромресурс» на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області, ухваленого 22 листопада 2017 року у м.Маріуполь у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «ФПГ Металпромресурс», третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про звільнення майна з під арешту,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить нерухоме майно: 49/400 частки нежитлової будівлі по АДРЕСА_1; ? частка нежитлової будівлі по АДРЕСА_3; 79/200 частки комплексу по АДРЕСА_4; ? частка житлового будинку АДРЕСА_2; ? частка нежитлового приміщення по АДРЕСА_5 у м.Маріуполі; 9/25 частки бази відпочинку «Строитель-3» по АДРЕСА_6 Першотравневого району. При зверненні до Єдиного державного реєстру нею було виявлено наявність обтяження на це майно, накладене головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_4 на підставі постанови про арешт майна боржника ВП № 53243894 від 16 січня 2017 року. Ним же було внесено відповідні записи про обтяження до реєстру 10 березня 2017 року №19377141 та 09 березня 2017 року №19363553. При цьому державним виконавцем зазначено, що особою, майно якої обтяжується - є ОСОБА_3 Таким чином державний виконавець не пересвідчився щодо належності майна, наклав арешт на нерухоме майно власник якого не є боржником чи стороною виконавчого провадження. Просила суд звільнити зазначене нерухоме майно з-під арешту шляхом скасування накладених арештів.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені. Звільнено нерухоме майно з-під арешту шляхом скасування арештів, накладених головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_4, на підставі постанови про арешт майна боржника ВП №53243894 від 16 січня 2017 року:

- номер запису про обтяження №19377141 від 10 березня 2017 року відносно нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_7, загальна площа 1603,8 кв.м;

- номер запису про обтяження №19363553 від 09 березня 2017 року відносно нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_8

- номер запису про обтяження №19370927 від 09 березня 2017 року відносно нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_9, приміщення 1,2,3;

- номер запису про обтяження №19371497 від 09 березня 2017 року відносно нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_10, приміщення 37, 39;

- номер запису про обтяження №19367048 від 09 березня 2017 року відносно нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_11

В апеляційній скарзі ТОВ «ФПГ Металпромресурс», посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процессуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування вказує, що суд дійшов помилкового висновку, що право власності ОСОБА_2 ніким не оспорюється, в судовому засіданні представник третьої особи неодноразово наголошувала на тому, що на її думку, арештоване майно належить боржнику ОСОБА_3, а не позивачу. Суд не залучив до участі у справі інших співвласників майна, чим позбавив їх права подати пояснення щодо предмету позовних вимог. У порушення процесуального порядку суд прийняв усні уточнення позовних вимог, чим порушив право позивача на захист та справедливий розгляд справи. На підставі цього були відхилені письмові заперечення відповідача щодо неправильно обраної позивачем норми права на свій захист. Також ставить на увагу, що судом порушено правила виключної підсудності, оскільки вартість частки нерухомого майна, розташованого в Першотравневому районі є значно більшою ніж вартість майна, що розташоване у Приморському районі міста Маріуполя.

У відзиві представник позивача адвокат ОСОБА_5 вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги ТОВ «ФПГ Металпромресурс», просить залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

У відзиві третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області підтримує доводи апеляційної скарги ТОВ «ФПГ Металпромресурс», просить її задовольнити, а рішення суду скасувати і відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року №1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно п.8, п.9 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільно-процесуального кодексу України, в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-УІІІ, до утворення апеляційних суддів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суду, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Справи у судах першої і апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Донецької області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, що ухвалив рішення, в порядку, передбаченому Цивільно-процесуальним кодексом України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-УІІІ.

Позивач ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3 та представник третьої особи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Представник відповідача ТОВ «ФПГ Металпромресурс» в судове засідання не з'явився. Від адвоката ОСОБА_6, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 21 лютого 2018 року, надійшло клопотання про відкладення розгляду для ознайомлення з матеріалами справи.

Згідно ст.371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. У виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи суд апеляційної інстанції може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Апеляційне провадження у даній справі за апеляційною скаргою ТОВ «ФПГ Металпромресурс» було відкрито 22 грудня 2017 року (т.2 а.с.33). Розгляд справи призначений на 11 січня та 01 лютого 2018 року відкладався за клопотанням ТОВ «ФПГ Металпромресурс» для укладення договору про надання правової допомоги (т.2 а.с.44-45, 65-67).

Натомість, відповідний договір ТОВ «ФПГ Металпромресурс» був укладений лише на передодні розгляду справи, призначеного на 22 лютого 2018 року. Адвокат ОСОБА_6, заявляючи клопотання про продовження апеляційного розгляду, крім посилання на необхідність ознайомитися з матеріалами справи, на наявність виняткових обставин, як це передбачено ч.2 ст.371 ЦПК України, не посилалась.

Виходячи з вимог ч.1 ст.44 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання своїми процесуальними правами, ст.371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів відмовила у задоволенні заявленого клопотання і визнала неявку представника відповідача ТОВ «ФПГ Металпромресурс» та інших осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення проти доводів апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом право власності на нерухоме майно позивач ОСОБА_2 набула на підставі ухвали Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 16 грудня 2014 року, якою було затверджено мирову угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу за рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 12 листопада 2014 року у сумі 1 088 550 грн. (справа №2/263/3805/2014). Згідно якої припинено право власності ОСОБА_3 та визнано право власності за ОСОБА_2 на об'єкти нерухомого майна, а саме: 49/400 частки нежитлової будівлі по АДРЕСА_1; ? частку нежитлової будівлі по АДРЕСА_3 (прим. №№37,39); 79/200 частки комплексу по АДРЕСА_4; ? частку житлового будинку АДРЕСА_2; ? частку нежитлового приміщення по АДРЕСА_5 у м.Маріуполі. Ухвала суду набрала законної сили 22 грудня 2014 року (т.1 а.с.10).

Перехід права власності до позивача ОСОБА_2 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20 січня 2015 року, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №32449120, №32436331, №32446794, №32437244 від 20 січня 2015 року, згідно яких за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на: ? частку нежитлової будівлі по АДРЕСА_3; 49/400 частки нежитлової будівлі по АДРЕСА_1; ? частку житлового будинку АДРЕСА_2; 79/200 частки комплексу по АДРЕСА_4 (т.1 а.с. 18-21).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №31930792 від 30 грудня 2014 року право власності ОСОБА_2 на 9/25 частки бази відпочинку «Строитель-3» по АДРЕСА_6 Першотравневого району зареєстровано 30 грудня 2014 року за №8314799 (т.1 а.с. 22).

Постановою про арешт майна боржника ВП №53243894 від 16 січня 2017 року на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області накладено арешт в межах виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №263/10469/15-ц, виданого 22 червня 2016 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості в сумі 604 839, 35 доларів США (т.1 а.с. 63).

На підставі ухвали суду від 10 лютого 2017 року стягувачем у справі є ТОВ «ФПГ Металпромресурс», яке набуло право вимоги стягнення вказаного боргу згідно з договором про відступлення права вимоги до ОСОБА_3

За даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №89099451 від 08 червня 2017 року вбачається, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області ОСОБА_4 на підставі постанови про арешт майна боржника ВП №53243894 від 16 січня 2017 року накладено арешт на об'єкти нерухомого майна: номер запису про обтяження №19377141 від 10 березня 2017 року відносно 49/400 частки нежитлової будівлі по АДРЕСА_1; номер запису обтяження №19363553 від 09 березня 2017 року відносно ? частки житлового будинку АДРЕСА_2; номер запису про обтяження №19370927 від 09 березня 2017 року відносно 79/200 частки комплексу по АДРЕСА_4 (приміщення 1,2,3); номер запису про обтяження №19371497 від 09 березня 2017 року відносно нерухомого майна по АДРЕСА_3; номер запису про обтяження №19367048 від 09 березня 2017 року відносно 9/25 частки бази відпочинку «Строитель-3» по АДРЕСА_12 с. Білосарайська Коса Першотравневого району. При цьому власником зазначеного майна вказано - ОСОБА_3 (т.1 а.с. 64-72).

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають у набувача такого майна з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За положеннями ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону України від 03 листопада 2016 року №1730-УІІІ, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майна і про зняття з нього арешту.

Як роз'яснено в п.8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту.

Задовольняючи позов про звільнення майна з-під арешту, суд дослідив докази у справі, надав їм належну оцінку і з урахуванням встановлених обставин і вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду справи) врахував, що позивач набула права власності на спірні об'єкти нерухомого майна на підставі судового рішення, її право власності у встановленому порядку зареєстровано, і оскільки ОСОБА_2 як власник цього майна не є особою, права якої обтяжуються, а тому її право власності не може бути обмежено шляхом накладення арешту та заборони на відчуження за боргами іншої особи.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на поданих сторонами доказах, відповідає фактичним обставинам справи, порушень норм процесуального права при проведенні оцінки доказів колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування до спірних правовідносин норм ЦК України щодо невизнання за позивачем права власності на спірні об'єкти нерухомого майна є безпідставними.

Оскільки права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають у набувача такого майна з дня такої реєстрації, тому відповідно до вказаних вище норм матеріального права ОСОБА_2 вже є власником зазначених об'єктів нерухомого майна, відомості про що 30 грудня 2014 року та 20 січня 2015 року зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с. 18-22).

За таких обставин, враховуючи, що право власності ОСОБА_2 документально оформлено, а не відшукується у зв'язку з пред'явленням даного позову, визнання за нею такого права у судовому є безпідставним.

Необґрунтованими є і доводи апеляційної скарги щодо незалучення до участі у справі інших співвласників нерухомого майна.

Згідно роз'яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику.

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (ст.6 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 набула права власності на частки нерухомого майна, які раніше належали ОСОБА_3 і на які виконавчою службою накладено арешт, і це не стосується часток належних іншим співвласникам майна. Крім того, незалучення до участі у справі інших співвласників не порушує прав відповідача ТОВ «ФПГ Металпромресурс».

Необґрунтованими є і доводи апеляційної скарги щодо порушення права відповідача на захист та справедливий суд у зв'язку з порушенням встановленого процесуального порядку прийняття зміни позовних вимог. Уточнення номера статті Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає право власника майна, на яке накладено арешт, звернутися до суду з відповідним позовом, не є уточненням позовних вимог, оскільки не впливає на обґрунтування первісно заявлених вимог.

Більш того, згідно ст.264 ЦПК України (ст.214 ЦПК України в редакції чинній на час розгляду справи) саме на суд покладено вирішення питання яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно ч.2 ст.114 ЦПК України (в редакції чинній на час розгляду справи) позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини (виключна підсудність).

Якщо майно розташоване або знаходиться у різних районах міста чи в різних містах, то позов пред'являється до одного із судів за виробом позивача, але за місцезнаходженням основної частини майна, вартість якої перевищує вартість тих, що знаходяться в інших районах чи місцевостях (п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»).

У Приморському районі міста Маріуполя, на який поширюється територіальна юрисдикція Приморського районного суду міста Маріуполя, розташовано два об'єкта спірного нерухомого майна: нежитлова будівля по пр.Нахімова, 43 та житловий будинок Зінцевий спуск, 26.

Згідно звітів про оцінку нерухомого майна вартість 49/400 частки нежитлової будівлі по пр.Нахімова, 43 складає 2 113 968 грн. 78 коп. (т.1 а.с. 179), а ? частки житлового будинку Зінцевий спуск, 26 - 2 546 576 грн. (т.1 а.с. 232), а всього 4 660 544 грн. 78 коп., що є більшим ніж вартість 9/25 частки бази відпочинку «Строитель-3» по АДРЕСА_12 с. Білосарайська Коса Першотравневого району, яка складає 3 387 769 грн. 56 коп. (т.1 а.с.167).

Вартість інших об'єктів нерухомого майна, розташованих у Лівобережному (Орджонікідзевському) та Кальміуському (Іллічівському) районах міста є значною нижчою. Тому доводи апеляційної скарги щодо порушення правил виключної підсудності є неспроможними.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що при вирішенні даної справи судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду. При встановленні фактичних обставин справи судом не порушено норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв'язку з чим апеляційна скарга ТОВ ФПГ Металпромресурс» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФПГ Металпромресурс» залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 лютого 2018 року.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: Є.Є. Мальцева

В.П. Принцевська