Справа № 583/609/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ярошенко Т.О.

при секретарі Безрядіній О.І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрованої: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області (місцезнаходження: площа імені ОСОБА_2, 3, с. Грунь, Охтирського району Сумської області, ) про тлумачення заповіту,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд з вказаним позовом, в якому просить здійснити тлумачення заповіту, складеного ОСОБА_3 27.07.1998 року та посвідченого секретарем виконавчого комітету Вязівської сільської ради Охтирського району Сумської області ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №36, що заповідаючи ОСОБА_1 земельну частку (пай) розміром 3,30 га, заповіла ОСОБА_1 земельні ділянки загальною площею 3,30 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вязівської сільської ради Охтирського району Сумської області, які належали ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія ІІ-СМ №041812 від 27.03.2001 року.

Мотивує позовні вимоги тим, що за життя ОСОБА_3 склала заповіт від 27.07.1998 року, який був посвідчений секретарем виконавчого комітету Вязівської сільської ради Охтирського району Сумської області ОСОБА_4, в якому заповіла земельну ділянку площею 3,30 га, що знаходиться на території Вязівської сільської ради Охтирського району. В подальшому набула право власності на земельну ділянку загальною площею 3,30 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вязівської сільської ради Охтирського району Сумської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія ІІ-СМ №041812 від 27. 03. 2001 року. 30.08.2005 року ОСОБА_3 померла. Позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Охтирської районної державної нотаріальної контори в порядку заміщення державного нотаріуса Тростянецької районної державної нотаріальної контори від 18.09.2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці було відмовлено, оскільки , спадкоємицею було подано державний акт на право приватної власності на землю ІІ-СМ №041812 від 27. 03. 2001 року, а в заповіті вказано земельна частка пай розміром 3,30 га.

Позивачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена. Від представника позивачки ОСОБА_5 надійшла заява, в якій він позов підтримав, просив справу розглянути у його відсутність та у відсутність позивачки.

Представник відповідача - Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений, надав заяву про розгляд справи без участі їх представника.

В звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

26 лютого 2018 року ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області позовну заяву було залишено без руху та наданий строк позивачці для усунення недоліків.

07 березня 2018 року ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 29.03.2018 року.

Суд проаналізував матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на підставі рішення 13-ї сесії 23 скликання Вязівської сільської ради від 22.02.2001 року була передана у приватну власність земельна ділянка площею 3,30 га в межах згідно з планом, розташована на території Вязівської сільської ради Охтирського району Сумської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 041812 від 27.03.2001 року (а.с.7).

30.08.2005 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 002909 від 30.08.2005 року (а.с.4).

За життя 27.07.1998 року ОСОБА_3 склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Вязівської сільської ради Охтирського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за № 36, згідно якого ОСОБА_3 на випадок своєї смерті земельну частку (пай) розміром 3,30 га, що знаходиться на території Вязівської сільської ради Охтирського району Сумської області, заповіла ОСОБА_1.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_3 заявниця звернулася 18.09.2017 року до державного нотаріуса Охтирської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Охтирської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 18.09.2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено в звязку з тим, що спадкоємицею було подано Державний акт на право приватної власності на землю ІІ-СМ №041812, а в заповіті вказано земельна частка пай розміром 3,30 га (а.с.6).

Згідно довідки, виданої виконкомом Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області № 67/02-12 від 26.03.2018 року, земельна частка (пай) розміром 3,30 га заповідалась від імені ОСОБА_3 на користь на ОСОБА_1 (а.с.30).

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо заповіт містить суперечливі положення, за вимогою заінтересованих осіб застосовується тлумачення заповіту (ст.1256 ЦК) за умови, якщо відсутні підстави визнання заповіту недійсним, тобто тлумаченню підлягає лише дійсний заповіт. Для тлумачення змісту заповіту застосовуються також загальні правила тлумачення змісту правочинів встановлені ст.213 ЦК.

Згідно ст.1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами).

На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Встановлено, що спадкодавцю відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 041812 від 27.03.2001 року належала земельна ділянка площею 3,30 га в межах згідно з планом, розташована на території Вязівської сільської ради Охтирського району Сумської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Також спадкодавиці відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-СМ №023094 від 04.09.1997 року належала земельна ділянка площею 0,37 га в межах згідно з планом, розташована по вул. Фрунзе, 7 в с. Вязове, Охтирського району Сумської області, яку разом з належним їй житловим будинком успадкувала ОСОБА_7, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 10.04.2006 року (а.с.42,44).

Враховуючи викладене, судом встановлено, що ОСОБА_3 мала на меті залишити у спадок ОСОБА_1 саме земельну ділянку площею 3,30 га, розташовану на території Вязівської сільської ради.

Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їх оцінку, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, право позивачки є порушеним та підлягає захисту.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 19, 76-82, 247, 258, 259, 264, 265, 273, 279 ЦПК України, ст.ст.213, 1216, 1225, 1233, 12236, 1247, 1256 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстрованої: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) задовольнити.

Здійснити тлумачення заповіту, складеного ОСОБА_3 27.07.1998 року та посвідченого секретарем виконавчого комітету Вязівської сільської ради Охтирського району Сумської області ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 36 наступним чином: спадкодавцем ОСОБА_3 заповідане ОСОБА_1 (зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) спадкове майно земельну ділянку площею 3,30 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вязівської сільської ради Охтирського району Сумської області, яка належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія ІІ-СМ №041812 від 27.03.2001 року.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено 04 квітня 2018 року.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду ОСОБА_8