ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

14 листопада 2018 року

м. Харків

Справа № 635/7809/16-ц

провадження № 22-ц/818/1357/18

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільної власності подружжя та стягнення компенсації вартості поліпшення житла, що були здійснені під час шлюбу, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області, постановлене 12 червня 2017 року, у складі судді Шинкарчука Я.А., в залі суду в місті Харків,

встановив :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд розділити спільну сумісну власність подружжя, визнавши за ОСОБА_2 право власності на витрачені у ході капітального ремонту будинку гроші у сумі 5570 грн. та майно на загальну суму 38450 грн., а саме: вхідні металеві двері вартістю 2850 грн.; дерев'яні двері, міжкімнатні двері вартістю 2500 грн.; 6 віконних блоків вартістю 15000 грн.; ванну вартістю 1000 грн.; унітаз вартістю 1000 грн.; зливний бак вартістю 1000 грн.; мийка Тюльпан вартістю 500 грн.; насосна система для подачі води вартістю 5000 грн.; газова колонка вартістю 2600 грн.; газовий котел для твердого палива Атон вартістю 8000 грн., з присудженням ОСОБА_1 грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності у розмірі 1/2 частини вищевказаного майна та грошових коштів, використаних у процесі капітального ремонту у сумі 22010 грн., а також вирішити питання щодо судових витрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що сторони перебували у шлюбі, що був зареєстрований 27 квітня 1991 року Липецькою сільською радою Харківського району Харківської області та розірваний рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 вересня 2015 року. Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей, які на теперішній час є повнолітніми.

Під час шлюбу вони проживали у належному відповідачу будинку, за спільні кошти придбавали меблі, побутову техніку, транспортні засоби, крім того був здійснений капітальний ремонт будинку, у ході якого встановлювалися двері, сантехніка, прилади опалювання будинку тощо.

Після розірвання шлюбу сторони не могли дійти спільної думки щодо розподілу набутого під час шлюбу майна, у зв'язку з чим звернулися до суду.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04.04.2016 позовні вимоги первісного та зустрічного позову були частково задоволені, відповідачу ОСОБА_1 виділено наступне майно - трактор «Білорусь» МТЗ-52л вартістю 66500 грн., а позивачу ОСОБА_2 виділено причеп вартістю 5000 грн., автомобіль ВАЗ-2101 вартістю 11100 грн., годинник настінний (2015 року) вартістю 350 грн.; компютер: монітор «Samsung», системний блок «Neos LG», клавіатура «Genius», 2 колонки вартість 6000 грн.; компютерний стіл вартістю 1000 грн.; килимова доріжка зелена вартістю 50 грн.; телевізор «Samsung» - вартістю 5000 грн.; годинник настінний вартістю 200 грн.; шафа-купе (2005 року) вартістю 3000 грн.; телевізор «Rainford» - вартістю 1000 грн.; телефонний апарат «Техеt» - вартістю 300 грн.; холодильник «Аrіstоn» - вартістю 2000 грн.; морозильна камера «Nord» - вартістю 1000 грн.; диван «Юність» - вартістю 1000 грн.; холодильник «Донбас» - вартістю 1000 грн.; газова плита «Zanussi» - вартістю 4000 грн.; мікрохвильова піч «Samsung» - вартістю 800 грн.; витяжка для газової плити «Jantar» - вартістю 1500 грн.; кухонні меблі: стінка, 3 столи-тумби, 5 навісних шаф, мийка вартість 8000 грн.; розкладний стіл вартістю 2000 грн.; 4 дерев'яних табурети вартістю 400 грн.; пральна машина «Аrіstоn» - вартістю 2000 грн.; полка із дзеркалом вартістю 500 грн.; газова плітка «Nord» - вартістю 800 грн.; мясорубка «Zenter» - вартістю 1500 грн.; міксер «Tefal» - вартістю 1000 грн.; фен «Philips» - вартістю 300 грн.; локон «Philips» - вартістю 300 грн.; хлібопічка LG вартістю 1000 грн.; соковижималка «Moulinex» - вартістю 2000 грн.; електрочайник вартістю 200 грн.; столовий посуд на 24 особи вартістю 3000 грн. та визнано за ОСОБА_2 право власності на вказані речі.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Позивач вказує, що в ході судового розгляду справи ані він, ані відповідач не заперечували проти вартості вищевказаного майна та вартості капітального ремонту, що вбачається з тексту судового рішення. Так, судом було визнано, що витрачені на капітальний ремонт будинку гроші у сумі 5570 гривень, а також майно на загальну суму 38450 гривень, а саме: вхідні металеві двері вартістю 2850 гривень, дерев'яні двері, міжкімнатні двері вартістю 2500 гривень, 6 віконних блоків вартістю 15000 гривень, ванна вартістю 1000 гривень, унітаз вартістю 1000 гривень, зливний бак вартістю 1000 гривень, мийка Тюльпан вартістю 500 гривень, насосна система для подачі води вартістю 5000 гривень, газова колонка вартістю 2600 гривень, газовий котел для твердого палива Атон вартістю 8000 гривень є неподільними речами в розумінні ст. 183 ЦК України, оскільки є складовими житлового будинку, тому ці речі були виключені з розподілу, а вимоги про стягнення компенсації за поліпшення майна сторони не висували.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 04.04.2016 було оскаржене в апеляційному порядку, у ході розгляду справи апеляційним судом сторони досягли мирової угоди, за умови якої за позивачем в порядку розподілу спільного майна подружжя визнано право власності на трактор «Білорусь» МТЗ-52л., державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - вартістю 66500 грн., причеп, державний реєстраційний номер 00145ТО вартістю 5000 грн., автомобіль ВАС-2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 11100 грн., усього майна на загальну суму 82600 грн.

