ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року

м.Суми

Справа №577/1117/16-ц

Номер провадження 22-ц/788/18/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Альфа - Банк»,

представники позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представники відповідачів - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2017 року разом з ухвалу цього ж суду від 24 травня 2016 року про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення, в складі судді Ярмак О.М., ухвалених у м. Конотоп,

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року ПАТ «Альфа - Банк» звернулося до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23 травня 2008 року у розмірі 14834,77 доларів США, з яких 12285,29 доларів - залишок за тілом кредиту та 2549,48 доларів - заборгованість за відсотками, яка нарахована станом на 07 лютого 2016 року (т. 1 а.с. 1 - 3).

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до ПАТ «Альфа - Банк», третя особа - ОСОБА_5, із зустрічним позовом про захист прав споживача та визнання окремих положень кредитного договору недійсними (т. 1 а.с.135-138).

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 травня 2017 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ПАТ «Альфа - Банк», третя особа - ОСОБА_5, про захист прав споживача та визнання окремих положень кредитного договору недійсними (т. 1 а.с.156).

Крім того, у серпні 2016 року ОСОБА_4 повторно звернулася із зустрічним позовом до ПАТ «Альфа - Банк», третя особа - ОСОБА_5, про визнання кредитного договору удаваним правочином та визнання його таким, що укладений у національній валюті (т. 1 а.с.179 - 185).

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.08.2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ПАТ «Альфа - Банк», третя особа - ОСОБА_5, про захист прав споживача, визнання кредитного договору удаваним правочином та визнання його таким, що укладений у національній валюті України прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ «Альфа - Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обидва позови об'єднано в одне провадження (т. 1 а.с. 200).

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2017 року залишено без розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ПАТ «Альфа - Банк», третя особа - ОСОБА_5, про захист прав споживача, визнання кредитного договору удаваним правочином та визнання його таким, що укладений у національній валюті України (т. 2 а.с. 86).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2017 року позов ПАТ «Альфа - Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа - Банк» заборгованість за кредитним договором №1802/0508/71-010 від 23 травня 2008 року, яка утворилася станом на 07 лютого 2016 року в розмірі 14 834,77 доларів США, що у перерахунку на національну валюту України станом на 10 квітня 2017 року становить 400153,01 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа - Банк» понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6 060,12 грн.

В задоволенні позовних вимог ПАТ «Альфа - Банк» до ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, при цьому, включивши до скарги заперечення на ухвалу суду про відмову у прийнятті до розгляду її зустрічного позову, яка не підлягає окремому оскарженню від рішення суду.

Посилаючись на неповне з'ясування та недоведеність фактичних обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу суду, прийнявши зустрічний позов до розгляду в апеляційному суді, та скасувати рішення суду і ухвали нове про відмову у задоволення позову ПАТ «Альфа - Банк».

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами своїх позовних вимог, вважає, що призначена по справі судова експертиза не була проведена з вини банку, оскільки останнім не надано на вимогу судового експерта на дослідження первинних документів. Не погоджується з висновком місцевого суду про недоцільність спільного розгляду позову ПАТ «Альфа - Банк» та зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання окремих положень договору недійними. Крім того, вказує на відсутність правових підстав для залишення без розгляду іншої зустрічної позовної заяви про визнання спірного кредитного договору таким, що укладений у національній валюті.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ПАТ «Альфа - Банк» до ОСОБА_5 сторонами не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ «Альфа-Банк» заперечує проти апеляційної скарги. Вказує, що рішенням в іншій цивільній справі №577/6223/14-ц було відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позову про визнання кредитного договору від 23.05.2008 року недійсним, а посилання на невжиття судом заходів з проведення експертизи є безпідставними, оскільки ОСОБА_4 відмовилась від оплати проведення експертизи. Також, вказує, що апелянтом пропущений строк оскарження ухвали місцевого суду.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити.

Представник позивача проти скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Ухвалою апеляційного суду від 07.02.2018 р. провадження у справі, яке було зупинено на час проведення судової експертизи, відновлено і справу призначено в судове засідання на 06.03.2018 р. о 11 год. 30 хв. Про цей час сторони у справі були повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Постановляючи ухвалу про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ПАТ «Альфа - Банк», третя особа - ОСОБА_5, про захист прав споживача, визнання окремих положень договору недійними, яка надійшла до суду першої інстанції 20 травня 2016 року, суд виходив з того, що у зустрічній позовній заяві ставиться питання про визнання недійсними та виключення п.п. 8.1, 8.2 з кредитного договору від 23 травня 2008 року, відповідно до яких передбачена відповідальність позичальника за неналежне виконання умов договору у вигляді штрафу та пені. Разом з тим, питання про стягнення з відповідачів штрафу та пені банк у своїй позовній заяві не ставить. Таким чином, суд вважав недоцільним спільний розгляд позовних заяв ПАТ «Альфа - Банк» та ОСОБА_4, оскільки це призведе до затягування та ускладнення вирішення даної справи за позовом банку про стягнення заборгованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки він відповідає вимогам ч. 2 ст. 123 ЦПК України, у редакції чинній на день постановлення оскарженої ухвали, оскільки з позовних заяв не вбачається, що вимоги за ними можуть бути зараховані, або, що задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 може виключити повністю або частково задоволення первісного позову ПАТ «Альфа - Банк».

Звертаючись до суду, банк просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором, до складу якої включена заборгованість по кредиту та заборгованість по процентам за користування кредитом, а у зустрічному позові відповідач порушила питання визнання недійсними пунктів 8.1.,8.2 кредитного договору, якими визначено порядок сплати позичальником пені у разі невиконання ним умов цього договору.

Отже, у зустрічному позові заявлено інший предмет спору.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права при постановленні ухвали про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви не знайшли свого підтвердження, тому відсутні правові підстави для скасування зазначеної ухвали та задоволення апеляційної скарги у вказаній частині.

Ухвалюючи рішення в оскарженій частині, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник ОСОБА_4 умов договору щодо своєчасної оплати кредитних коштів не виконує, тому стягнув з останньої кредитну заборгованість у заявленому позивачем розмірі, яка складається з залишку по тілу кредиту та відсотками.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що 23 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», було укладено кредитний договір № 1802/0508/71-010 (т. 1 а.с. 4-11).

За умовами договору позичальнику надано кредит на строк з 23 травня 2008 року по 22 травня 2033 року включно у сумі 20700 доларів США для купівлі квартири АДРЕСА_1, у ОСОБА_15, позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти та виконати свої зобов'язання у повному обсязі та терміни передбачені договором.

За умовами п.1.3 кредитного договору позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,9 % річних.

Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається Банком у готівковій формі через касу Банку або у безготівковій формі на підставі заяви позичальника з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту у національну валюту України та внесення коштів у національній валюті на користь ОСОБА_15 в оплату за договором купівлі - продажу квартири.

Згідно з п. 3.1 договору позичальник зобов'язався здійснювати погашення заборгованості за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок № НОМЕР_1 щомісяця, через касу Банку згідно графіком, що є невід'ємною частиною цього договору.

З Графіку погашення кредиту вбачається, що щомісячні платежі повинні сплачуватися позичальником у строк до 10 числа кожного місяця (т. 1 а.с. 8 - 10).

Крім того, 23 травня 2008 року між Банком, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір поруки на виконання зобов'язань останньої по сплаті кредитних коштів за вказаним вище кредитним договором (т. 1 а.с. 30 - 31).

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року, яке набрало законної сили, поруку за договором № 1802/0508/71-010-Р-1 від 23 травня 2008 року, укладеним між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ВАТ «Сведбанк», визнано припиненою (т. 1 а.с. 132-133).

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, за яким до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги і за кредитним договором № 1802/0508/71-010 від 23 травня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 19-35).

15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором, за яким ПАТ «Дельта Банк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» право вимоги за зазначеним кредитним договором від 23 травня 2008 року (т. 1 а.с. 38 - 46).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Банк надав розрахунок заборгованості, відповідно до якого, у зв'язку неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором, утворилась заборгованість станом на 07 лютого 2016 року в сумі 14834,77 доларів США, з яких 12285,29 доларів - залишок за тілом кредиту та 2549,48 доларів - заборгованість за відсотками (т. 1 а.с. 52).

З розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж за кредитом здійснено позичальником 01 липня 2014 року у розмірі 77,98 доларів США, який зарахований на сплату відсотків, за тілом кредиту останній платіж сплачений 09 квітня 2014 року у сумі 73,22 доларів, після вказаних дат відповідач не вносила щомісячних платежів на виконання умов кредитного договору.

За клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 у справі двічі призначалась судова економічна експертиза, які не були проведенні, і однією з причин не проведення є не сплата її вартості, яку повинна понести, згідно ухвали апеляційного суду від 27.12.2017р. про призначення цієї експертизи, відповідач ОСОБА_4

На підставі викладеного доводи апеляційної скарги щодо не проведення судової експертизи апеляційний суд відхиляє.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За нормами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи спір на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд першої інстанції, дослідив умови кредитного договору, правильно визнав, що позичальник умов цього кредитного договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів, які складаються з щомісячного платежу з тіла кредиту та процентів, належним чином не виконує, за кредитним договором утворилась заборгованість, тому Банк скористався своїм правом наданим ч. 2 ст. 1050 ЦК України та звернувся до суду з позовом про стягнення коштів у розмірі 14834,77 доларів США, з яких 12285,29 доларів - залишок за тілом кредиту та 2549,48 доларів - заборгованість за відсотками, яка нарахована станом на 07 лютого 2016 року.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги щодо не проведення судової експертизи з вини Банку не є підставою для скасування рішення суду, оскільки з матеріалів справи вбачається, що призначена судом першої інстанції судова економічна експертиза не була проведена, у тому числі і з вини відповідача, оскільки ОСОБА_4, взяті на себе зобов'язання щодо оплати експертизи не виконала.

Натомість, в обґрунтування своїх позовних вимог Банк надав до суду кредитний договір від 23 травня 2008 року з додатками, детальний розрахунок заборгованості, договори про відступлення прав вимоги. Із вказаних доказів вбачається, що кредитор виконав взяті на себе зобов'язання та надав відповідачу кредит у розмірі 20700 доларів США на купівлю квартири, проте, позичальник порушила взяти на себе зобов'язання за кредитним договором щодо своєчасної сплати щомісячних платежів за кредитом, тому, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Посилання апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права при постановленні ухвали від 10 квітня 2017 року про залишення без розгляду зустрічного позову ОСОБА_4 до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа: ОСОБА_5 про захист прав споживача, визнання кредитного договору таким, що укладений у національній валюті, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки при цьому судом першої інстанції було роз'яснено заявнику порядок оскарження судового рішення, на даний час вказана ухвала набрала законної сили, а у встановленому законодавством порядку вона не була оскаржена до апеляційного суду.

Заперечення позичальника про отримання кредитних коштів у національній валюті України не можуть бути підставою для відмови у задоволення позову Банка, оскільки умовами п. 1.2 кредитного договору передбачена подальша конвертація суми отриманого кредиту у національну валюту України для оплати вартості квартири за договором купівлі - продажу. Факт купівлі квартири відповідачем не оспорюється ні у суді першої інстанції, ні в апеляційному суді.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи в оскарженій частині.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2017 року в оскарженій частині та увалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 травня 2016 року про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 березня 2018 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина