ПОСТАНОВА

Іменем України

03 травня 2018 року м. Кропивницький

справа № 398/2469/16-ц

провадження № 22-ц/781/823/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Голованя А.М.,

Суддів: Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1;

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Укртелеком»;

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2018 року, у складі судді Нероди Л.М.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ПАТ «Укртелеком» про захист прав споживачів, визнання рішення незаконними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Посилається на те, що між ним та відповідачем укладено договір про надання та отримання телекомунікаційних послуг, а саме щодо доступу до мережі Інтернет за технологією ADSL

Проте ПАТ «Укртелеком» було грубо порушено його права, які полягають у невиконанні умов договору у зв'язку з чим він просить визнати неправомірною бездіяльність відповідача по наданню послуги доступу до мережі Інтернет; визнати неправомірними дії відповідача щодо ненадання своєчасної і необхідної інформації; визнати рішення та дії відповідача щодо нарахування сум заборгованості неправомірними; стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 527,98 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2018 року позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Зокрема, зазначає, що суд не перевірив факт порушення з боку відповідача умов договору щодо надання йому належної якості доступу до мережі Інтернет.

У відзиві, поданому до суду на апеляційну скаргу, відповідач ПАТ «Укртелеком» заперечує проти доводів скарги та вважає рішення законним.

Відповідно до положень ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів обставин порушення ПАТ «Укртелеком» умов укладеного з ним договору про надання послуги доступу до мережі Інтернет.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Укртелеком» укладено договір №35227412, відповідно до умов якого споживач отримує послугу Інтернет шляхом підключення до порту вузла Інтернет по абонентській лінії за допомогою обладнання ADSL. Договором визначено права, обов'язки сторін, порядок оплати за надані послуги та термін його дії.

Згідно п. 7.1 договору він набирає чинності з дня його підписання і діє протягом одного року.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомила письмово про його припинення, договір вважається продовженим на тих самих умовах на кожний наступний рік.

Між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються умовами договору, нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про звернення громадян», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про телекомунікації», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 року та іншими нормативно правовими актами.

Стаття 901 ЦК України вказує, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про телекомунікації» №1280-IV від 18.11.2003 року визначено, що абонент, це споживач телекомунікаційних послуг, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі; абонентна плата, це фіксований платіж, який може встановлювати оператор телекомунікацій для абонента за доступ на постійній основі до своєї телекомунікаційної мережі незалежно від факту отримання послуг.

Згідно пунктом 11 - 13 ст. 35 «Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 року, споживачі під час замовлення та/або отримання послуг мають право, зокрема, на відмову від послуг у порядку, встановленому договором; відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання чи неналежного виконання оператором, провайдером обов'язків, передбачених договором чи законодавством; оскарження неправомірних дій оператора, провайдера шляхом звернення до суду та уповноважених державних органів.

Відповідно ч. 2 ст. 40 Закону України «Про телекомунікації» №1280-IV оператори, провайдери телекомунікацій не несуть майнової відповідальності перед споживачами телекомунікаційних послуг за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань з надання телекомунікаційних послуг унаслідок дії непереборної сили (землетрус, повінь, ураган тощо), викрадання чи пошкодження зловмисниками лінійних та станційних споруд, що використовуються оператором телекомунікацій, або з вини споживача у випадках, передбачених цим Законом.

Аналогічні положення щодо підстав звільнення від майнової відповідальності визначені в п.6.15 укладеного між сторонами договору №35227412.

Як вбачається з матеріалів справи, дійсно мала місце тимчасова відсутність послуг телефонного зв'язку та Інтернету за адресою позивача в період з 20.10.2015 року по 13.11.2015 року через крадіжку кабелю зв'язку, з 23.12.2015 року по 02.02.2016 року через обрив проводів зв'язку сторонніми особами, з 16.05.2016 року по 18.06.2016 року через крадіжку кабелю зв'язку.

Проте, зважаючи на те, що всі згадані випадки припинення надання послуг трапилися внаслідок пошкодження зловмисниками телекомунікаційного зв'язку, вини ПАТ «Укртелеком» у припиненні надання послуг споживачу у вказані періоди часу немає.

Також відсутні підстави для стягнення з відповідача 527 грн. 98 коп., які на думку позивача були ним безпідставно сплачені відповідачу, оскільки в період ненадання послуг до мережі Інтернет абонентська плата не нараховувалася, а зазначені кошти були внесені за період коли такі послуги надавалися.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, якою визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживача» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відтак, оскільки ПАТ «Укртелеком» виконало свої зобов'язання за договором про надання послуг електрозв'язку, укладеним між сторонами договором не передбачено відшкодування моральної шкоди за ненадання послуг з вини третіх осіб, то підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що доступ до мережі Інтернет надавався відповідачем із меншою швидкістю ніж це було передбачено договором не спростовую висновків суду, оскільки зазначені доводи не були зазначені у позовній заяві і відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України судом першої інстанції не розглядались.

Також в апеляційній скарзі позивач зазначає, що завдана йому матеріальна шкода в розмірі 527 грн.98 коп. полягає у витратах які він поніс на купівлю викраденого кабелю зв'язку, хоча в позовній заяві зазначено, що ці кошти були сплачені ним на рахунок ПАТ «Укртелеком» за неналежно надані послуги доступу до мережі Інтернет.

За таких обставин, згідно положень ст. 375 ЦПК України рішення суду зміні чи скасуванню не підлягає

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Апеляційний суд Кіровоградської області,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 травня 2018 року.

Головуючий суддя: А.М. Головань

Судді: О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко