Справа № 200/2679/18
№ 2/183/2178/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Лили В.М.

секретаря Акавової А.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду м. Новомосковська Дніпропетровської області цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

за участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_3,

встановив:

16 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

05 травня 2018 р. справу направлено за підсудністю до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Позивач виклавши позов в остаточній редакції сформувала їх таким чином: з відповідачем вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2011 р. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис № 13. Від даного шлюбу 30 травня 2013 р. народилася донька ОСОБА_4. Одруження виявилося невдалим, причиною розпаду сімї є те, що сторони перестали розуміти один одного, останній час між ними постійно виникають сварки, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У звязку з чим, сторони припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство. В результаті їх розмов вона прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім'ю їх спільної дитини, тим паче відповідач особисто вирішив сам розірвати стосунки з кінця 2017 р. відповідач перебуває у стосунках з іншою жінкою.

З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, з кінця 2017 р. відповідач ОСОБА_2 матеріально дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає. На момент подання позову, їй відомо, що відповідач працює у компанії ХАДО м. Дніпро, та розмір неофіційної заробітної плати складає близько 12000 грн., відповідач не має інших дітей. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_4, 30.05.2013 р у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця з моменту звернення до суду до досягнення нею повноліття. Також просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати в сумі 704, 80 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить звернути увагу на те, що внесла уточнення до позовної заяви та просить винести рішення яким розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі частини всіх /видів доходу, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця з моменту звернення до суду до досягнення нею повноліття, та стягнути судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_2Д ОСОБА_3 в судовому засіданні вказав, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу відповідач визнає. З приводу позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини вважає, що розмір аліментів, який просить стягнути позивач з відповідача на утримання дитини є надто великим і відповідач неспроможний сплачувати аліменти в такому розмірі. Відповідач працює у ТОВ «Хадо» на посаді старшого торгівельного представника, розмір його заробітної складає 4020 грн. щомісяця, нерухомого майна у нього не має, між сторонами укладений договір подружжя про те, з ким проживатиме дитина, та дні коли відповідач може забирати дитину, брати участь у її вихованні. Також слід зазначити, що на утриманні у відповідача перебувають його батьки, які є непрацездатними, відповідач матеріально допомагає своїй матері у погашенні кредиту, який було укладено для покупки квартири. Вважає, що підлягають стягненню з відповідача аліменти на користь позивача на утримання доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення повноліття дитиною. Також визнав позов і в частині судових витрат.

Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.

Судом встановлено, що сторони 18 червня 2011 року зареєстрували шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом №13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 196344 , копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 6).

Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_4, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис N 359, що підтверджується свідоцтвом серії І-КИ N 441465, копія якого наявна в матеріалах справи. (а.с. 7).

На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Валліанатос та інші проти Греції" від 07.11.2013 року (Заяви N N 29381/09 та 32684/09) передбачено: "Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів... Також, з огляду на те, що Конвенція є "живим" документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення..., держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім'ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов'язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя".

Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Фернандес Мартінес проти Іспанії" (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: "Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв'язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку..., так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.".

Згідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов'язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати.

Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечитиме інтересам одного з них.

Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття "приватного та сімейного життя" ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа "Пек проти Сполученого Королівства" від 28.01.2003 року, заява N 44647/98).

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч.3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини.

Згідно із ч. З ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Позивач просила суд визначити аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів доходу відповідача, але менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, але мають бути задоволені частково, а з відповідача на користь позивача повинні бути стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову.

Відповідно до ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку юго розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.89 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини, суд виходить з наступного. Відповідачем не заперечується факт батьківства та позов визнає частково, а також те, що дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Враховуючи, що дитина проживає спільно з матір'ю, яка нею опікується постійно, і об'єктивно несе більші витрати на їх утримання та враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дочки належить визначити в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 лютого 2018 року, тобто з часу предявлення позовної заяви до суду, відповідно до ст. 191 СК України, до досягнення дитиною повноліття, у відповідності до ст. 180 СК України.

При постановленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесенні судові витрати та стягнути в дохід держави судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113, 141, 180, 181, 182, 183, 184 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 430 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 18 червня 2011 року виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області за актовим записом №13, між ОСОБА_2 (до шлюбу Залужна) ОСОБА_5 та ОСОБА_2 - розірвати.

Прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити без змін.

Стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, РНПП НОМЕР_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, на утримання доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, починаючи з 16 лютого 2018 року до досягнення донькою повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 704 грн. 80 коп.

Судові витрати покласти на ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Суддя Лила В.М.