Справа № 462/5816/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

при секретарі Петришин Г.Я.

з участю представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПРИВАТБАНК та ОСОБА_4 про визнання припиненою поруку,

встановив:

Позивачка у грудні 2017 року звернулася у суд з позовом до відповідачів про визнання припиненою поруку, що виникла на підставі договору поруки від 14.08.2008 року. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що між ЗАТ КБ „ПРИВАТБАНК, яке перейменовано на ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК, та ОСОБА_4 14.08.2008 року укладено кредитний договір №LVH9A5. На забезпечення виконання вказаного договору між ОСОБА_5 та ЗАТ КБ „ПРИВАТБАНК 14.08.2008 року укладено договір поруки №LVH9A5/1. Пунктом 2.1 кредитного договору вказано, що позичальник зобов»язується належним чином використати і повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов договору. Згідно з п.11.2.6 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених договором, у випадку невиконання позичальником умов договору. ОСОБА_4, а відтак і поручитель ОСОБА_5 взяли на себе зобов»язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 13.08.2013 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами), згідно з умовами договору. Як убачається з пунктів 1.1, 16.1.6 та 16.1.8 кредитного договору, позичальник зобов»язується частково погашати заборгованість за кредитом, щомісяця з 10 до 15 числа кожного місяця у сумі не менш як 414,34 дол. США. Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строк виконання боржником окремих зобов»язань (внесення щомісячних платежів). Відповідно до пункту 2 договору поруки відповідальність поручителя наступає за невиконання боржником зобов»язання за кредитним договором. ОСОБА_4 останній платіж за кредитним договором сплатив 17.02.2009 року, а наступний термін платежу був визначений до 15.03.2009р., який боржником не здійснено, а тому згідно з умовами договору з 16.02.2009 року несплачена заборгованість вважається простроченною. Отже, сааме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до ст.261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого ч.4 ст.559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред»явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов»язань за кредитним договором. Тобто банк мав право протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання пред»явити вимоги до поручителя. У разі пред»явлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов»язання в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов»язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. За наведенного, вважає, що станом на день пред»явлення цього позову оспорюваний договір поруки повністю припинений.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, надав пояснення аналогічні наведеним та просить позов задовольнити.

Представник відповідача ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК позов не визнав та зазначив, що відповідно до п.11, 12. договору поруки №LVH9A5/1 від 14.08.2008 року, укладеного між ЗАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_5, сторони обумовили, не лише, що договір поруки набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором, а й те, що порука за цим договором припиняється після закінчення 5 (п'яти) років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Згідно п. 16.1.5 кредитного договору № LVH9A5 від 14.08.2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та ЗАТ ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК, обов'язок поручителя окреслений кінцевою датою основного зобов'язання 13.08.2013 року, а відтак, право вимоги для Банку зберігається згідно п. 12 Договору поруки в строк до 13.08.2018 року. ПАТ КБ ПРИВАТБАНК реалізував вказане право з врахуванням строку, про що свідчить наявний в Залізничному районному суді м. Львова позов ПАТ КБ ПРИВАТБАНК до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу. Ухвалою суду від 07.02.2017 р. зупинено провадження у справі. За наведеного вважає, що вимоги ОСОБА_5 є безпідставними. Просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 позов визнав, зазначивши, що дійсно між ним і ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК 14.08.2008р. укладено кредитний договір, за умовами якого він зобовязувався повернути суму кредиту з відповідними процентами до 13.08.2013 року, сплачуючи щомісячними платежами у сумі не менш як 414,34 дол. США. Однак, він порушив взяті на себе згідно кредитного договору зобовязання, зокрема в березні 2009 р. припинив погашати кредит, а тому вимоги ОСОБА_5 про визнання припиненою поруку вважає підставними. Просить позов задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи № 464/7417/16-ц, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 14.09.2017 р. в задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору відмовлено. Дане рішення набрало законної сили.

Як встановлено вказаним рішенням суду, між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приватбанк» 14.08.2008 року укладено кредитно-заставний договір № LVH9A5, відповідно до якого банк зобовязався надати позичальнику кредит в розмірі та на умовах, встановлених у цьому договорі, а позичальник зобов"язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов договору. Загальний розмір кредиту 13393.39 USD (доларів США). Предметом застави, згідно данного договору, є автомобіль, власником якого є позичальник.

Згідно п. 16.1.5 кредитно-заставного договору № LVH9A5 від 14.08.2008р., дата погашення кредиту - 13.08.2013р., а згідно п.16.1.7 - повернення кредиту повинно здійснюватися щомісячними платежами у розмірі 414,34 дол. США.

Пунктом 13.11 даного кредитно-заставного договору сторони встановили строки позовної давності за вимоги про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю у 5 (пять) років.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитно-заставним договором №LVH9A5 від 14.08.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 14.08.2008 року договір поруки №LVH9A5/1, згідно з яким остання зобов'язалася перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_4 усіх його зобов'язань за кредитним договором. Термін виконання основного зобов'язання - 13 серпня 2013 року.

Відповідно до п. 11 вказаного договору поруки, цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором, а згідно п.12 - порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором, тобто строк дії поруки припиняється 13 серпня 2018 року.

З пояснень сторін встановлено, що ОСОБА_4 порушив взяті на себе згідно кредитно-заставного договору зобовязання, зокрема з березня 2009 року перестав сплачувати щомісячні платежі, чому ПАТ КБ «Приватбанк» у 2017 році звернулося до Залізничного районного суду м.Львова із позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором.

Позивач та його представник, як на підставу для задоволення позову, покликаються на те, що позичальник ОСОБА_4 з березня 2009 року не погашає кредит, який за умовами кредитного договору має погашатися щомісячними платежами у розмірі 414, 34 дол. США, а відтак порука, що виникла на підставі договору поруки від 14.08.2008 року, виходячи з положень ч.4 ст.559 ЦК України, є припиненою.

Згідно зі статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Суд зазначає, що договором поруки встановлено строк її припинення, а саме після закінчення 5-ти років, починаючи від останнього дня, передбаченого для виконання зобов'язань за кредитним договором.

З позовом про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Залізничного районного суду м.Львова ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося у 2017 році, тобто без пропуску встановленого строку.

Оскільки кредитно-заставним договором установлено дію цього договору до 13 серпня 2013 року, то днем настання строку виконання основного зобовязання, з якого починається відлік пятирічного строку для пред'явлення кредитором вимоги до поручителя, буде 14 серпня 2013 року, а припинення поруки відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України - 14 серпня 2018 року, а відтак суд критично оцінює покликання позивачки та її представника, що останній платіж за кредитним договором був здійснений позичальником 10 лютого 2009 року, а відтак наявні всі підстави передбачені ч. 4 ст.559 Ц К України для визнання поруки припиненою

За наведеного вище, враховуючи, що договором поруки №LVH9A5/1 від 14.08.2008 року чітко встановлено строк припинення поруки після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту, суд приходить до висновку про відсутність передбачених частиною четвертою статті 559 ЦК України підстав для задоволення позову ОСОБА_5 про визнання припиненою поруку, що виникла на підставі договору поруки від 14.08.2008 року.

На підставі та керуючись ст.ст.12, 89, 263, 264, 265 ЦПК України, суд-

ухвалив:

В позові ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПРИВАТБАНК та ОСОБА_4 про визнання припиненою поруку, що виникла на підставі договору поруки від 14.08.2008 року відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішенння складено 03 травня 2018 року.

Суддя: