Справа № 459/3068/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/783/6160/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Цапа П.М.,

за участю: позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_2,

відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

представника третьої особи Червоноградської міської ради Львівської області - Грицишин М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з матір'ю та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком,-

в с т а н о в и л а:

у жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом, в якому, із врахуванням позовної заяви (в новій редакції, із збільшенням (зміною) позовних вимог) від 28.12.2016 року, просила визначити місце проживання малолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з нею.

В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказує, що дочка мала проблеми із зором, тому вона змушена була поїхати на заробітки в Республіку Польща. На заробітках була майже рік. До літа 2016 року, її син від першого шлюбу - ОСОБА_9 інколи забирав ОСОБА_6 з дитсадка, гуляв з нею. Вона ж, весь цей час передавала для дитини продукти харчування, солодощі, гроші. При спілкуванні з дочкою, остання дуже раділа, хотіла щоб вона швидше повернулася додому, однак після того, як вона повідомила відповідачу про свій намір розірвати шлюб, поведінка дитини різко змінилася. При одній телефонній розмові з дочкою зрозуміла, що дитину налаштовують проти неї. В подальшому, коли знову намагалася поговорити з чоловіком (відповідачем), останній повідомив, що дочка не бажає з нею розмовляти. Також стверджує, що відповідач довший час після того, як дізнався про її приїзд в Україну, дочку в дитячий садок не водив, в квартирі змінив двері. Також стверджує, що відповідач зловживає спиртними напоями, ніде не працює, доходів немає, не має власного житла, тому для дитини немає змоги забезпечити належних умов проживання і дати їй все необхідне для повноцінного розвитку.

В січні 2017 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просив визначити місце проживання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ним.

В обґрунтування поданого позову посилався на те, що вихованням дочки займається виключно він, так як ОСОБА_2 добровільно залишила дитину, тим самим усунулась від її виховання та утримання, не відвідувала дитячих заходів, в яких брала участь їхня дочка.

Оскаржуваним Червоноградського міського суду Львівської області від 04 вересня 2017 року первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з матір'ю задоволено.

Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю - ОСОБА_2.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком - відмовлено.

Дане рішення оскаржив представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення вважає таким, що винесене з порушенням норм матеріального права та процесуального права, при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідністю висновків обставинам справи. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції проігноровано забезпечення інтересів малолітньої дитини, її прихильність до батька, а суд надав перевагу матері, лише на підставі ознаки статі, обґрунтовуючи своє рішення наявністю зв'язку між дитиною та матір'ю, розірвання якого може призвести до негативного впливу на розвиток дитини. При цьому суд не зазначив який саме існує зв'язок між дитиною та ОСОБА_2, та до якого саме негативного впливу може призвести розірвання зв'язку. Окрім цього судом не взято до уваги той факт, що на момент винесення рішення малолітня дитина практично 2 роки проживала з батьком, оскільки ОСОБА_2 добровільно залишила дитину, добровільно усунулась від її виховання та утримання, і лише під час судового розгляду даної цивільної справи зрідка навідувала дитину. Весь цей час ОСОБА_3 належним чином виконував батьківські обов'язки та виховував дитину. Донька весь цей час була доглянута, відвідувала дитячий садочок, приймала участь у дитячих святах. За весь цей період прихильність доньки до батька збільшилась в декілька раз, а тому не може бути мови про однакову прихильність дитини як до матері, так і до батька. Також, зазначає, що не зважаючи, на обов'язковість участі в судових засіданнях органу опіки і піклування, протягом всього тривалого строку розгляду даної справи, орган опіки і піклування не брав участі у жодному засідання. Суд першої інстанції на не взяв до уваги норм закону та розглянув цивільну справу без участі органу опіки і піклування. Таким чином, суд першої інстанції не забезпечив належного захисту інтересів малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, а відтак просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з матір'ю та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги, позивача ОСОБА_2 на її заперечення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що вказане рішення відповідає вказаним вимогам закону.

Положеннями частини 1 статті 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з матір'ю та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з батьком, суд першої інстанції виходив із інтересів та потреб малолітньої ОСОБА_6, які зумовлені її розвитком та станом здоров'я, та беручи до уваги те, що між дитиною та матір'ю встановився зв'язок, розірвання якого може призвести до негативного впливу на розвиток дитини, та враховуючи рішення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 27.04.2017 року №85 про доцільність проживання дитини разом з матір'ю, прийшов до висновку, що місце проживання дитини у даному випадку слід визначити із матір'ю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім'ї та родичів визначено Сімейним кодексом України (далі - СК України).

Відповідно до частини 2 статті 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Згідно з частиною 8 статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Відповідно до частин 9 та 10 статті 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно ч. 3 ст. 291 ЦК України, фізична особа має право на підтримання зв'язків з членами своєї сім'ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право дитини включає, крім виховання батьками, право на спілкування з іншими членами сім'ї: дідом, бабою, іншими родичами.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 6, 27 названої Конвенції держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини; визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно із ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров"я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони перебували з 03.02.2011 року в зареєстрованому шлюбі та від подружнього життя мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 3).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 07.11.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 31, 32).

