РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6088/18

пр. № 2-о/759/320/18

24 квітня 2018 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Журибеди О.М.,

при секретарі Ковтун М.В.

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Святошинський районний у м. Києві Відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві про встановлення факту смерті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

24.04.2018 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті її родича ОСОБА_2, який померІНФОРМАЦІЯ_3 р. у м. Севастополь, посилаючись на те, що Святошинський у м. Києві ВДРАЦС відмовив їй у реєстрації смерті, оскільки свідоцтво про смерть видано органами окупованої території.

Заявник в судове засідання не з'явилася, подала до суду клопотання в якому просить розглядати заяву у її відсутність, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Заявник звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві для отримання свідоцтва про смерть.

Листом № 1822/16.10-73 від 24.04.2018 року Відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві відмовив у проведенні державної реєстрації смерті, мотивуючи свою відмову тим, що для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 пред'явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024.

Разом з тим, отримані офіційні документи на підтвердження факту смерті ОСОБА_2, є недійсними на території України, оскільки видані незаконно створеними органами на тимчасово окупованій території України, а відомості про смерть особи не внесенні до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

З огляду на вказане, зареєструвати факт смерті ОСОБА_2 в органах державної реєстрації актів цивільного стану громадян Міністерства юстиції України заявник не в змозі, оскільки довідка про причину смерті, яка видана незаконним органом, не є документом, на підставі якого можливо провести державну реєстрацію смерті особи, а отже не створює жодних юридичних наслідків.

Відповідно до п. 8 ч. 1, ч. 2 ст. 256 ЦПК України, п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, також у судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15 квітня 2014 року, тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого відділом записів актів громадянського стану Ленінського району м. Севастополь Управління записів актів громадянського стану м. Севастополь, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер у м. Севастополь (а.с. 10).

Також заявником надано довідку про смерть № 1325 від 03.11.2017 року, видану відділом записів актів громадянського стану Ленінського району м. Севастополь Управління записів актів громадянського стану м. Севастополь (а.с. 9).

Крім того, заявником надано копію паспорту ОСОБА_2, з якої вбачається, що останній був громадянином України (а.с. 4).

Згідно медичного свідоцтва про смерть серії 67 № 009194 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 помер від серцевої недостатності, атеросклеротичної хвороби серця (а.с. 8).

Відповідно до заповіту, який зареєстрований в реєстрі за № 477 від 11.08.2014 року ОСОБА_2 заповів ОСОБА_1 все своє майно (а.с. 12).

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», як визначено пунктом 1 частини 1 статті 3, визначено сухопутну територію Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, тимчасово окупованою територією внаслідок збройної агресії Російської Федерації.

За статтею 4 вказаного Закону, на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, як і будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно з частиною 2 статті 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для про ведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

У відповідності до частини 4 статті 317 та пункту 8 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 19, 42, 76, 89, 263-264, 293-294 ЦПК України, ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Святошинський районний у м. Києві Відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, уродженця м. Новгород-Северський, Чернігівської обл., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р. у м. Севастополь, від серцевої недостатності, атеросклеротичної хвороби серця.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Суддя О.М. Журибеда