АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року м. Чернівці

справа № 727/8331/17

Апеляційний суд Чернівецької області в складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М. І.

суддів: Одинака О.О., Лисака І.Н.

секретар Чебуришкіна Н.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Веретенка Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства «МК Плюс» на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці про забезпечення позову від 22 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства «МК Плюс», третя особа без самостійних вимог Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Чернівецької міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зобов'язання вчинити дії ( головуючий у суді першої інстанції - суддя Семенко О.В.),

встановив:

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 серпня 2017 року задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову шляхом зобов'язання вчинити дії, шляхом заборони ПП «МК Плюс» проводити будь-які будівельні роботи по реконструкції власних приміщень з добудовою та влаштуванню літнього майданчика по вул. Ентузіастів, 2-А м.Чернівці.

Не погодившись з ухвалою суду ПП «МК Плюс» подало апеляційну скаргу, просить її скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

№ 22ц/794/31/18 р. Категорія 2

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваної ухвали, доводи апеляційної скарги, пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що будівництво ведеться з порушенням вимог ДБН, а тому існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову ОСОБА_3

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду.

Відповідно до частини 1 статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Частиною 3 статті 151 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Згідно частини 3 статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, N 9 (далі - Постанови Пленуму Верховного Суду України) забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено судам, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

В пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі №6-605 цс16.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до приватного підприємства «МК Плюс» про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зобов'язання вчинити дії.

Предметом позову у справі є зобов'язання відповідача привести містобудівну документацію на реконструкцію приміщення з добудовою та влаштуванням літнього майданчика, який знаходиться по АДРЕСА_1 в м. Чернівці до вимог правил ДБН, що є позовом немайнового характеру .

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову, шляхом зобов'язання вчинити дії щодо заборони приватному підприємству «МК Плюс» проводити будь-які будівельні роботи по реконструкції власних приміщень з добудовою та влаштуванню літнього майданчика по АДРЕСА_1, суд першої інстанції не врахував, що обраний заявником спосіб забезпечення позову не відповідає характеру спірних правовідносин та пред'явлення останнім позовних вимог.

Невжиття заходів забезпечення позову, у вигляді заборони проводити будь-які будівельні роботи, ніяким чином не впливає на виконання можливого рішення суду щодо зобов'язання відповідача привести містобудівну документацію на реконструкцію приміщення з добудовою та влаштуванням літнього майданчика, який знаходиться по АДРЕСА_1 в м. Чернівці до вимог правил ДБН.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу про забезпечення позову з порушенням норм процесуального права, а тому її слід скасувати та постановити нову ухвалу про відмову ОСОБА_3 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь приватного підприємства «МК Плюс» 1600 гривень рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст.376 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «МК Плюс» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 серпня 2017 року скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову, шляхом зобов'язання вчинити дії щодо заборони ПП «МК Плюс» проводити будь-які будівельні роботи по реконструкції власних приміщень з добудовою та влаштуванню літнього майданчика по АДРЕСА_1 в м.Чернівці відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь приватного підприємства «МК Плюс» 1600 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Дата складення повної постанови - 27 лютого 2018 року.

Головуючий М.І.Кулянда

судді : О.О.Одинак

І.Н.Лисак