На даний час, дочка сторін - ОСОБА_6 проживає з батьком, що підтверджується актом від 11.10.2016р.(а.с. 24 зворот) та довідкою Відділу реєстрації ЧМР Львівської області від 15.09.2016 року № 9424(а.с.25)).

Згідно з повідомленням Червоноградської ЦМЛ № 186/16 від 26.10.2016 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходиться під наглядом медичних працівників з народження. Знаходиться під спостереженням в окуліста.

Як видно з характеристики на ОСОБА_6, в останньої сформоване адекватне уявлення про сім'ю, як спільність мами, тата, брата і себе. Самооцінка у дівчинки адекватна. Присутній певний рівень тривожності, який пов'язаний з відчуттям психологічної безпеки та потреби бути захищеною в сім'ї. Дівчинка має однакову прихильність до обох батьків і сприймає їх цілісно.

Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_10 ОСОБА_6 займається вивченням англійської мови в дитячому садку м. Червоноград, ДНЗ № 12, заняття оплачує батько - ОСОБА_3.

Згідно з наданими ТОВ «АВТОЛЮКС ЕКСПРЕС ПОШТА», ТОВ «Делівері» на ОСОБА_3 характеристиками, останній за час своєї роботи зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінований працівник, дотримується корпоративних правил і норм, у спілкуванні з колегами рівний, доброзичливий, привітний, з партнерами і клієнтами - ввічливий і чесний.

Водночас, як видно з довідки ФОП підприємець ОСОБА_11 від 25.01.2017 року ОСОБА_2 працює на посаді формувальниці панчішно-шкарпеткових вироків наказ № 1 від 23.01.2017 року і її щомісячна заробітна плата становить 3 200,00 грн..

ОСОБА_2 по місцю праці характеризується як кваліфікований працівник, має високий рівень в майстерності формувальниці. За період роботи встигла зарекомендувати себе відповідальним працівником, люблячи свою справу, завжди грамотно і в строк виконує свою роботу, ніколи не запізнюється на роботу, відповідальна. Трудову дисципліну ніколи не порушувала, легко заходить спільну мову із співробітниками, не курить, не вживає спиртні та інші одурманюючі препарати. За час праці на підприємстві стягнень не мала.

Згідно з характеристикою (з місця проживання) на ОСОБА_2, остання проживає в АДРЕСА_1, як квартиро винаймач. За період проживання скарг, заяв, вимог до останньої до ЖЕК не надходило. Остання має сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживає разом з нею. Доброзичлива мама, яка приділяє багато уваги і часу синові та його вихованню, працює на роботі. За місцем проживання характеризується з позитивної сторони. У побуті завжди ввічлива, тактовна, працелюбна. За характером спокійна, врівноважена, не курить і не вживає алкогольних напоїв. Розбіжностей і суперечок із сусідами не було. Із сусідами підтримує добрі взаємини і повагу.

Як видно з побутової характеристики на ОСОБА_2, надану КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 06.02.2017 року № 125 остання проживає на території КП «ЧЖКС», за час проживання скарг і нарікань з боку сусідів не поступало.

ОСОБА_2 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (копії довідок Червоноградського психоневрологічного відділення, наркологічного кабінету Червоноградської ЦМЛ).

Згідно з актом обстеження умов проживання сім'ї ОСОБА_2, за адресою: АДРЕСА_1 для дитини створені належні умови перебування та проживання.

Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 21.02.2017 року № 41 дозволено ОСОБА_2 зустрічатись із малолітньою дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, двічі на тиждень: п'ятниця з 16.00 год. до 20.00 год. та субота з 10.00 год. до 20.00 год. до вирішення справи в суді щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків.

Як видно з Витягу з Рішення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 27.04.2017 року №85 проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_2 є доцільним.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_2, міський суд, з'ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, вірно виходив з того, що позивачка є матеріально забезпеченою, працює, забезпечена житлом з нормальними соціально-побутовими умовами, піклується про стан здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, тому проживання доньки ОСОБА_6 з матір'ю забезпечить їх повний нормальний фізичний і духовний розвиток.

При цьому суд взяв до уваги висновок органу опіки і піклування Червоноградської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_6 від 27.04.2017 року, яким визнано доцільним визначити місце проживання ОСОБА_6., ІНФОРМАЦІЯ_1. з матір'ю ( а.с.141).

Як убачається із змісту апеляційної скарги, апелянт фактично оспорює висновок суду щодо визначення місця проживання з позивачкою дитини - ОСОБА_6.

Вирішуючи спір, та визначаючи місце проживання з матір'ю, суд проаналізувавши наявні в справі докази, прийшов до правильного висновку про визначення місця проживання із матір'ю, оскільки Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1950 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір'ю.

Жодних доказів про наявність виняткових обставин, при яких малолітня дитина може бути розлучена з матір'ю, відповідачем не надано та матеріали справи не містять.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та дійшов обґрунтованого висновку про визначення місця проживання малолітньої доньки, з матір'ю.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1.ч.1 ст.374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 04 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04.04.2018 року.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета