Справа номер 486/1162/16-ц Головуючий суду першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження номер 22-ц/4812/51/18 Доповідач апеляційного суду - ОСОБА_2
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2018 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника відповідачів: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - Кушнір В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами

ОСОБА_7,

поданою її представником ОСОБА_4,

та

товариства з обмеженою відповідальністю

«Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 травня 2018 року, ухвалене о 14 год.59 хв. під головуванням судді Савіна О.І. в приміщенні суду у м.Южноукраїнськ Миколаївської області, за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_8 та товариства з обмеженою відповідальністю «Надія і КО» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна та за позовом ОСОБА_7 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Надія і КО», ОСОБА_3, ОСОБА_8, приватний нотаріус Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Дмитрієва Валентина Володимирівна, про визнання дій неправомірними та визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ТОВ «Надія і КО» звернулись до вищезазначених відповідачів з позовом про визнання протиправними дій приватного нотаріуса, скасування рішення про реєстрацію обтяжень та скасування рішення про реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості.

У листопаді 2017 року ними було подано заяву про зміну підстав (обґрунтування) позову, яка ухвалою суду від 15 лютого 2018 року прийнята до розгляду.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачі зазначали, що 24 березня 2008 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», укладено кредитний договір, за яким позивач отримав кредитні кошти у сумі 605 000 доларів США строком до 23 березня 2023 року.

Того ж дня, між ПАТ «ОТП Банк» та позивачами укладено договір іпотеки №РМ-SME-402/53/2008, відповідно до умов якого майновий комплекс по АДРЕСА_1 передано в іпотеку банку, чим забезпечено виконання вказаного кредитного договору.

24 червня 2016 року ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» уклали договір відступлення права вимоги за вищезазначеними кредитним договором та договором іпотеки, внаслідок чого останнє товариство набуло статусу іпотекодержателя. Про укладання вказаного договору позивачів повідомлено не було.

25 жовтня 2016 року приватний нотаріус ОСОБА_5 здійснив державну реєстрацію права власності за ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1.

Позивачі вказували, що дії нотаріуса були протиправними, оскільки ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» подало йому для реєстрації копії неналежним чином оформлених описів вкладення в цінні листи на ім'я позивачів про направлення іпотечних повідомлень. Вказане не могло свідчити, що саме вказані товариством повідомлення направлялися позивачам. Крім того, товариство не надало нотаріусу довідку про наявність заборгованості позивачів. Отже, реєстратором було порушено п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щодо необхідного переліку документів для здійснення реєстраційної дії.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачі просили: 1) визнати протиправними дії приватного нотаріуса ОСОБА_5 щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю, цілісний майновий комплекс, загальною площею 1213,4 кв.м, розташовану по АДРЕСА_1), індексний номер 30205092 від 24 червня 2016 року та індексний номер 32024862 від 25 жовтня 2016 року; 2) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 32024862 від 25 жовтня 2016 року, прийняте приватним нотаріусом ОСОБА_5, та державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме реєстрацію права власності ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на нежитлову будівлю, цілісний майновий комплекс, розташований по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 000; номер запису про право власності 17068818).

В квітні 2017 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та приватного нотаріуса ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення.

ОСОБА_7 обґрунтовувала свій позов тим, що вона та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 1983 року.

Під час шлюбу 04 червня 2004 року ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу придбав 126/1000 часток нежитлової будівлі по АДРЕСА_1, що має наслідком набуття даним майном статусу спільної сумісної власності подружжя.

ОСОБА_7 вказувала, що за договором іпотеки №РМ-SME-402/53/2008 від 24 березня 2008 року передано в іпотеку 63/1000 частки вищезазначеної нежитлової будівлі.

Посилаючись на те, що вона надавала згоду на укладання договору іпотеки, позивач вважала, що набула статусу майнового поручителя (іпотекодавця), в тому числі право бути повідомленою про звернення стягнення на предмет іпотеки (перехід права власності).

Її не повідомляли про наявність заборгованості за кредитним договором та не направляли на її адресу письмову вимогу про усунення порушень. З огляду на це, у ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» як іпотекодержателя не виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору іпотеки. Недотримання товариством вимог законодавства в частині повідомлення іпотекодавця порушило її право на виконання зобов'язання протягом тридцяти днів і залишення предмета іпотеки у власності.

Таким чином, на думку позивача приватним нотаріусом ОСОБА_5 було порушено п. 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не було надано відомостей про надіслання на адресу позивача ОСОБА_7 письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором.

Крім того, ОСОБА_7 зазначала, що на час вчинення приватним нотаріусом зазначених дій ним не було встановлено беззаперечність розміру кредитної заборгованості, яка стала підставою для реєстрації за кредитором права власності на іпотечне майно.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_7 просила: 1) визнати неправомірними дії ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» щодо реєстрації права власності (індексний номер 32024862 від 25.10.2016 р.) на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 000; номер запису про право власності 17068818); 2) визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень індексний номер 32024862 від 25 жовтня 2016 року, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом ОСОБА_5, та державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме реєстрацію права власності ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на нежитлову будівлю, цілісний майновий комплекс, розташований по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 000; номер запису про право власності 17068818).

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 вересня 2017 року цивільні справи за вищезазначеними позовами об'єднано в одне провадження.

Ухвалою цього ж суду від 31 жовтня 2016 року забезпечено позов ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ТОВ «Надія і КО». Накладено арешт на спірну будівлю по АДРЕСА_1, заборонивши її відчуження у будь-якій формі до вступу в законну силу рішенням суду.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 травня 2018 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ТОВ «Надія і КО» задоволено у повному обсязі. З відповідачів на користь позивача ОСОБА_3 стягнуто судовий збір в сумі по 551,20 грн. з кожного.

В задоволенні позову ОСОБА_7 відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_7 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи її позовної заяви та наявні у матеріалах справи докази, чим порушив норми матеріального та процесуального права, просила рішення суду в частині відмови у її позові скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» також подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ТОВ «Надія і КО» скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні даного позову.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач зазначав, що іпотечний договір, укладений між позивачами та ПАТ «ОТП Банк», мав іпотечне застереження, відповідно до якого іпотекодержатель в рамках позасудового врегулювання має право на реєстрацію права власності на предмет іпотеки. Реєстрація права власності була здійснена приватним нотаріусом на підставі наданих ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» доказів про направлення іпотекодавцям іпотечних повідомлень, а тому відповідні реєстраційні дії було проведено з дотриманням норм чинного на той момент законодавства.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає залишенню без задоволення, а апеляційна скарга ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 04 червня 2004 року між ЗАТ «Надія», ОСОБА_3 та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу 126/1000 часток (в рівних частках кожному з покупців) нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 площею 153,3 кв.м. В користування покупців перейшли наступні приміщення: №15 коридор площею 9 кв.м; №20 гардеробна площею 10,1 кв.м; №21 душева площею 1,6 кв.м; №22 санвузол площею 3,7 кв.м; №24 кладова площею 7,2 кв.м; №25 фасовочна площею 21 кв.м; №26 кладова площею 17,9 кв.м; №27 торгівельний зал площею 82.8 кв.м (т.1 а.с.14-15).

24 березня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № CM-SME402/53/2008, відповідно до якого позичальник отримав від банківської установи в кредит 605 000 доларів США з оплатою 5% річних та FIDR строком до 23 березня 2023 року (т.1 а.с.9-13).

Того ж дня між ЗАТ «ОТП Банк», ОСОБА_8, ОСОБА_3 та Акціонерним товариством закритого типу «Надія» укладено договір іпотеки №PM-SME402/53/2008, за яким позивачі для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, передали в іпотеку банку нежитлову будівлю, цілісний майновий комплекс, загальною площею 1213,4 кв.м., з узгодженою вартістю 5 104 700,00 грн. по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.6-8).

Іпотекодавці підтвердили, що зміст ст.ст.3, 21, 65, 74 Сімейного кодексу України їм було роз'яснено (пункт 5.1 Договору іпотеки).

Пунктом 6.4.2. вказаного договору визначено, що при виникненні іпотечного випадку іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику іпотечне повідомлення (цінним листом або листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною в договорі) з вказівною про загальну суму боргових зобов'язань та граничний строк погашення боргових зобов'язань. У випадку непогашення боржником боргових зобов'язань у строк, передбачений в іпотечному повідомленні, право власності на предмет іпотеки переходить від іпотекодавця до іпотекодержателя в день, наступний за останнім днем строку погашення боргових зобов'язань, вказаному в іпотечному повідомленні. При цьому іпотекодержатель зобов'язаний реалізувати предмет іпотеки протягом одного року, а суму, отриману від реалізації, направити на погашення боргових зобов'язань та інших фактичних вимог. Сторони встановили, що дане положення разом з іншими положеннями Договору іпотеки, є повним укладеним договором між сторонами про задоволення вимог іпотекодержателя, в якому сторони визначили можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з п.9.2 Договору іпотеки відступлення прав за договором здійснюється без необхідності отримання згоди з одночасним відступленням права вимоги за кредитним договором.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_7 є подружжям з 19 лютого 1983 року (т.3 а.с.24).

30 травня 2013 року ПАТ «ОТП Банк» направив ОСОБА_8 іпотечне повідомлення №12-4-6/500/2 від 16.04.2013 р., в якому посилаючись на положення ст.35 Закону України «Про іпотеку» вимагав протягом 30 днів з моменту його отримання погасити заборгованість за кредитним договором від 24.03.2008 р., укладеним між банком та ОСОБА_3, в сумі 559 643,05 доларів США станом на 01 квітня 2013 року (т.1 а.с.280,282).

Вказане повідомлення було отримано особисто ОСОБА_8 05 червня 2013 року. Зазначене підтверджується підписом працівника поштового зв'язку (т.1 а.с.281).

10 січня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» направив ОСОБА_3 іпотечне повідомлення № 12-4-6/12 від 09.01.2014 р., в якому посилаючись на положення ст.35 Закону України «Про іпотеку» вимагав протягом 30 днів з моменту його отримання погасити заборгованість за кредитним договором від 24.03.2008 р. в сумі 596 783,79 доларів США станом на 14 жовтня 2013 року (т.1 а.с.283, 284).

Вказане повідомлення було отримано особисто ОСОБА_3 14 січня 2014 року. Зазначене підтверджується підписом працівника поштового зв'язку (т.1 а.с.283).

10 січня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» направило АТ ЗТ «Надія» іпотечне повідомлення №12-4-6/13 від 09.01.2014 р., в якому посилаючись на положення ст.35 Закону України «Про іпотеку» вимагав протягом 30 днів з моменту його отримання погасити заборгованість за кредитним договором від 24.03.2008 р., укладеним між банком та ОСОБА_3, в сумі 596 783,79 доларів США станом на 14 жовтня 2013 року (т.1 а.с.285-287).

Вказане повідомлення було вручено за довіреністю представнику підприємства 14 січня 2014 року. Зазначене підтверджується підписом працівника поштового зв'язку (т.1 а.с.286).

24 червня 2016 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», яке є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договори відступлення права вимоги за вищезазначеним кредитним договором та договором іпотеки. Договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки містить застереження про перехід до нового кредитора всіх прав банку, що виникли у нього у зв'язку з врученням/направленням письмових вимог про усунення порушень укладених договорів (т.1 а.с.197-276).

29 червня 2016 року ПАТ «ОТП Банк» направив на адресу ОСОБА_3 повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та необхідність погашення новому кредитору заборгованості за договором в сумі 731 324,28 доларів США. Однак зазначене повідомлення повернулося до Банку з відміткою «не вручено з причини закінчення терміну зберігання» (а.с.277-279).

Згідно з реєстраційною справою на спірний об'єкт нерухомого майна, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» 20 жовтня 2016 року звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою про реєстрацію виникнення права приватної власності на нежитлову будівлю, цілісний майновий комплекс по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер заяви 19126670), до якої додано квитанції про сплату зборів, документи, що підтверджують повноваження представника компанії, копія договору іпотеки, довідка від 20.10.2016 р. №99/10/2016 про те, що за період з 24.06.2016 р. по 20.10.2016 р. грошові кошти на погашення заборгованості за кредитним договором між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3, до компанії не надходили, довідка від 19.10.2016 р. №73-3-73-3-1/3583 про те, що за період з 30.05.2013 р. по 24.06.2016 р. грошові кошти на погашення заборгованості за кредитним договором між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3, до банку не надходили, іпотечні повідомлення, про які було вище вказано та докази їх направлення сторонам договору іпотеки та кредитного договору, звіт про оцінку об'єкта станом на 19 жовтня 2016 року, згідно з яким ринкова вартість становила 1 100 000 грн., що еквівалентно 42 863,26 доларів США (т.2 а.с.9-47, 50-90).

25 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 прийнято рішення індексний номер 32024862 про державну реєстрацію права приватної власності ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на вищезазначену нежитлову будівлю на підставі договору іпотеки №PM-SME402/53/2008 від 24.03.2008 р. (т.2 а.с.46-47).

Згідно з довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» від 02.03.2018 р. №ДГ 0788/18 станом на вказану дату заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором від 24.03.2008 р. складала 731 324,28 доларів США, що еквівалентно 19 504 052,89 грн. Жодних платежів на погашення кредитної заборгованості за період з 24.06.2016 р. по 02.03.2018 р. не надходило (т.4 а.с.67).

Згідно з ст.ст.10, 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. №1952-IV (далі - Закон від 01.07.2004 р. №1952-IV), в редакції на час виникнення спірних правовідносин, нотаріус є державним реєстратором, який: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав; 7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі. Ведення реєстраційної справи у паперовій формі здійснюється виключно державними реєстраторами, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, за місцезнаходженням відповідного майна; 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Стаття 18 Закону від 01.07.2004 р. №1952-IV передбачає, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.

Відповідно до ст. 22 Закону від 01.07.2004 р. №1952-IV документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства. Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Частина 1 статті 35 та частина 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 р. №898-IV передбачають, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Згідно з ст.ст.24, 27 Закону від 01.07.2004 р. №1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав серед іншого проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Пункти 6, 9, 40, 57, 61 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127, регламентують, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Моментом прийняття заяви вважається дата і час її реєстрації у базі даних заяв.

Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

У разі коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства.

Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону від 01.07.2004 р. №1952- IV та цим Порядком.

Для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв'язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Згідно з п.61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ТОВ «Надія і КО» не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Вказані нормативні акти містять вичерпний перелік обов'язкових для подання заявником документів та обставин, що мають бути ним підтверджені при звернені до нотаріуса за реєстрацією права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності, та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення. Останній приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

У ході розгляду справи було встановлено, що до заяви про державну реєстрацію права власності, поданої ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», приватному нотаріусу ОСОБА_5 20 жовтня 2016 року, додано письмові вимоги про усунення порушень, надіслані іпотекодержателем іпотекодавцям та боржнику цінними листами відповідно до вимог пункту 6.4.2. Договору іпотеки, та дані про вручення їх працівниками Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» особисто ОСОБА_3 14 січня 2014 року, ОСОБА_8 05 червня 2013 року та представнику ТОВ «Надія і КО» 14 січня 2014 року.

З зазначених дат до здійснення державної реєстрації права власності на спірний об'єкт за ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» пройшло більш ніж 30 днів.

Як свідчать довідки банку та вказаної компанії, боржник та іпотекодавці після отримання повідомлення кредитну заборгованість не погасили.

Зазначене доводить, що приватним нотаріусом ОСОБА_5 при здійсненні реєстрації права власності на спірний об'єкт за ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не було порушено вищевикладених норм законодавства, а тому підстави для визнання позову обґрунтованим були відсутні.

Викладені позивачами ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ТОВ «Надія і КО» підстави для задоволення позову, не є беззаперечними та спростовуються дослідженими доказами та самою поведінкою позивачів. Після отримання повідомлень вони жодних заперечень щодо їх змісту чи оформлення не заявляли.

Всі їх заперечення на даний час зводяться до оформлення документів працівниками поштового зв'язку, які не можуть вплинути на факт отримання ними повідомлень та закінчення 30 денного строку з моменту їх отримання.

Твердження позивачів про неотримання ними цих повідомлень спростовується їх підписами про вручення та записами працівників поштового зв'язку про вручення повідомлень особисто позивачам.

За такого, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення районного суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ТОВ «Надія і КО» та розподілу судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні їх позовних вимог до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання протиправним та скасування рішення від 25 жовтня 2016 року про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, розташований по АДРЕСА_1.

Оскільки рішення в оскаржуваній частині скасовано, то відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України з позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_8 та ТОВ «Надія і КО» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за розгляд справи в суді апеляційної інстанції підлягає стягненню судовий збір по 551,20 грн. з кожного.

Що ж стосується висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_7, то він є правильним, виходячи з наступного.

Згідно з ст.ст.60, 63, 65 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Судом встановлено, що 63/1000 частки спірного нежитлового об'єкту було придбано чоловіком позивача ОСОБА_3 під час шлюбу.

Позивач надала у належній формі згоду на передачу даної частки в іпотеку, що вона підтвердила у своїй позовній заяві.

Виділу частки вказаного майна на своє ім'я вона не здійснювала, а отже не набула статусу іпотекодавця.

За такого, іпотекодержатель і не повинен був повідомляти її особисто про порушення зобов'язань за кредитним договором та договором іпотеки, що передбачено ст.35 Закону України «Про іпотеку».

Оскільки рішення суду щодо вирішення позовних вимог ОСОБА_7 відповідає обставинам справи та вимогам законодавства, то воно підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 висновків суду не спростовують.

Твердження позивача про наявність підстав для скасування рішення суду, виходячи з норм законодавства щодо оспорення виконавчого напису нотаріуса є безпідставними, оскільки в справі, яка розглядалася судом першої інстанції, такого напису не вбачається.

Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки у задоволенні обох позовів відмовлено, то виходячи з вищевикладеної норми, захід забезпечення позову, застосований Южноукраїнським міським судом Миколаївської області в ухвалі від 31 жовтня 2016 року, щодо нежитлової будівлі, цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 1213,4 кв.м., підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.374-376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, подану її представником ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задовольнити.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 травня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_8 та товариства з обмеженою відповідальністю «Надія і КО» та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Відмовити ОСОБА_3, ОСОБА_8 та товариству з обмеженою відповідальністю «Надія і КО» у задоволенні їх позовних вимог до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна, розташований по АДРЕСА_1.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 травня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_7 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_8 та товариства з обмеженою відповідальністю «Надія і КО» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції по 551,20 грн. з кожного.

Скасувати захід забезпечення позову, застосований Южноукраїнським міським судом Миколаївської області в ухвалі від 31 жовтня 2016 року, щодо нежитлової будівлі, цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 1213,4 кв.м.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

І.В. Лівінський

Повний текст постанови складено 22 листопада 2018 року.