Справа № 140/1814/15-ц
№ 2-др/140/1/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"ДОДАТКОВЕ"

22.02.2018 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Науменко С.М.

при секретарі Буназів К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Немирові заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з заявою до суд про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2, мотивуючи тим що 12.10.2017 року Немирівським районним судом Вінницької області було задоволено частково позовні вимоги позивача.

В заяві зазначено, що рішенням суду стягнуто із відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 663 332 (Шістсот шістдесят три тисячі триста тридцять дві) гривні 80 копійок, що еквівалентно 25 000 (двадцять пять тисяч) доларів США станом на 12.10.2017 р. та 33 872 (тридцять три тисячі вісімсот сімдесят дві гривні 48 копійок три процента річних.

Проте у вказаному рішенні суду, судом не було вирішено питання про судові витрати, які поніс позивач під час розгляду справи, що складаються із судового збору та витрат на правову допомогу, виходячи з наступного.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Пункт 41 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» встановлює, якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Крім судового збору до судових витрат повязаних з розглядом судової справи згідно пункту 2 частини 3 вказаної статті належать: 2) витрати на правову допомогу.

Відповідно ч.1 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», Судовий збір справляється: за поданням до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у звязку з ново виявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Так за подання позовної заяви до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3654,00 грн., що підтверджується оригіналом квитанції від 15.05.2015 р., яка міститься в матеріалах справи том 1 а.с.1.

Також 15.05.2015 року позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 121,80 грн. за подання заяви про забезпечення позову, що підтверджується оригіналом квитанції від 15.05.2015 р., яка міститься в матеріалах справи том 1 а.с.4.

24.02.2016 року позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1821,38 грн. за подання заяви про збільшення розміру позовних вимог, що підтверджується оригіналом квитанції від 24.02.2016 року, яка міститься в матеріалах справи том 1 а.с.132.

24.02.2016 року позивачем також було сплачено судовий збір в розмірі 275,60 грн. за подання заяви про забезпечення позову, що підтверджується оригіналом квитанції від 24.02.2016 року, яка міститься в матеріалах справи том 1 а.с. 162.

29.03.2016 року позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 275,60 грн. за подання заяви про забезпечення позову, що підтверджується оригіналом квитанції від 29.03.2016 року яка міститься в матеріалах справи том 2 а.с.30 та 27.04.2017 року позивач сплатив судовий збір в розмірі 44,40 грн. за подання заяви про забезпечення позову, що підтверджується оригіналом квитанції від 27.04.2017 року, яка міститься в матеріалах справи том 2 а.с.29.

13.03.2017 року позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1 213,13 грн. за подання заяви про збільшення розміру позовних вимог, що підтверджується оригіналом квитанції від 13.03.2017 року, яка міститься в матеріалах справи том 2 а.с.55.

Таким чином витрати позивача по судовому збору становлять: (3654,00 +121.80+1821,38 + 275,60 + 275,60 + 44,40 + 1 213,13 ) = 7 405,91 грн.

Також в матеріалах справи містяться докази понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 12 000,00 грн.

Пункт 48 Постанови встановлює, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84,88,89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

В матеріалах справи містяться наступні документи:

Том. 1 а.с.108 клопотання про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу;

Том. 1 а.с.109 договір № 160-15 про надання послуг від 30.04.2015 року;

Том. 1 а.с.110 звіт про надання правових послуг відповідно до договору про надання послуг від 30.04.2015 року № 160-15;

Том. 1 а.с.112 виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців щодо ФОП ОСОБА_3;

Том. 1 а.с.113 свідоцтво платника єдиного податку ОСОБА_3;

Том. 1 а.с. 114 диплом про вищу освіту ОСОБА_3.

Крім вказаного у звіті ОСОБА_3 часу (том. 1 а.с.110), який був потрачений на участь у судових засіданнях в Гайсинському районному суді в якості представника позивача у 2015 році, згідно журналу судового засідання який міститься у тому 2 а.с.23-25, ОСОБА_3 у даній справі яка слухалась у складі головуючого судді Немирівського районного суду Слободяник Т.В. брав участь в судовому засіданні заголом 3 години 30 хвилин.

Згідно журналу судового засідання по даній справі, який міститься у тому 2 а.с.92-94, у судових засіданнях, які слухались вже у складі головуючого судді Немирівського районного суду Науменко С.М., Мельник Ю.М. у даній справі брав участь в судовому засіданні Немирівського районного суду заголом 1 годину 30 хвилин.

Отже, витрати на правову допомогу понесені позивачем є обґрунтовані та документально підтвердженні, що підтверджується матеріалами даної цивільної справи.

Таким чином позивач ОСОБА_1 бажає стягнути з відповідача ОСОБА_2 понесені позивачем судові витрати, які становлять (7405,91 грн. +12000,00 грн.) 19 405 грн. 91 коп.

Представник заявника ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву підтримує, просить її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5, в судовому засіданні заяву про винесення додаткового рішення визнає частково. Заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу, так як вони необґрунтовані, а також визнає обґрунтованим стягнення судових витрат на оплату судового збору пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі 4517.6 грн..

Суд заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі матеріали, приходить до висновку про можливість винесення додаткового рішення, оскільки дана заява є обґрунтованою та не суперечить вимогам закону, питання про стягнення судових витрат не було вирішено під час судового засідання.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В звязку з наведеним, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4517,6 грн. сплаченого судового збору, а також 7320 грн. витрат на професійну правничу допомогу пропорційно задоволених позовних вимог. Вказані витрати підтверджені наявними в матеріалах справи квитанціями про сплату судового збору, договором про правову допомогу та випискою з банку про оплату правових послуг.

Керуючись ст. ст. 133-141, 270,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі № 140/1814/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (проживаючого за адресою вул. Райдужна б. 10, м. Гайсин, Вінницька область, ідентифікаційний код 275 460 95 99 паспорт серії АВ 945982 виданий Гайсинським РВ УМВС України у Вінницькій області 23.06.2011 року, на користь ОСОБА_1 4517,6 грн. сплаченого судового збору, а також 7320 грн. витрат на професійну правничу допомогу пропорційно задоволених позовних вимог, а всього стягнути 11837,6 грн. (одинадцять тисяч вісімсот тридцять сім гривень шістдесят копійок) судових витрат.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Немирівський районний суд Вінницької області шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: (підпис)

З оригіналом вірно:

Суддя Немирівського

районного суду: ОСОБА_6