Натомість, відповідачу було виділено все інше рухоме майно, а також грошову компенсацію за різницю у вартості виділеного майна у сумі вартості причепу та автомобілю ВАЗ у загальній сумі 16100 грн.

Під час досягнення мирової угоди позивач з відповідачем також не порушували питання про компенсацію вартості поліпшень, які були здійснені під час шлюбу у належному відповідачу будинку. У зв'язку з чим, користуючись своїм правом на компенсацію половини вартості тих поліпшень, які не можливо відокремити від належного відповідачу житла, позивач вирішив звернутися до суду з відповідним позовом, керуючись нормами ст.ст. 60, 61, 69, 70,71 СК України.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12.06.2017 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Вказує на те, що рішення Харківського районного суду Харківської області від 04.04.2016 року про розподіл майна подружжя було скасовано не у зв'язку з недоведеністю позовних вимог, а через укладення між сторонами мирової угоди. Крім того, суд не звернув увагу на те, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами, і не визнає ті обставини, які в іншому процесі не оспорювалися нею. Звертає увагу на те, що під час розгляду справи про стягнення компенсації він не користувався правовою допомогою, а суд першої інстанції не сприяв реалізації процесуальних прав апелянта, не роз'яснив право звернутися із клопотання про огляд матеріалів справи за позовом ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, де містяться всі докази, на підставі яких суд встановив обсяг та вартість здійснення поліпшень, у зв'язку з чим апелянт додає копії чеків на підставі яких судом було визначено, що загальна сума витрачених на капітальний ремонт будинку грошей становить 5570 грн., а вартість майна, що визнано неподільними речами - 38450 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 14.11.2017 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29.08.2018 року відновлено провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя, позовні вимоги ОСОБА_2 та вимоги ОСОБА_1 за зустрічним позовом - задоволено частково. Так, визнано особистим майном ОСОБА_2 такі речі: шафа на три двері; комод на три відділення; навісна полиця для книжок; швейна машинка з тумбою; диван; килим вовняний червоний; картина; шафа для книг; диван; диван; вішалка для одежі; підставка для взуття; килим зелений; письмовий стіл; меблевий гарнітур: 4-секційна стінка, диван, 2 крісла, 6 стільців, стіл-тумба, журнальний стіл; килим червоний; килим кольоровий; 2 маленьких килими.

Розподілено спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1

В порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя виділено ОСОБА_1 трактор «Беларусь» МТЗ-52л, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - вартістю 66500 грн. Також, в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя виділено ОСОБА_2: причеп, державний реєстраційний номер 00145ТО вартістю 5000 гривень; автомобіль ВАЗ-2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 вартістю 11100 гривень; годинник настінний (2015 року) вартістю 350 гривень; комп'ютер: монітор «Samsung», системний блок «Neos LG», клавіатура «Genius», 2 колонки вартість 6000 гривень; комп'ютерний стіл вартістю 1000 гривень; килимова доріжка зелена вартістю 50 гривень; телевізор «Samsung» - вартістю 5000 гривень; годинник настінний вартістю 200 гривень; шафа-купе (2005 року) вартістю 3000 гривень; телевізор «Rainford» - вартістю 1000 гривень; телефонний апарат «Техеt» - вартістю 300 гривень; холодильник «Аrіstоn» - вартістю 2000 гривень; морозильна камера «Nord» - вартістю 1000 гривень; диван «Юність» - вартістю 1000 гривень; холодильник «Донбас» - вартістю 1000 гривень; газова плита «Zanussi» - вартістю 4000 гривень; мікрохвильова піч «Samsung» - вартістю 800 гривень; витяжка для газової плити «Jantar» - вартістю 1500 гривень; кухонні меблі: стінка, 3 столи-тумби, 5 навісних шаф, мийка вартість 8000 гривень; розкладний стіл вартістю 2000 гривень; 4 дерев'яних табурети вартістю 400 гривень; пральна машина «Аrіstоn» - вартістю 2000 гривень; полка із дзеркалом вартістю 500 гривень; газова плітка «Nord» - вартістю 800 гривень; м'ясорубка «Zenter» - вартістю 1500 гривень; міксер «Tefal» - вартістю 1000 гривень; фен «Philips» - вартістю 300 гривень; локон «Philips» - вартістю 300 гривень; хлібопічка LG вартістю 1000 гривень; соковижималка «Moulinex» - вартістю 2000 гривень; електрочайник вартістю 200 гривень; столовий посуд на 24 особи вартістю 3000 гривень 00 коп. та визнано за ОСОБА_2 право власності на вказані речі.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 та позовних вимог ОСОБА_1 за зустрічним позовом - відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 вересня 2016 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання укладеної між ними мирової угоди задоволено.

Визнано мирову угоду на умовах, укладених між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно до якої визнано особистим майном ОСОБА_2 наступні речі: шафа на три двері; комод на три відділення: навісна полиця для книжок; швейна машинка з тумбою; диван; килим вовняний червоний; картина; шафа для книг; диван; диван; вішалка для одежі; підставка для взуття: килим зелений; письмовий стіл; меблевий гарнітур: 4-секційна стінка, диван. 2 крісла, 6 стільців, стіл-тумба. журнальний стіл; килим червоний; килим кольоровий; 2 маленьких килими.

В порядку розподілу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на наступне майно: годинник настінний (2015 року) вартістю 350 гривень; комп'ютер: монітор «Samsung», системний блок «Neos LG», клавіатура «Genius», 2 колонки вартість 6000 гривень; комп'ютерний стіл вартістю 1000 гривень; килимова доріжка зелена вартістю 50 гривень; телевізор «Samsung» - вартістю 5000 гривень; годинник настінний вартістю 200 гривень; шафа-купе (2005 року) вартістю 3000 гривень; телевізор «Rainford» - вартістю 1000 гривень; телефонний апарат «Техеt» - вартістю 300 гривень; холодильник «Ariston» - вартістю 2000 гривень; морозильна камера «Nord» - вартістю 1000 гривень; диван «Юність» - вартістю 1000 гривень; холодильник «Донбас» - вартістю 1000 гривень; газова плита «Zanussi» - вартістю 4000 гривень; мікрохвильова піч «Samsung» - вартістю 800 гривень; витяжка для газової плити «Jantar» - вартістю 1500 гривень; кухонні меблі: стінка, 3 cтоли-тумби, 5 навісних шаф, мийка вартість 8000 гривень; розкладний стіл вартістю 2000 гривень; 4 дерев'яних табурети вартістю 400 гривень; пральна машина «Ariston» - вартістю 2000 гривень; полка із дзеркалом вартістю 500 гривень; газова плітка «Nord» - вартістю 800 гривень; мясорубка «Zenter» - вартістю 1500 гривень; міксер «Tefal» - вартістю 1000 гривень; фен «Philips» - вартістю 300 гривень; локон «Philips» - вартістю 300 гривень; хлібопічка LG вартістю 1000 гривень; соковижималка «Moulinex» - вартістю 2000 гривень; електрочайник вартістю 200 гривень; столовий посуд на 24 особи вартістю 3000 гривень, усього 51 200 грн.

Також, в порядку розподілу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на трактор «Беларусь» МТЗ-52л. державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - вартістю 66500 гривень, причеп, державний реєстраційний номер 00145ТО вартістю 5000 гривень 00 коп.; автомобіль ВАЗ- 2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 вартістю 11100 гривень 00 коп., усього на 82600 грн.

Надано ОСОБА_2 можливість на отримання грошової компенсації за різницю у вартості виділеного майна у сумі вартості причепу, державний реєстраційний номер 00145ТО та автомобілю ВАЗ-2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у загальній сумі 16100 гривень (шістнадцять тисяч сто гривень), що знаходиться на депозитному рахунку суду, відповідно до квитанцій від 21.06.2016.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя - закрито.

У даній справі вирішується спір між сторонами з приводу майна та грошових коштів, витрачених в ході капітального ремонту житла, що були здійснені під час шлюбу.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до положень ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 82 обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що рішення суду, яке позивач вважав преюдиційним було скасоване, тому немає юридичних наслідків в тому числі і щодо обставин, які суд вважав встановленими.

Однак представники відповідача в апеляційному суді визнали, що в період шлюбу сторонами були придбані вхідні металеві двері, ванна, унітаз, зливний бак, мийка «Тюльпан», а також той факт, що зазначене обладнання було встановлено у будинку, належному на праві особистої власності відповідачу. Оскільки зазначені обставини не оспорюються та визнані сторонами, то вони не підлягають доказуванню, тому колегія суддів вважає їх встановленими.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 зазначив вартість вхідних металевих дверей у сумі 2850 грн., ванної у сумі 1000 грн., унітазу у сумі 1000 грн., зливного баку у сумі 1000 грн., мийки «Тюльпан» у сумі 500 грн., проте представники відповідача не визнали факт того, що на даний час, вказане ОСОБА_1 майно має вартість, яка вказана позивачем.

Між тим, вартість вхідних металевих дверей підтверджується квитанцією (а.с. 92), вартість решти майна визнавалась відповідачем ОСОБА_2 в ході розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину спільного сумісного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя та на цей час не спростовані належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Отже, сам по собі факт припинення шлюбних відносин не припиняє спільності у праві власності на набуте у шлюбі майно, а тим більше не припиняє право власності будь-кого із подружжя на таке майно.

Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини,чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Оскільки майно, яке було придбане в період шлюбу, є спільною сумісною власністю, тому обґрунтованими є вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 компенсації, яка складає половину вартості вхідних металевих дверей у сумі 2850 грн., ванної у сумі 1000 грн., унітазу у сумі 1000 грн., зливного баку у сумі 1000 грн., мийки «Тюльпан» у сумі 500 грн.

В решті позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами. Представники відповідача наполягають на тому, що решта майна, хоча і придбана в період шлюбу, однак встановлена в іншому будинку, який був побудований в період шлюбу, та в якому мешкає позивач.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, позов частковому задоволенню

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 червня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію 3175 грн. та судові витрати 79,30 грн., в іншій частині відмовити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна