_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4087/17
Провадження № 2/520/2137/18
УХВАЛА

07.03.2018 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

06.04.2017 року до Київського районного суду міста ОСОБА_5 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів, в якій позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 16 січня 2015 року у розмірі 800000 доларів США, з переведенням у гривневий еквівалент, за курсом НБУ станом на день ухвалення рішення по справі.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 21.04.2017 року відкрито провадження на підставі вищевказаної позовної заяви ОСОБА_1 та призначено по справі попереднє судове засідання.

Ухвалою Київського районного суду міста ОСОБА_5 від 21 листопада 2017 року заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково. Вжито заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/4087/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів, а саме:

- накладено арешт на земельну ділянку, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,1002га, яка розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, селище Усатове, вул. Пірогова, 42, яка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.01.2015року, індексний номер: 32157436;

- накладено арешт на земельну ділянку, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0,25га, яка розташована за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Червона Зірка, вул. Зелена, земельна ділянка 5-а, яка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.01.2015року, індексний номер: 32167490;

- накладено арешт на будинок ідеологічної роботи з належними до нього спорудами, загальною площею 211,9кв.м., що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Жовтневий район, село Котляреве, вулиця Комарова, 14-Б, яка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11 липня 2006року, посвідченого приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5 11 липня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №1082, та зареєстрованого в Миколаївському МБТІ 12.07.2006 року номер запису: 53 в книзі: 8.

28 лютого 2018 року до Київського районного суду міста ОСОБА_5 надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом: накладення арешту на підвальне приміщення №101, загальною площею 324,4 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 6, яке належить на праві власності ОСОБА_3, на підставі заочного рішення Приморського районного суду міста ОСОБА_5 від 17 грудня 2014 року по справі №522/195259/14-ц; накладення арешту на нежитлову будівлю (торгівельний павільйон), загальною площею 21,7 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, пров. Матросова, 8, яке належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, видане 07 жовтня 2002 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради за №022016, на підставі розпорядження Приморської районної державної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 12 вересня 2002 року за №907.

В обґрунтування наданої заяви представник позивача посилається на те, що сума заборгованості є значною та складає еквівалент 8654866 гривень 97 копійок, а невжиття заходів щодо забезпечення позову може унеможливити виконання судового рішення у випадку задоволення позову, оскільки відповідачі мають можливість вільно реалізувати (подарувати, продати або вчинити інший правочин) належне їм нерухоме майно.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: зокрема після відкриття провадження у справі до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Подана позивачем заява про забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

Згідно з ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У відповідності до ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.149 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, з позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір стосовно невиконання відповідачем ОСОБА_3 умов договору безвідсоткової позики №1/2015 від 16 січня 2015 року, у звязку з чим у останнього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 800000 доларів США.

Також з наданих до суду документів вбачається, що 07.05.2015 року між ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №2/2015, відповідно до умов якого ОСОБА_4 зобовязався відповідати перед ОСОБА_1 за виконання всіх зобовязань ОСОБА_3, які виникли з договору безвідсоткової позики №1/2015 від 07.05.2015 року.

Судом перевірено та встановлено, що підвальне приміщення №101, загальною площею 324,4 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 6, належить на праві власності ОСОБА_3, на підставі заочного рішення Приморського районного суду міста ОСОБА_5 від 17 грудня 2014 року по справі №522/195259/14-ц, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 72913942 від 11.11.2016 року.

Також судом встановлено, що нежитлова будівля (торгівельний павільйон), загальною площею 21,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Одеса, пров. Матросова, 8, належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності, видане 07 жовтня 2002 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради за №022016, на підставі розпорядження Приморської районної державної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 12 вересня 2002 року за №907, право власності на яку за ОСОБА_3 зареєстровано 09.02.2016 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за №33606786 від 13.02.2015 року.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд дійшов висновку, що між сторонами по справі виник спір стосовно невиконання відповідачами умов договору безвідсоткової позики №1/2015 від 16 січня 2015 року та умов договору поруки №2/2015 від 07.05.2015 року, у звязку з чим у відповідачів перед позивачем виникла заборгованість в сумі 800000 доларів США, яку позивач просить суд стягнути з відповідачів по справі, з урахуванням наявності у відповідача ОСОБА_3 на праві власності нерухомого майна, у звязку з чим суд вважає вказані вимоги про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно співрозмірними позовним вимогам, з урахуванням вже вжитих судом заходів забезпечення позову на підставі ухвали Київського районного суду міста ОСОБА_5 від 21.11.2017 року, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, тому заява представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправя сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

У відповідності до ч.1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобовязаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

До суду не надано відомостей передбачених ч.3 ст.154 ЦПК України, які є підставою для вирішення питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення позову, у звязку з чим, судом вказане питання одночасно з вирішенням питання щодо забезпечення позову не вирішується.

Керуючись ст. ст. 149-153, 354, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідні положення, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі №520/4087/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів, а саме:

- Накласти арешт на підвальне приміщення №101, загальною площею 324,4 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Пушкінська, 6, яке належить на праві власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на підставі заочного рішення Приморського районного суду міста ОСОБА_5 від 17 грудня 2014 року по справі №522/195259/14-ц.

- Накласти арешт на нежитлову будівлю (торгівельний павільйон), загальною площею 21,7 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, пров. Матросова, 8, яке належить на праві власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на підставі свідоцтва про право власності, видане 07 жовтня 2002 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради за №022016, на підставі розпорядження Приморської районної державної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 12 вересня 2002 року за №907.

Копію ухвали направити для виконання до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (65000, м. Одеса, вул. Черняхівського, 6).

Копію ухвали направити для відома сторонам по справі.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Головуючий Калініченко Л. В.