Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 2-4883/08Головуючий у 1-й інстанції Картофлицький Г.В.
Пр. № 22-ц/778/938/18Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді - доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (надалі - Банк) на ухвалу судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2008 року про повернення позовної заяви позивачу у справі за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором кредиту

ВСТАНОВИВ:

У 2008 року Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 основного боргу у сумі - 18793,41 грн., заборгованість по відсотках у сумі - 2748,84 грн. нарахованої пені за кредитом - 207,48 грн., нарахованої пені за відсотками - 174,02 грн., а всього стягнути 21923,75 грн., стягнути у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 219,23 грн.

Ухвалою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2008 року (а.с. 3) вищезазначену позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, Банк у своїй апеляційній скарзі від 05.12.2017 року (а.с. 5-22) просив ухвалу судді суду першої інстанції у цій справі скасувати, направити дану справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

З 15.12.2017 року набрав законної сили ЦПК України в новій редакції, тому його нормами апеляційний суд має керуватись при апеляційному перегляді цієї справи.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 16 лютого 2018 року (а.с. 98), справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року (а.с.101).

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 2 ЦПК України, в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5, 6, 9,10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2008 року у цій справі про повернення позовної заяви позивачеві, що є предметом апеляційного оскарження у цій справі, передбачена ст. 353 ч. 1 п. 6 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою суду апеляційної інстанції (а.с. 101) особам, які беруть участь у справі, надавався строк для надання можливих відзивів на вищезазначену апеляційну скаргу Банку.

Копія цієї ухвали надсилалась для відома особам, які беруть участь у справі, (а.с. 107-109, 112, 115-126), та була вручена у тому числі відповідачу ОСОБА_2 через представника останньої за довіреністю (а.с. 88) ОСОБА_5 (а.с. 102).

У встановлений апеляційним судом строк відзивів на вищезазначену апеляційну скаргу Банку у цій справі від осіб, які беруть участь у справі, у тому числі від відповідача ОСОБА_2 та представника останньої - ОСОБА_5, не надійшло.

В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Банку, дослідивши відновлені судом першої інстанції матеріали цієї справи на підставі ухвали суду першої інстанції від 11 січня 2018 року (а.с. 66-67), апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Банку не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1,3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, судовими рішеннями є ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, повертаючи Банку, як позивачеві, вищезазначену позовну заяву у цій справі, керувався ст. ст. 109, 121 ч. 2 п. 4, 210 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, та виходив із того, що дана справа не підсудна Бердянському міськрайонному суду Запорізької області.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції - такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

При перевірці законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі апеляційний суд виходить із положень ЦПК України, в редакції, що була чинною до 15.12.2017 року, та чинною на час постановлення оскаржуємої ухвали судом першої інстанції у цій справі (11 червня 2008 року).

Так, суд першої інстанції при вирішенні питання правильно виходив із наступного.

За загальним правилом, визначеним ст. 109 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній саме станом на час постановлення оскаржуємої ухвали судом першої інстанції (11 червня 2008 року) позови до фізичної особи пред'являються в суд за місцем її проживання.

У своїй вищезазначеній позовній заяві Банк, як позивач, сам зазначав, що відповідач ОСОБА_2 проживає у м. Одеса, зокрема: АДРЕСА_1 (копія позову а.с. 39-41).

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції правильно вважав, що дана справа не підсудна Бердянському міськрайонному суду Запорізької області, а підсудна міськрайонному суду м. Одеса.

Доводи Банку, як особи, яка подала апеляційну скаргу у цій справі, ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ЦПК України.

Так, Банк безпідставно у своїй апеляційній скарзі посилається на ст. 109 ч. 1 ЦПК України, в редакції, яка була зміненою з 2010 року, тобто вже після постановлення оскаржуємої ухвали судом першої інстанції у цій справі, за змістом якої: позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Оскільки, перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуємої ухвали суду першої інстанції у цій справі від 11 червня 2008 року, апеляційний суд має виходити і виходить саме із чинної станом на 11 червня 2008 року редакції ст. 109 ч. 1 ЦПК України.

Дійсно, в силу вимог ст. 113 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній на час постановлення оскаржуємої ухвали судом першої інстанції у цій справі (11 червня 2008 року), позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Проте, встановлено, що згідно із змістом позову Банку (а.с. 39-41) місцем проживання решти відповідачів у цій справі - ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) та ОСОБА_6 (АДРЕСА_3) також не є м. Бердянськ чи Бердянський район Запорізької області.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції мав право повернути вищезазначений позов Банку останньому, як позивачеві у цій справі, на підставі ст. 121 ч. 3 п. 4 ЦПК України в редакції, чинній на час постановлення оскаржуємої ухвали судом першої інстанції у цій справі (11 червня 2008 року), оскільки заява повертається у випадку, коли справа не підсудна цьому суду.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах апеляційної скарги Банку.

Так, в силу вимог ст. 367 ч.3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Однак, належні, допустимі докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, на підтвердження саме доводів апеляційної скарги Банку у цій справі та спростування правильних висновків суду першої інстанції у цій справі відсутні.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги Банку, як особи, яка подала апеляційну скаргу у цій справі, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням вимог ЦПК України в редакції, чинній саме на час постановлення оскаржуємої ухвали судом першої інстанції у цій справі (11 червня 2008 року).

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у разі відмови Банку у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідачів, та зокрема відповідача ОСОБА_7, будь-яких судових витрат, пов'язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у тому числі у вигляді судового збору (а.с.91), сплаченого ним при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 109 ч. 1, 113 ч.1, 121 ч. 3 п. 4 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст. ст. 7 ч. 13, 141, 367, 369 ч. 2, 374-375, 381-384 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.

Ухвалу судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 червня 2008 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 11 квітня 2018 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.