АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року м. Чернівці

Справа №727/421/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Литвинюк І.М., Лисака І.Н.

секретар Костюк Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Рідне коло» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» про витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат Софяк Валентина Василівна, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 грудня 2017 року, (головуючий у 1-й інстанції Мамчин П.І.),

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року Кредитна спілка «Рідне коло» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, ПАТ «ВіЕс Банк» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що під час роботи ліквідаційної комісії стало відомо про факт незаконного вибуття із власності спілки належного їй нерухомого майна, а саме: поділеного в натурі нерухомого майна, що знаходиться в буд. АДРЕСА_1, що складається з приміщень 7-1- 7-6. площею 67,10 кв.м., шляхом укладення договору купівлі-продажу зазначеного нежитлового приміщення між кредитною спілкою та ОСОБА_3

____________________________________________________________________

Провадження 22ц/794/220/18 Категорія 59

18 березня 2015 року між ОСОБА_3 як продавцем та ОСОБА_1 як покупцем було укладено договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 19 жовтня 2016 року, договір купівлі-продажу нежилого приміщення в буд. №18 по вул. Червоноармійській у м. Чернівці від 18 червня 2014 року визнано недійсним.

Тобто нерухоме майно, яке було незаконно відчужене спілкою ОСОБА_3, останнім відчужене ОСОБА_1 і перебуває у його власності по даний час.

Просила на підставі ст. 388 ЦК України витребувати у ОСОБА_1 на свою користь поділене в натурі нерухоме майно, що знаходиться у м. Чернівці по вул. Героїв Майдану (вул. Червоноармійська) в буд. № 18. що складається з приміщень 7-1 - 7-6, площею 67,10 кв.м.;

скасувати у судовому порядку реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 від 18.03.2015 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01, державний реєстратор - ОСОБА_6, приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 20088128 від 18.03.2015 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 грудня 2017 року позов задоволено. Вирішено питання щодо судового збору.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат Софяк В.В., та ОСОБА_3 подали апеляційні скарги, в яких вважають його незаконним, ухваленим з порушенням норми матеріального і процесуального права.

Просять скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 грудня 2017 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Свої доводи обґрунтовують тим, що майно вибуло з власності кредитної спілки за її волею з відплатним правочином, відповідач є добросовісним набувачем майна, а тому підстави для витребування такого майна на підставі ст. 388 ЦК України відсутні.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірне нерухоме майно кредитної спілки підлягає витребуванню у відповідача на користь власника на підставі ст. 388 ЦК України з огляду на те, що воно було відчужене на підставі договору купівлі-продажу, який визнано в судовому порядку недійсним, що свідчить про відсутність у Кредитної спілки «Рідне коло» наміру на відчуження належного їй на праві власності нерухомого майна, воно вибуло з власності спілки поза її волею.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 21 липня 2010 року Кредитна спілка «Рідне коло» набула у власність нерухоме майно, а саме: поділене в натурі нерухоме майно, що знаходиться в буд. АДРЕСА_1, що складається з приміщень 7-1- 7-6. площею 67,10 кв.м.

18 червня 2014 року між кредитною спілкою «Рідне коло» та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі - продажу, за яким останній придбав зазначене вище нерухоме майно, що підтверджується копією вищевказаного договору купівлі-продажу.

У подальшому, 18 березня 2015 року укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив спірне нерухоме майно.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 червня 2016 року договір купівлі-продажу нежилого приміщення в буд. АДРЕСА_1, укладений між кредитною спілкою «Рідне коло» та ОСОБА_3, визнано недійсним.

Ухвалою Апеляційного Чернівецької області від 19 жовтня 2016 року зазначене рішення суду залишено без змін.

Згідно з частиною 3 статті 61 ЦПК України у редакції Закону, чинного на момент ухвалення рішення, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов'язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача.

Як убачається з матеріалів справи, договір купівлі-продажу нежилого приміщення в буд. АДРЕСА_1, укладений між кредитною спілкою «Рідне коло» та ОСОБА_3 18 червня 2014 року, визнано недійсним у судовому порядку. Вказаний правочин є недійсним з моменту його вчинення в силу вимог ст. 236 ЦК України, тобто з 18 червня 2014 року.

Колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що позивачем не доведено факту вибуття спірного майна поза його волею, зокрема, вчинення правочину під впливом обману, насильства зловмисної домовленості представника власника з другою стороною тощо, оскільки обставини вибуття спірного майна із власності кредитною спілкою «Рідне коло» поза її волею у зв'язку з відсутністю повноважень голови ліквідаційної комісії на укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна встановлені рішенням суду.

Крім того, рішенням Апеляційного суду чернівецької області від 11 вересня 2017 року визнано недійсним рішення ліквідаційної комісії кредитної спілки «Рідне коло» в особі ліквідаційної комісії від 17 червня 2014 року.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 2 листопада 2016 року у справі №6-2161цс16, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння необхідно встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, зокрема, чи з волі власника вибуло це майно з його володіння.

Здійснення головою ліквідаційної комісії права власності у вигляді розпорядження майном спілки не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених законом на укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, не може вважатись вираженням волі кредитної спілки, її членів зокрема.

Визнання недійсним у судовому порядку договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна є підставою для висновку про відсутність волі власника майна (членів кредитної спілки) на його вибуття.

Той факт, що ОСОБА_1 поніс витрати у зв'язку з придбанням спірного нерухомого майна, не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки, як встановлено судом першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, у справі наявні передбачені статтею 388 ЦК України підстави для витребування спірного майна у добросовісного набувача.

Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, інтереси якого представляє адвокат Софяк Валентина Василівна, та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 квітня 2018 року.

Головуючий

Судді: