ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

15 листопада 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/2855/17

Головуючий у першій інстанції - Бараненко С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/298/18

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Онищенко О.І.

секретар: Поклад Д.В.

за участі: ОСОБА_2, її представника адвоката ОСОБА_3,

ОСОБА_4, її представника адвоката ОСОБА_5

сторони:

позивач ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області у складі судді Бараненка С.М. від 08 жовтня 2018 року, місце ухвалення смт.Козелець, дата складання повного тексту 10 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільному майні, визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_4, в якому просила: припинити право спільної власності ОСОБА_4 на 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_2, а також право спільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 0,1000 га, за даною адресою; перерахувати ОСОБА_4 в рахунок компенсації вартості належної їй 1/3 частки житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 грошові кошти, що внесені позивачем на депозитний рахунок суду; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2, що належать на праві власності ОСОБА_4; визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 0,1000 га, по АДРЕСА_2.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 08.10.2018 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності, закрито на підставі п.2 ч.1 статті 255 ЦПК України, у зв'язку із відсутністю предмету спору. Судом повернуто ОСОБА_2 з державного бюджету судовий збір в сумі 913 грн. 13 коп., сплачений за квитанцією №312 від 14.06.2017 року. Судом повернуто ОСОБА_2 кошти за викуп частки будинку і землі ОСОБА_4 в сумі 40 000 грн., сплачені за квитанцією №313 від 14.06.2017 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 08.10.2018 року в частині розподілу судових витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи та ухвалити у вказаній частині судове рішення, яким стягнути на її користь із ОСОБА_4 понесені витрати по сплаті коштів за проведення по справі судової будівельно-технічної експертизи, також ОСОБА_2 просить вирішити питання про розподіл судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. Доводи апеляційної скарги вказують, що ухвала суду першої інстанції від 08.10.2018 року в частині розподілу судових витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи є необґрунтованою, висновки суду першої інстанції у вказаній частині не узгоджуються із нормами права, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_2 не погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що відповідач не допускала зловживання своїми процесуальними правами. Доводи апеляційної скарги стверджують, що позивачем під час розгляду даної справи в суді першої інстанції були надані відповідні докази вчинення відповідачем перешкод у користуванні ОСОБА_2 майном. Також ОСОБА_2 у доводах апеляційної скарги вказує, що вона вчиняла заходи щодо забезпечення позову, при цьому просила суд накласти арешт на спірне майно, проте, у задоволенні вказаного клопотання судом їй було відмовлено. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскільки ОСОБА_4 до вирішення даного спору по суті подарувала свою частку будинку іншій особі, то має місце зловживання своїми процесуальними правами та невиконання ч.2 статті 43 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги стверджують, що під час вирішення питання щодо розподілу фактично понесених судових витрат, в тому числі, і на оплату проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи, суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги вищезазначених обставин, що призвело до необґрунтованих висновків ухвали суду від 08.10.2018 року у оскаржуваній ОСОБА_2 частині.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_3 підтримали доводи та вимоги поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення у зв'язку із її безпідставністю та залишити без змін обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції від 08.10.2018 року.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали Козелецького районного суду Чернігівської області від 08.10.2018 року (а.с.179-180), провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності, судом першої інстанції закрито на підставі п.2 ч.1 статті 255 ЦПК України, у зв'язку із відсутністю предмету спору.

Закриваючи провадження у справі на підставі п.2 ч.1 статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що предметом спору була 1/3 частина житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2, яка належала відповідачу ОСОБА_4 Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна, дата формування: 05.10.2018 року, відповідач ОСОБА_4 24.09.2018 року вчинила договір дарування спірного майна ОСОБА_6 За даних обставин суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі від 08.10.2018 року прийшов до висновку, що відсутній предмет спору, оскільки спірне майно перебуває у власності іншої особи, тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 статті 255 ЦПК України.

З даного приводу, з врахуванням приписів ч.4 статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що поняття ''юридичного спору'' має тлумачитись широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Приймаючи до уваги наведене, необхідно зазначити, що закриваючи провадження у даній цивільній справі на підставі п.2 ч.1 статті 255 ЦПК України, у зв'язку із відсутністю предмета спору, суд першої інстанції належним чином не дослідив та не перевірив наявності підстав для закриття провадження у справі згідно п.2 ч.1 статті 255 ЦПК України.

Крім того, приписи ч.2 статті 256 ЦПК України регламентують наслідки закриття провадження у справі. Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції на виконання п.3 ч.5 статті 12 ЦПК України, не було роз'яснено учасникам справи наслідки закриття провадження у справі.

Приймаючи до уваги зазначене, в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє часткове підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки оскаржуваної ухвали не в повній мірі узгоджуються з нормами процесуального права, які регулюють спірні правовідносини. За даних обставин апеляційний суд вважає за необхідне на підставі приписів п.4 ч.1 статті 379 ЦПК України ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 08.10.2018 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, а саме, для належного вирішення клопотання позивача про закриття провадження у даній цивільній справі.

Як вбачається із квитанції №340 від 22.10.2018 року (а.с.186), при поданні апеляційної скарги на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 08.10.2018 року ОСОБА_2 було сплачено судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп. Згідно роз'яснень п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" (із наступними змінами), у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов'язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір. Виходячи із приписів п.1 ч.1 статті 7 Закону України ''Про судовий збір'', апеляційний суд вважає за необхідне повернути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) кошти на оплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп., сплачені згідно квитанції №340 від 22.10.2018 року на розрахунковий рахунок №0032, отримувач - УК у м.Чернігові /м.Чернігів/ 22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) - 38054398, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) - 899998, код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Керуючись статтями: 367, 368, 374; п.4 ч.1 статті 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, п.1 ч.1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2018 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Повернути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) кошти на оплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп., сплачені згідно квитанції №340 від 22.10.2018 року на розрахунковий рахунок №0032, отримувач - УК у м.Чернігові /м.Чернігів/ 22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) - 38054398, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) - 899998, код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 20.11.2018 року.

Головуючий: Судді: