Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3574/14-ц
Провадження №: 6/332/20/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

Головуючого судді: Федоренка О.І.;

при секретарі: Івановій Д.В.,

розглянувши подання державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, стягувач: ОСОБА_2, боржник: ОСОБА_3, про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, -

ВСТАНОВИВ:

22.02.2018 року до Заводського районного суду м. Запоріжжя звернувся державний виконавець Заводського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області з поданням про розгляд питання про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон.

В поданні зазначено, що на виконанні в Заводському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області знаходиться виконавчий документ № 332/3574/14-ц від 05.09.2014 року виданий Заводським районним судом м. Запоріжжя області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 14437,62 грн. Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документу. Боржником ОСОБА_3 рішення суду не виконується, борг не сплачується. Посилаючись на Закони України «Про виконавче провадження», «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» державний виконавець просить розглянути питання про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу.

У судове засідання представник Заводського ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області не зявився, надавши до суду письмову заяву про розгляд подання без його участі.

Дослідивши подання та надані матеріали виконавчого провадження, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Поряд із цим, саме невиконання боржником самостійно зобов'язання, вказаного в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону «Про виконавче провадження», зокрема, неутримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; несвоєчасна явка за викликом державного виконавця; неповідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Із наданого подання вбачається, що державний виконавець не надав будь-яких доказів про повідомлення боржника щодо відкриття виконавчого провадження та ухилення його від виконання зобов'язань.

Крім цього, відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» № 3857 від 21.01.1994 року, паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, який дає право на виїзд з України і в'їзд в Україну.

Однак в матеріалах подання не міститься жодних відомостей про отримання ОСОБА_3 паспорту для виїзду за кордон, оскільки без отримання паспорту останній не має права та можливості виїхати за межі України.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що подання державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про обмеження виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання, покладені на них судовим рішенням не містить жодного документального та правового підґрунтя, тому суд не вбачає підстав для його задоволення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.441 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1, стягувач: ОСОБА_2, боржник: ОСОБА_3, про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

Суддя О.І. Федоренко