Справа № 182/7659/17
Провадження № 2/0182/108/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.02.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - Тихомирова І.В.

при секретарі - Рахуба О.Г.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Територіальної громади Нікопольського виконкому Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом до Територіальної громади Нікопольського виконкому Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Свої вимоги мотивують тим, що 17 березня 2017 року помер їх батько ОСОБА_3, який до дня смерті проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями № 95 по вул. Л.України, в м. Нікополі Дніпропетровської області, який належав йому на підставі рішення Народного суду м. Нікополя Дніпропетровської області від 26 жовтня 1988 року.

За життя, а саме, 12 жовтня 2016 року, ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 реєстровий № 2-740, на підставі якого все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось заповів в рівних долях позивачам.

07 серпня 2017 року позивачі у відповідності до вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України звернулися нотаріальної контори з заявами про відмову від прийняття належної їм частки спадкового майна, яке залишилось після смерті їх батька ОСОБА_3

Таким чином спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є дружина спадкодавця ОСОБА_5, яка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки проживала разом з ним за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Л.Українки, 95, але не встигла оформити своїх спадкових прав оскільки померла 26 березня 2017 року.

За життя, а саме, 12 жовтня 2016 року, ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 реєстровий № 2-739, на підставі якого все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось заповіла в рівних долях позивачам.

У встановлений законом строк позивачі звернулася до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, але постановою від 02 жовтня 2017 року № 2704/02-31 державний нотаріус Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що право власності на спадковий житловий будинок належним чином не зареєстровано в КП «Нікопольське МБТІ»

Зважаючи на те, що позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті матері ОСОБА_5 та прийняли спадщину, вони просили суд визнати за ними право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 95 по вул. Л.Українки в м. Нікополі Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 по ? частині кожній.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зявилися, від них надійшли письмові заяви про розгляд справи без їх участі, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити (а.с.41,42).

Представник відповідача ОСОБА_7 з позовом ознайомлена, надала суду письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі (а.с.106), проти позову не заперечила.

Оскільки представник відповідача не заперечив проти задоволення, суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 доводяться рідними доньками ОСОБА_3, який помер 17 березня 2017 року (а.с.4 на зв.,17,18 ).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями № 95 по вул. Л.України, в м. Нікополі Дніпропетровської області, який належав спадкодавцю на підставі рішення Народного суду м. Нікополя Дніпропетровської області від 26 жовтня 1988 року (а.с.7).

За життя, а саме, 12 жовтня 2016 року, ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 реєстровий № 2-740, на підставі якого все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось заповів в рівних долях позивачам (а.с.55).

Однак позивачі відповідно до вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України відмовилися від прийняття належної їм частки спадкового майна, яке залишилось після смерті їх батька ОСОБА_3 подавши 07 серпня 2017 року до нотаріальної контори відповідні заяви, які зареєстровані за № 1057 та № 1058 (а.с.48,49).

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_5, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживала разом з ним за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Л.Українки, 95, але не встигла оформити своїх спадкових прав тому, що померла 26 березня 2017 року (а.с.4,73).

На випадок своєї смерті ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений 12 жовтня 2016 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 реєстровий № 2-739, на підставі якого все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось заповіла в рівних долях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 74).

07 серпня 2017 року позивачі звернулися до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 (а.с.66,67).

02 жовтня 2017 року № 2704/02-31 державний нотаріус Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що право власності на спадковий житловий будинок належним чином не зареєстровано в КП «Нікопольське МБТІ» (а.с.86).

Згідно довідки КП «Нікопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 16 серпня 2017 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 95 по вул. Л.Українки в м. Нікополі Дніпропетровської області не зареєстровано (а.с.8).

У суду не викликає сумніву той факт, що житловий будинок з надвірними будівлями № 95 по вул. Л.Українки в м. Нікополі Дніпропетровської області дійсно належало ОСОБА_3, оскільки підтверджується рішенням Народного суду м. Нікополя Дніпропетровської області від 26 жовтня 1988 року, яке набуло чинності 07 листопада 1988 року (а.с.7).

Враховуючи те, що позивачі являються спадкоємцями за заповітом, після смерті ОСОБА_5, яка успадкувала спірне спадкове майно після смерті ОСОБА_3, та позивачі прийняли спадщину відповідно до вимог діючого законодавства, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнати за ними в рівних частках право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 95 по вул. Л.Українки в м. Нікополі Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 померлої 26 березня 2017 року в м. Нікополі Дніпропетровської області.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10,12,13,18,76,81,263-265 ЦПК України, ст. ст. 1269, 12701273 ЦК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Л.Українки, буд. 95 з надвірними будівлями: літня кухня літ. «Б, б», сарай літ. «В», підвал літ. «Г», вбиральня літ. «Д», гараж літ. «Ж», сарай літ. «З», душ літ. «Е», № 1,2,4-6,І спорудження, загальною площею 57,7 м2, житловою площею 44,0 м2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 26 березня 2017 року в м. Нікополі Дніпропетровської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Л.Українки, буд. 95 з надвірними будівлями: літня кухня літ. «Б, б», сарай літ. «В», підвал літ. «Г», вбиральня літ. «Д», гараж літ. «Ж», сарай літ. «З», душ літ. «Е», № 1,2,4-6,І спорудження, загальною площею 57,7 м2, житловою площею 44,0 м2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 26 березня 2017 року в м. Нікополі Дніпропетровської області.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: ОСОБА_8