Постанова

Іменем України

22 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 320/3359/16-ц

провадження № 61-8112 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області,

представник відповідача - Ціомашко Валерія Олегівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 липня 2016 року у складі судді Зимогляд В. В. та рішення апеляційного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року у складі колегії суддів: Савченко О. В., Кочеткової І. В., Маловічко С. В.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - Мелітопольське об'єднане УПФ України в Запорізькій області) про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що у березні 2016 року йому стало відомо про призупинення виплати пенсії.

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області

від 1 квітня 2016 року у справі за його адміністративним позовом до Мелітопольського об'єднаного УПФ України вЗапорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання поновити виплату пенсії, яка набрала законної сили 25 квітня 2016 року, дії Мелітопольського об'єднаного УПФ України в Запорізькій області в частині призупинення виплати йому пенсії визнано протиправними.

Посилаючись на те, що протиправними діями відповідача, які призвели до невиплати пенсії, йому було завдано моральної шкоди, просив суд стягнути з Мелітопольського об'єднаного УПФ України в Запорізькій області на відшкодування моральної шкоди 25 тис. грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження своїх доводів. Крім того, останній не вказав, в чому саме полягала заподіяна йому моральна шкода та з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 липня 2016 року змінено в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції не врахував того, що відповідно до статті 56 Конституції України, положень статей 1173, 1174 ЦК України відповідачами у таких справах мають бути не лише держава в особі відповідних органів Пенсійного фонду України, але й відповідні територіальні органи Державної казначейської служби України. Клопотання про залучення до участі у справі Державної казначейської служби України в якості належного співвідповідача ОСОБА_4 у суді першої інстанції не заявлялось. Таким чином, справа розглянута міськрайонним судом без участі органу Державної казначейської служби України, як сторони у справі, залучення якої до участі у справі не входить і до компетенції апеляційної інстанції, враховуючи, що справа вже розглянута по суті без участі належного співвідповідача.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини справи. Крім того, ОСОБА_4 зазначає про те, що відсутня необхідність у залученні в якості належного співвідповідача у справі Державної казначейської служби України.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У лютому 2018 року справу за позовом ОСОБА_4 до Мелітопольського об'єднаного УПФ України в Запорізькій області про відшкодування моральної шкоди передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За положеннями частини першої статті 58 Закону України від 9 липня 2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Серед основних завдань управління, відповідно до пункту 3 вказаного Положення, зокрема, є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом.

Отже, виходячи з положень статті 1173 ЦК України, Мелітопольське об'єднане УПФ України в Запорізькій області належить до суб'єкта відповідальності, сферою застосування якої є правовідносини з заподіяння шкоди фізичній або юридичній особі у зв'язку з прийняттям зазначеним суб'єктом незаконних рішень, вчинення ним незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ним своїх повноважень.

Судом апеляційної інстанції установлено, що постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 1 квітня 2016 року, яка набрала законної сили, дії Мелітопольського об'єднаного УПФ України в Запорізькій області щодо зупинення виплати пенсії ОСОБА_4 визнані протиправними, отже, ця обставина в силу статті 61 ЦПК України (у редакції 2004 року) не підлягає доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до частини другої статті 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно зі статтею 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Її в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено, що призупинення виплати пенсії Мелітопольським об'єднаним УПФ України в Запорізькій області завдало йому моральної шкоди.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідно до статті 56 Конституції України, положень статей 1173, 1174 ЦК України відповідачами у таких справах мають бути не лише держава в особі відповідних органів Пенсійного фонду України, але й відповідні територіальні органи Державної казначейської служби України.

Разом з тим, позивач не позбавлений права звернутися до суду із позовом до належних учасників справи, тому його право на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не порушене.

Доводи касаційної скарги про те, що відсутня необхідність у залученні до участі у справі Державної казначейської служби України є безпідставними, оскільки відшкодування шкоди, завданої особі внаслідок протиправних дій Мелітопольського об'єднаного УПФ України в Запорізькій області в частині призупинення виплати пенсії ОСОБА_4 здійснюється державою, у порядку визначеному законом, а Державна казначейська служба України є органом влади, яка здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 липня 2016 року в незміненій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

О. В.Білоконь

Є. В.Синельников