Єдиний унікальний номер 233/342/17
Номер провадження 22-ц/775/85/2018
Головуючий в І інстанції Малінов О.С. Єдиний унікальний номер 233/342/17
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/775/85/2018
У Х В А Л А

22 лютого 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

судді доповідача Папоян В.В.

суддів Кішкіної І.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті, в режимі відеоконференції з Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області заяву ОСОБА_1 про відвід складу суду у цивільній справі № 233/342/17 (суддя у першій інстанції ОСОБА_2С.) за позовом ОСОБА_1 до Державного ощадного банку України, філії Донецького обласного управління «Ощадбанку» в особі Костянтинівського відділення «Ощадбанку» №2866, Головного управління Національної поліції в Донецькій області, Прокуратури Донецької області, Державної казначейської служби України в Донецькій області, слідчого Костянтинівського відділення Бахмутського відділу Національної поліції в Донецькій області ОСОБА_3, прокурора Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відповідачів про відшкодування шкоди відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, розгляд якої було призначено на 30 січня 2018 року та відкладено ухвалою суду на 22 лютого 2018 року.

В судовому засіданні позивачем було заявлено відвід суду у складі суддів: Папоян В.В., Кішкіної І.В., Никифоряка Л.П. з тих підстав, що у нього виникає сумнів в неупередженості та обєктивності судів, що визиває у нього недовіру до вказаного складу суду та порушує його право на доступ до правосуддя та на розгляд його справи поза будь-яким сумнівом щодо обєктивності та неупередженості суду.

Апеляційний суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «ОСОБА_5 проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (iї) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється».

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «ОСОБА_6 проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини наявність попередньо сформованої позиції судді щодо результату розгляду справи роблять обґрунтованими побоювання позивача щодо того, що суддя буде в подальшому розглядати справу та приймати рішення згідно з цією вже завчасно сформованою позицією (рішення у справі «Бочан проти України» від 3.05.2007р.).

Згідно зі ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Крім того, відповідно до обєктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд загалом та його склад зокрема відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року).

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово заявляв про недовіру судді Папоян В.В., стверджуючи про ігнорування нею права позивача на самостійне визначення відповідачів у справі.

Незважаючи на те, що вказані факти, не свідчать про наявність упередженості у суддів, але з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя та на розгляд її справи поза будь-яким сумнівом для сторін щодо обєктивності та неупередженості складу суду, враховуючи позиції Європейського суду з прав людини з приводу недовіри до суду, апеляційний суд вважає за доцільне задовольнити відвід, справу передати до канцелярії суду для виконання вимог, передбачених ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 36,40, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід суду у складі суддів Папоян В.В., Кішкіної І.В., Никифоряка Л.П. задовольнити.

Справу передати для повторного автоматизованого розподілу з метою заміни судів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.В. Папоян

ОСОБА_7

ОСОБА_8