Справа № 147/1319/17
Провадження № 2/147/149/18
23.02.2018 року Тростянецький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Волошина І.А.,
за участі секретаря Чудак Г.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи вимоги тим, що з 12.07.2012 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3. У даний час малолітня дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні, тобто усі обов'язки щодо утримання та виховання дочки ОСОБА_1 несе самостійно.
Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання спільної дитини не надає, через що позивач змушена звернутися до суду. Оскільки ОСОБА_2 офіційно не працює, але має постійний дохід від виконання робіт, аліментів нікому іншому не сплачує, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1200,00 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути судові витрати та проти винесення судом заочного рішення не заперечила.
Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 10.01.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, відповідачу було встановлено п'ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.
Однак, надіслані відповідачу ухвала про прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження, копія позовної заяви з додатними до неї документами повернулись на адресу суду не врученими адресату з відміткою на конверті «адресат відсутній». Відзиву на позову заяву відповідач не надав.
Згідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України.
Оцінивши усі докази надані позивачем у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.07.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5).
Від шлюбу сторони мають спільну дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.3).
Згідно акту обстеження від 28.11.2017 року, ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 разом з дочкою ОСОБА_3 (а.с.4).
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПКУкраїни суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 в добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дочки.
Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов'язків утримувати дитину, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 81 ЦПК України не доведено.
Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.
Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України.
Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом.
При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших утриманців.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.
Суд також враховує, що дитина проживає з матір'ю, яка має обмежені можливості її утримувати, а забезпечення потреб дитини вимагає значних витрат.
Згідно із Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 грн., з 1 липня - 1559 грн., з 1 грудня - 1626 грн.
Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».
Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).
Відповідно до п.п. 1,2 ст. 3, п.2 ст.6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.
Згідно п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Позивач просить про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини в розмірі 1200,00 грн. щомісячно.
Відповідач відзив та заперечення на позов не надав.
Відповідно до положень ст. ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
Відповідач зобов'язаний утримувати дочку ОСОБА_3 до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем. Враховуючи, що відповідач знаходиться у молодому працездатному віці, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки аліменти у тому розмірі про який просить позивач, а саме у розмірі 1200,00 гривень.
Доказів того, що відповідач не має можливості утримувати дитину та те, що у нього на утриманні перебувають інші діти, непрацездатні батьки, що має значення для визначення розміру аліментів, суду подано не було.
За приписом частини першої статті 191 Кодексу аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову.
Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний та може надавати на утримання дитини щомісячно аліменти у розмірі 1200,00 гривень і саме такий розмір аліментів не суперечитиме інтересам його власної дочки.
При цьому згідно зі ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 гривень та на коисть позивача 300,00 гривень за надання правової допомоги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80, 84, 180, 181-184 Сімейного кодексу України, та ст.ст. ст.ст. 2, 4, 10, 81, 128, 133, 141, 259, 263-265, 273, 280, 430 ЦПК України, суд, -
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, паспортні дані відсутні, на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі, що підлягають індексації в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно, починаючи з 27.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640 ( шістсот сорок) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 300 ( триста) грн. 00 коп. за надання правової допомоги.
Рішення суду в частині стягнення суми аліментного платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

За ст.284 ЦПК України заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя