АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/228/18Головуючий по 1 інстанції Кондрацька Н.М.
Категорія: 19, 27 Доповідач в апеляційній інстанції Сіренко Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року м.Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів:

Пономаренка В.В., Сіренка Ю.В., Ювшин В.І.

секретар: Попова М.В.

учасники справи:

позивач: ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

відповідач: ОСОБА_5

представник

відповідача: ОСОБА_6

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 листопада 2017 року у складі судді Кондрацької Н.М.,:

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог зазначило, що між ПАТ "Альфа-Банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 500268013 від 10 квітня 2012 року на суму 19 000 грн.

30 вересня 2014 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Дата Майнінг Груп" було укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ "Дата Майнінг Груп" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500268013 від 10 квітня 2012 року.

10 жовтня 2016 між ТОВ "Дата Майнінг Груп" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого, ТОВ "Дата Майнінг Груп" відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» належне йому право вимоги до ОСОБА_5 коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за Основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ "Дата Майнінг Груп", а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги грошових коштів від ОСОБА_5

Відповідно до Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року - характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до ОСОБА_5 в сумі 42 777,25 грн., з яких:

-15 430 грн. 55 коп. - заборгованість за основною сумою боргу;

-13 677 грн. 09 коп. - заборгованість за процентами та комісією;

-13 669 грн. 61 коп. - пеня, штраф, неустойка.

На виконання умов Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу ОСОБА_5М, зазначену в кредитному договорі, від імені ТОВ "Дата Майнінг Груп" направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов'язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором.

Посилаючись на наведене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 500268013 від 10 квітня 2012 року в розмірі 42 777 грн. 25 коп. та понесені судові витрати.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 листопада 2017 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості - задоволено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_5, підписуючи та укладаючи спірний договір, погодилась з його умовами. А вимога відповідача про застосування позовної давності до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) не була судом задоволена, оскільки з укладенням договору факторингу 10 жовтня 2016 року, умови кредитного договору № 500268013 не змінювалися, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Оскільки судом було встановлено, що відповідач допустив порушення умов укладеного кредитного договору, ухиляючись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашена, то суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги позивача є правомірними і обґрунтованими та такі, що підлягають до задоволення.

У грудні 2017 року ОСОБА_5 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 листопада 2017 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не було доведено наявність у нього права кредитора за кредитним договором № 500268013 від 10 квітня 2012 року. Пунктом 1.3 договору факторингу від 30 вересня 2014 року передбачено, що право грошової вимоги вважається відступленим фактору в день отримання клієнтом грошових коштів від фактора. Доказів перерахування ТОВ «Дата Майнинг Груп» грошових коштів на користь ПАТ «Альфа-Банк», а отже і переходу права грошової вимоги позивачем не надано. Скаржник зазначає про відсутність доказів переходу грошових вимог за кредитним договором № 500268013 від 10.04.2012 року від ТОВ «Дата Майнинг Груп» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договором факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року.

Крім цього, суд першої інстанції прийняв рішення щодо застосування позовної давності лише відносно неустойки (штраф, пеня), хоча відповідач просила суд застосувати позовну давність до всіх заявлених позивачем вимог.

Вимога позивача про стягнення штрафу в сумі 13669 грн. 61 коп. судом першої інстанції були задоволені необґрунтовано, оскільки останній платіж за кредитним договором мав бути здійснений 13.04.2015 року, а отже, останній штраф в сумі 350 грн. міг бути нарахований 14.04.2015 року. Тож з квітня 2015 року, підстави для нарахування штрафу відповідачем відсутні.

Позовні вимоги щодо стягнення суми комісії є також безпідставними, на думку скаржника, оскільки ніякі послуги (валюто-обмінні операції, юридичне оформлення, інші банківські послуги) з боку ТОВ «Дата Майнінг Груп» чи ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відповідачу не надавались.

Також договір франчайзингу між ТОВ «Альфа-Банк» і ТОВ «Дата Майнінг Груп» був укладений 30 вересня 2014 року, тобто з моменту його укладення до дати звернення з позовом до суду пройшло більше трьох років, а отже сплинув строк позовної давності.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» скерувала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вказали, що в суді першої інстанції ними було надано докази, щодо підтвердження відступлення права вимоги заборгованості та розміру заборгованості ОСОБА_5 Також, зазначено, що укладанням договору факторингу, умови кредитного договору № 500910218 не змінювались, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Крім того, ОСОБА_5 не була позбавлена можливості для реалізації свого зобов'язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, який зазначений в кредитному договорі. Також позивач звернувся в межах строку позовної давності, що закінчується 10 жовтня 2019 року, оскільки даний строк починає обчислюватися з моменту відступлення права вимоги. Позивач вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та необґрунтованим.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 500268013 від 10 квітня 2012 на суму 19 000 грн.

30 вересня 2014 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата Майнінг Груп» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата Майнінг Груп» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500268013 від 10 квітня 2012 року.

10 жовтня 2016 року між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого, ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Дата Майнінг Груп», а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача.

Відповідно до додатку № 1-1 до договору факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 42 777 грн. 25 коп., з яких: 15 430 грн. 55 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 13 677 грн. 09 коп. - заборгованість за процентами та комісією; 13 669 грн. 61 коп. - пеня, штраф, неустойка.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

ОСОБА_5 в своїй апеляційні скарзі зазначає, що позивач належним чином не довів, що до нього перейшло право вимоги за кредитним договором № 500268013 від 10 квітня 2012 року.

Проте, колегія суддів не погоджується з даним доводом скаржника, оскільки позивач довів своє право вимоги до ОСОБА_5 шляхом надання анкети-заяви на отримання ОСОБА_5 кредиту, кредитного договору, договори відступлення права вимоги (договори факторингу) з додатковими угодами, розрахунку заборгованості за кредитом.

Відповідно до акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 10 жовтня 2016 року до Договору Факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, що був укладений між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», вбачається, що загальна кількість боржників , що була передана становить 20 203, згідно опису в Додатку № 1-1 до Договору.(а.с. 18)

Тому, наданий позивачем витяг з Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 судом прийнятий як належний доказ, з якого вбачається, заборгованість ОСОБА_5 за кредитним договором № 500268013 від 10 квітня 2012 року складає 42 777 грн. 25 коп., право вимоги якої перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо відсутності відповідних доказів, переходу права вимоги саме за кредитним договором № 500268013 від 10 квітня 2012 року, які б містили всі обов'язкові реквізити, є безпідставним, з огляду на те, що відповідно до п.п. 1.1 та п.п. 2.1. зазначених договорів факторингу, їх предмет передбачав передачу прав вимоги за кредитними договорами перелік яких міститься в Додатку до договору (Додатковій угоді). Водночас, надання повного пакету додатків до договорів факторингу не є обґрунтованим, враховуючи, що предмет позову стосується лише боржника ОСОБА_5 за кредитним договорам № 500268013 від 10 квітня 2012 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вбачає, що судом першої інстанції правильно було встановлено, що звертаючись до суду з позовом ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» довело ту обставину, що має право пред'явлення вимоги до відповідача, оскільки є новим кредитором за вказаним кредитним зобов'язанням.

Щодо визначення розміру заборгованості відповідач не заявляв клопотання в суді першої інстанції для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначає, що суд першої інстанції вирішив питання про застосування строку позовної давності лише щодо неустойки (штрафу, пені), хоча нею заявлялося клопотання про застосування позовної давності до всіх позовних вимог.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 до суду першої інстанції надавалися заперечення щодо позовних вимог від 6 листопада 2017 року та від 2 листопада 2017 року (а.с.61-62, 66-67), в яких відповідач зазначала, що строк позовної давності підлягає до застосування лише до неустойки (штрафу, пені), а не до всієї суми заборгованості за кредитом.

Тому суд першої інстанції прийняв дану, як заяву про застосування строків позовної давності в межах зазначених відповідачем стягнень, а саме, щодо неустойки (штрафу, пені).

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду щодо відмови в задоволенні заяви про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договорів (пункт 2.3 договору), так і строки виконані зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів (пункт 2.6 договору).

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов'язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта ' статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з умовами кредитного договору від 10 квітня 2012 року (пункт 2.6) позичальник зобов'язаний погасити кредит, сплатити проценти за його користування та інші платежі за цим договором щомісячно рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договором та відповідно до Графіку платежів.

Оскільки умовами договорів передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договорів погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору зазначено періодичними/щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. /

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 6 квітня 2017 року у справі 6-522цс17, а також від 19 березня 2014 року у справі №6-20цс14.

Розрахунком заборгованості за кредитним договором від 10 квітня 2012 року стверджується, що жодних платежів в рахунок погашення заборгованості з 11 лютого 2013 року від позичальника ОСОБА_5 не надходило (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» скерувало до суду зазначений позов 22 вересня 2017 року.

Отже, враховуючи клопотання ОСОБА_5 про застосування строку спеціальної позовної давності, стягненню з відповідача на користь позивача не підлягає заборгованість по штрафу, пені та неустойці за кредитним договором від 10 квітня 2012 року в розмірі 13 669 грн. 61 коп., яка нарахована поза межами річного строку після невиконання позичальником чергового платежу після останнього, тобто з 11 лютого 2013 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» пені, штрафу та неустойки в розмірі 13 669 грн. 61 коп., відмовивши у вказаних частинах позовних вимог.

В решті рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором за основною сумою боргу в розмірі 15 430 грн. 55 коп. та заборгованості по процентах і комісії в розмірі 13 677 грн.09 коп., а всього 29 107 грн. 64 коп. є законним та обґрунтованим, тому підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають стягненню судові витрати за сплату судового збору при подачі позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 2 720 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 листопада 2017 року у даній справі змінити скасувавши його в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» пені, штрафу, неустойки в розмірі 13 669 грн. 61 коп.

Прийняти у цій частині нову постанову.

Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 в частині стягнення пені, штрафу, неустойки в розмірі 13 669 грн. 61 коп. - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати в розмірі 2 720 грн. 80 коп. пропорційно до задоволених вимог.

В решті рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитними договором №500268013 від 10 квітня 2012 року в розмірі 29 107 грн. 64 коп. - залишити без змін.

Постанова оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді В.В.Пономаренко

Ю.В.Сіренко

В.І. Ювшин