Головуючий суду 1 інстанції - Соболєв Є.О.
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 408/159/17
Провадження № 22-ц/810/115/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Стахової Н.В.,

суддів: Кострицького В.В., Назарової М.В.

за участю секретаря судового

засідання: Сінько А. І.

позивача: ОСОБА_3

відповідача: ОСОБА_4

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3

відповідач: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 24 квітня 2018 року (постановленого у складі судді Соболєва Є.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про стягнення боргу за договором позики. Заявлений позов мотивував тим, що 27 грудня 2013 року між ним та ОСОБА_4 був укладений договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу у позику грошові кошти в сумі 2080 доларів США грн. із строком повернення до 27 січня 2014 року. На день звернення до суду з позовом відповідач борг не повернув. Відповідно до п. 1 договору позики при порушенні позичальником строку повернення позики він повинен сплатити позикодавцеві шомісячно пеню в розмірі 4 % від розміру позики. Просив стягнути зі ОСОБА_4 на свою користь борг за договором позики в сумі 56576 грн.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 24 квітня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 56 576 грн.- суму боргу за договором позики, що була еквівалентна 2080,00 доларів США на момент подання позову.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції або закрити провадження у справі у зв'язку з пропущенням строку позовної давності.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки відповідач належним чином не був повідомлений про час та місце судового розгляду справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Під час судового розгляду справи сторонами подана заява про затвердження мирової угоди, якою вони підтвердили вільне волевиявлення на укладення мирової угоди.

Оригінал тексту мирової угоди приєднаний до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, текст мирової угоди, колегія суддів дійшла висновку, що заява про визнання мирової угоди підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями діючого цивільного процесуального кодексу України сторонам надано право укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу. Порядок укладення мирової угоди та прийняття її судом регулюються главою 5 розділу ІІІ ЦПК України.

Зокрема, відповідно до ч.1 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Згідно з ч. 4 вказаної статті укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

В судовому засіданні встановлено, а учасники провадження, в свою чергу, підтвердили, що вони досягли домовленості щодо спірних питань, пов'язаних з предметом позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Просили затвердити мирову угоду між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за якою:

1.ОСОБА_4 зобов'язується повернути ОСОБА_3 частину боргу за договором позики від 27 грудня 2013 року у сумі 28000 (двадцять вісім тисяч) грн. у строк до 31 грудня 2018 року, іншу частину боргу у сумі 28000 (двадцять вісім тисяч) грн. в строк 31 грудня 2019 року.

2.Після виконання умов цієї умови вказані вище строки зобов'язання по договору позики від 27 грудня 2013 року вважаються припиненими.

Сторонам роз'яснені наслідки такого рішення та закриття провадження у справі, що передбачені ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206,207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

В зв'язку з тим, що між сторонами була укладена мирова угода, то відповідно до норм діючого цивільного процесуального законодавства рішення Біловодського районного суду Луганської області від 24 квітня 2018 року визнається нечинним, а провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 2 ст. 142 ЦПК України у разі укладання мирової угоди на стадії перегляду рішення в апеляційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної скарги.

Оскільки ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 24 лютого 2017 року ОСОБА_3 було відстрочено сплату судового збору до ухвалення у справі судового рішення, і зі ОСОБА_4 при ухваленні рішення було стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн., тому з останнього підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 160 грн. (640 грн.+ (960 грн./2)=1120 грн.;1120 грн. -960 грн.=160 грн.)

Керуючись ст.ст. 207, 367, 373, 383,384 ЦПК України, апеляційний суд

ух в а л и в :

Спільну заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про затвердження мирової угоди від 15 листопада 2018 року задовольнити.

Укладену між ОСОБА_3,з одного боку, та ОСОБА_4, з другого боку, мирову угоду від 15 листопада 2018 року затвердити на наступних умовах:

1.ОСОБА_4 зобов'язується повернути ОСОБА_3 частину боргу за договором позики від 27 грудня 2013 року у сумі 28000 (двадцять вісім тисяч) грн. у строк до 31 грудня 2018 року, іншу частину боргу у сумі 28000 (двадцять вісім тисяч) грн. в строк до - 31 грудня 2019 року.

2.Після виконання умов цієї умови вказані вище строки зобов'язання по договору позики від 27 грудня 2013 року вважаються припиненими.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 24 квітня 2018 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики - закрити.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 160 (сто шістдесят) грн.

Ухвала Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст ухвали складений - 19 листопада 2018 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова