Справа № 457/673/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Грицьків В.Т.
Провадження № 22-ц/783/7340/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Савуляка Р.В., Ніткевича А.В.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби України на ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 14 листопада 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, заінтересовані особи: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а:

19.06.2017 року ОСОБА_2 боржник у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №457/673/15-ц, виданого Трускавецьким міським судом Львівської області 13.10.2015 року, про звернення стягнення на предмет іпотеки нежитлове складське приміщення загальною площею 234,7 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Трускавець, вул. Мазепи, 48 в рахунок погашення заборгованості приватного підприємства «Дніпро ескорт» перед публічним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» за кредитним договором №623-191012 від 19.10.2012 року в розмірі 68461899 грн. 74 коп., звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 протиправними і скасувати постанову державного виконавця від 27.03.2017 року про стягнення з нього виконавчого збору в розмірі 6846189 грн. 97 коп.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, який набрав чинності з 05.10.2016 року, державний виконавець при вирішенні питання про стягнення виконавчого збору повинен був керуватись нормами статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у новій редакції, якою передбачено стягнення державним виконавцем виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Звертає увагу, що він є майновим поручителем і відповідно до Закону України «Про іпотеку» несе відповідальність виключно у межах вартості предмета іпотеки.

Зазначає, що в межах виконавчого провадження було реалізоване іпотечне майно на прилюдних торгах та стягнуто виконавчий збір, а тому оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків від загального розміру заборгованості за кредитним договором є протиправною.

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 14.11.2017 року скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Поновлено ОСОБА_2 строк на оскарження.

Визнано дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 протиправними.

Скасовано постанову ВП №49339815 про стягнення виконавчого збору у розмірі 6846189 грн. 97 коп. з ОСОБА_2, винесену 27.03.2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4

Ухвалу суду оскаржив Департамент державної виконавчої служби України, просить її скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і постановити нову ухвалу, якою в задоволенні скарги відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що відповідно до пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, який набрав чинності з 05.10.2016 року, державний виконавець при вирішенні питання про стягнення виконавчого збору керувався нормами Закону України «Про виконавче провадження» у старій редакції, оскільки виконавчі дії розпочато до набрання чинності новою редакцією Закону. Вказує, що у пункті 2 постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику запропоновано в семиденний термін самостійно виконати рішення суду та у пункті 3 цієї постанови попереджено, що при виконанні рішення в примусовому порядку з боржника стягується виконавчий збір та витрати на проведення таких дій. Вказує, що державний виконавець діяв чітко в межах Закону України «Про виконавче провадження».

В судове засідання апеляційного суду сторона апелянта та інші учасники справи, окрім представника заявника, не зявилась, про час та місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені (а.с.180-184), клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України розгляд справи проведено у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі ВПВР ДДВС МЮУ) знаходився виконавчий лист №457/673/15-ц, виданий Трускавецьким міським судом Львівської області 13.10.2015 року, про звернення стягнення на предмет іпотеки нежитлове складське приміщення загальною площею 234,7 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Трускавець, вул. Мазепи, 48, в рахунок погашення заборгованості приватного підприємства «Дніпро ескорт» перед публічним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» за кредитним договором №623-191012 від 19.10.2012 року в розмірі 68461899 грн. 74 коп., шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», за ціною, яка буде визначена під час проведення виконавчих дій (а.с.85).

Виконавче провадження №49339815 за вказаним виконавчим листом було відкрите постановою головного державного виконавця названого вище відділу ДВС ОСОБА_4 від 12.11.2015 року (а.с.91-92).

Зі змісту постанови головного державного виконавця ВПВР ДДВС МЮУ ОСОБА_4 від 31.03.2017 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа (а.с.83-84) встановлено, що в ході примусового виконання державним виконавцем проведено опис майна боржника (предмета іпотеки), про що складено відповідний акт опису й арешту майна від 25.02.2016 року.

Згідно з висновком незалежної оцінки майна, складеної оцінювачем ЗАТ «Консалтингюрсервіс», станом на 15.11.2016 року вартість вищевказаного майна склала 252068 грн. без ПДВ.

В подальшому, зазначене майно передано на реалізацію та внесено до системи електронних торгів арештованим майном (далі-СЕТАМ), лот №198476.

Відповідно до протоколу №241482 від 09.03.2017 року, ОСОБА_5 визнано покупцем предмета іпотеки за ціною 252068 грн.

31.03.2017 року державним виконавцем видано акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки і на підставі пункту 15 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, який набрав чинності з 05.10.2016 року, виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа було закінчено.

27.03.2017 року головним державним виконавцем ВПВР ДДВС МЮУ ОСОБА_4 винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору в розмірі 6846189 грн. 97 коп. (а.с.94), тобто 10% від загального розміру заборгованості за кредитним договором, в рахунок погашення якої було звернуто стягнення на предмет іпотеки за виконавчим листом.

При цьому, державний виконавець керувався статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-ХІV, який втратив чинність з 05.10.2016 року.

Частиною третьою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, який набрав чинності з 05.10.2016 року, визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній редакції Закону визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби, і стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч.2 ст.27 цього Закону, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

У пункті 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, який набрав чинності з 05.10.2016 року, передбачено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Враховуючи вимоги пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, який набрав чинності з 05.10.2016 року, й те, що виконавча дія по прийняттю державним виконавцем рішення про стягнення виконавчого збору була вчинена постановою від 27.03.2017 року, тобто під час дії Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, тому державний виконавець повинен був керуватись саме наведеною вище нормою статті 27 цього Закону.

Окрім того, слід звернути увагу на те, що за виконавчим документом, який знаходився на примусовому виконанні у названому вище відділі ДВС, предметом стягнення були не грошові кошти, а нерухоме майно предмет іпотеки, яке було передано стягувачу для реалізації шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» і реалізовано за ціною 252068 грн., визначеною субєктом оціночної діяльності у встановленому Законом порядку, а тому відповідно до вимог ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, а також відповідно до вимог ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, виконавчий збір у такому випадку стягується у розмірі 10% вартості майна боржника, а не так, як визначив державний виконавець в оскаржуваній постанові від 27.03.2017 року у розмірі 10% від загального розміру заборгованості за кредитним договором, в рахунок погашення якої було звернуто стягнення на предмет іпотеки за виконавчим листом.

Отже, з наведених вище мотивів колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних заявником дій та рішень державного виконавця щодо стягнення з боржника ОСОБА_2 виконавчого збору в розмірі 6846189 грн. 97 коп.

Таким чином, суд першої інстанції не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті справи, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби України залишити без задоволення.

Ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 14 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 11 квітня 2018 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Савуляк Р.В.

ОСОБА_6