АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3620/17 22-ц/774/369/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 210/3620/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

за участю секретаря - Гладиш К.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

Публічне акціонерне товариство «Південний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03 жовтня 2017 року, яке ухвалене суддею Сільченком В.Є. у м. Кривому Розі та повне судове рішення складено 05 жовтня 2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «ПівдГЗК»), Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про відшкодування моральної шкоди працівнику, завданої ушкодженням здоров'я, посилаючись на виникнення в нього професійного захворювання у зв'язку з виконанням робіт у шкідливих умовах праці на підприємстві відповідачів. Висновком МСЕК від 28.10.2013 року позивачу первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 25%, починаючи з 21 жовтня 2013 року безстроково. При наступному переогляді МСЕК від 01.12.2015 року відсоток втрати профпрацездатності йому збільшено до 40% та встановлено безстроково, починаючи з 01 грудня 2015 року.

Позивач вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, йому спричинено моральну шкоду, а тому просив суд стягнути на його користь в рахунок її відшкодування, з кожного з відповідачів по 153600,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ПівдГЗК» у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я у розмірі 37000,00 грн. без урахування утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я у розмірі 6000,00 грн. без урахування утримання податку з доходу фізичних осіб.В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з ПАТ «ПівдГЗК» на користь держави судовий збір в розмірі 320,00 грн. Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір в розмірі 320,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи. Зокрема, відповідач зазначає, що судом не було встановлено наявність протиправних винних дій відповідача, які призвели до завдання позивачу моральних страждань, а також не враховано те, що позивач добровільно погодився на виконання робіт у шкідливих умовах праці, які і призвели до втрати ним частини здоров'я, тоді як при прийнятті на роботу позивача було повідомлено під підпис про наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу. Вказує на не доведеність позивачем факту заподіяння моральних страждань, а також вважає, що розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості та визначено судом без врахування ступеня фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалості, тяжкості, істотності вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди суд не врахував стаж роботи позивача на підприємстві відповідача в умовах шкідливих факторів, який склав тільки 1,5 року й є незначним та таким, що не міг суттєво вплинути на здоров'я позивача.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «ПівдГЗК», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зокрема, представник відповідача вважає, що позивачем не було надано до суду доказів того, що відповідач є винним в отриманні позивачем професійного захворювання, оскільки у п.19 акту розслідування хронічного професійного захворювання, вказано, що конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання позивача встановити неможливо. Крім того, судом не враховано, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, а відповідач забезпечував його засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих факторів виробництва відповідно до норм законодавства.

Представник ПАТ «ПівдГЗК» вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги, що причинно-наслідковий зв'язок існує між професійним захворюванням позивача і діями самого потерпілого, які виражаються у тривалому продовженні роботи в шкідливих умовах праці, а відповідач не має можливості обмежити тривалість роботи працівника в шкідливих умовах праці. Також послався на неврахування судом першої інстанції тривалості стажу роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача, який склав 7 років та є незначним, а також відсутності підстав для проведення повторного огляду МСЕК, оскільки первинним висновком МСЕК відсоток втрати профпрацездатності встановлений безстроково.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явились. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиденню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював впродовж 25 років1 місяць в умовах впливу шкідливих факторів на різних підприємствах, в тому числі на підприємстві Криворізького державного металургійного комбінату «Криворіжсталь», ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», правонаступником яких є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», в періоди з 24.07.1998-01.12.1998 роки, 19.01.2004-08.02.2005 роки, що становить 1 рік 6 місяців, виконуючи роботи слюсаря-ремонтника управління капітальних і поточних ремонтів обладнання, цеху ремонтів енергообладнання, та на ПАТ «ПівдГЗК» в період з 23.12.2005-03.04.2013 роки, що становить 7 років 3 місяці, виконуючи роботи машиніста конвеєра, слюсаря чергового та з ремонту устаткування. 03.04.2013 року звільнений з займаної посади за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України (а.с. 15-19).

Медичним висновком ЛЕК НДІ промислової медицини від 22 серпня 2013 року, протокол № 1490, у ОСОБА_1 встановлена наявність професійних захворювань з діагнозами: 1) хронічне обструктивне захворювання легень 2ст.. (пиловий бронхіт 2 ст., емфізема легень 2 ст.), група В. ЛН 2 ст.; 2) нейросенсорна приглухуватість ІІІ ст. зі значним зниженням слуху.

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 01 жовтня 2013 року встановлено, що причиною професійного захворювання позивача є виконання робіт , пов'язаних з впливом шуму, концентрація якого в повітрі робочої зони , перевищувала ГДК та шуму рівень якого перевищував ГДР: робоче місце слюсаря чергового та з ремонту устаткування: пил, концентрація в мг/м3: 10,8 при гранично допустимому 2,0; шум - 93 дБ при гранично допустимому 90 дБ. Умови праці слюсаря чергового з ремонту устаткування за концентрацією відноситься до ІІІ класу 3 ступеня шкідливості, за рівнем шуму - до ІІІ класу 2 ступеня шкідливості. Робоче місце конвеєра, зайнятого повний робочий день на підземних роботах: концентрація пилу - 6,8-11,2 мг/м3 при гранично допустимій 2,0 мг/м3; шум - рівень 91-92 дБ при гранично допустимому 80дБ. Умови машиніста конвеєра, зайнятого повний робочий день на підземних роботах за концентрацією пилу відносяться до ІІІ класу 2 ступеня шкідливості, а за рівнем шуму - до ІІІ класу 2 ступеня шкідливості (а.с. 8-11).

Висновком МСЕК від 28 жовтня 2013 року позивачу первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності, з них: 15% - по хронічному обструктивному захворюванню легень та 10% - по туговухості, починаючи з 21.10.2013 року безстроково (а.с. 6).

При повторному огляді МСЕК від 01.12.2015 року загальний відсоток втрати підвищено до 40% й встановлено позивачу безстроково, починаючи 01.12.2015 року (а.с. 7).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, заподіяної з вини відповідачів.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Статтею 153 КЗпП України та статтею 13 Закону України «Про охорону праці» передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Як убачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 01 жовтня 2013 року (а.с. 8-11), причиною виникнення професійного захворювання позивача є робота впродовж тривалого часу в умовах перевищення гранично допустимого рівня шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, тобто, роботодавець (ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ПАТ «ПівдГЗК») допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Відповідно до п.19 зазначеного акту, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання ОСОБА_1 встановити неможливо, враховуючи тривалість роботи позивача протягом більше 25 років в умовах шкідливих факторів.

При цьому, не можливість встановити конкретних посадових осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, гігієнічних регламентів і нормативів, не знімає з відповідачів обов'язку виконувати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.

Враховуючи викладене, колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційних скарг про те, що позивачем не було надано до суду доказів вини відповідача в отриманні ним професійних захворювань.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини відповідачів, якими не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

При цьому, доводи представників відповідачів в апеляційній скарзі про те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, будучи попередженим під підпис про наявність таких умов, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди та не знімають з відповідачів обов'язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку.

Спростовуються доводи апеляційних скарг відповідачів щодо не доведення позивачем позовних вимог, оскільки факт заподіяння такої шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Також, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційних скарг відповідачів щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, який визначений судом з урахуванням роз'яснень, викладених в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до яких розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманих професійних захворювань, тривалість праці позивача в шкідливий умовах праці на кожному підприємстві, ступінь втрати професійної працездатності, вважає визначений судом розмір обґрунтованим, співмірним, таким, що відповідає вимога законності та виваженості.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: