ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року

м.Суми

Справа №591/3986/16-ц

Номер провадження 22-ц/788/94/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представник відповідача - ОСОБА_6,

третя особа - Приватне ремонтно - будівельне підприємство «Рембуд»,

представник третьої особи - ОСОБА_7,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 листопада 2017 року в складі судді Клименко А.Я., ухваленого у м. Суми,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила: 1) стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на її користь шкоду завдану внаслідок залиттям квартири АДРЕСА_1 в розмірі 10023,00 грн., а також 10000,00 грн. моральної шкоди; 2) стягнути в дольовому порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на її користь витрати понесені на складання звіту про незалежну оцінку майна в сумі 700,00 грн. та сплату судового збору у розмірі 551,20 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 12.07.2016 року відбулося залиття її квартири, з вини відповідачів, які є власниками квартири, що розташована поверхом вище, про що було складено відповідний акт представниками ПРБП «Рембуд». Внаслідок залиття квартири було завдано матеріальних збитків, розмір яких, відповідно до звіту про незалежну оцінку майна, становить 10023,00 грн., а також моральну шкоду, що виражається у неможливості забезпечення її сім'ї належними житловими умовами. Вирішити спір у добровільному порядку не вдалося, що і стало підставою звернення до суду із позовом.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 17.11.2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 в солідарному порядку 10023,00 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 1000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, а всього - 11023,00 грн.; стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 в дольовому порядку 1251,00 грн. судових витрат, тобто по 417,00 грн. з кожного. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачі подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просять скасувати оскаржуване рішення та відмовити у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги мотивують тим, що позивачем не було доведено належними доказами про завдання їй матеріальної шкоди та її розмір, оскільки з акту від 15.07.2016 року вбачається, що зі слів власниці квартири НОМЕР_1, виник прорив гнучкого шлангу гарячого водопостачання кухонної мийки, що не було доведено в судовому засіданні, оскільки відповідач ОСОБА_5 не підтвердила дану обставину, а інші відповідачі не допитувались. В акті взагалі не зазначено з ким саме відбулась дана розмова. Крім того, відповідно до акту обстеження проводилось лише у кухні, коридорі та залі трикімнатної квартири, а у висновку комісії зазначено, що електропроводка квартири підлягає повній заміні. Вказують, що звіт про оцінку майна не повинен був прийматись до уваги судом, оскільки відповідно до ст.ст. 143, 144 ЦПК України експертизу проведено не за призначенням суду, а експерта не було попереджено про кримінальну відповідальність.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила рішення суду залишити без змін. Зазначає, що факт протікання води з квартири НОМЕР_2 був визнаний ОСОБА_5 в судовому засіданні, а інші відповідачі не були допитані судом, оскільки, будучи належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, до суду не з'явилися. Заява про призначення судової експертизи у справі ні позивачем, ні відповідачами не заявлялась, тому посилання відповідачів в апеляційній скарзі з приводу даного питання є безпідставними.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні доводи скарги підтримали та просили її задовольнити. Вони підтвердили, що залиття квартири позивача відбулось через порив гнучкого шлангу у мийці на кухні.

Позивач та її представник просили скаргу відхилити, а рішення залишити без змін. Позивач підтвердила, що відповідачі пропонували їй на проведення ремонту суму у 2000,00 грн., з якою вона не погодилася.

Представник третьої особи у листі до суду просив розглянути справи без їх участі.

Відповідно до п. 3 розділу ХIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних суддів у відповідних апеляційних округах.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що саме з вини відповідачів, як власників квартири, які зобов'язанні в належному стані утримувати все майно, що знаходиться у квартирі, була залита водою квартира позивача, внаслідок чого останній було завдано майнову, а також моральну шкоду, що виразилось у порушенні життєвого укладу позивача у зв'язку з пошкодженням майна.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що трикімнатна квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісній власності позивачу ОСОБА_8 та ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 (а.с. 5).

Відповідно до довідки ПРБП «Рембуд» про склад сім'ї разом з ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 проживають її син - ОСОБА_11, мати - ОСОБА_10, онука - ОСОБА_12 (а.с. 108).

Власниками квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_13, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, яка належить їм на праві приватної спільної сумісної власності. Відповідачі у справі зареєстровані за вказаною адресою (а.с. 9, 57-59).

Згідно акту складеного працівниками ПРБП «Рембуд» 15.07.2016р. залиття квартири позивача відбулось 12.07.2016 року внаслідок пориву гнучкого шлангу гарячого водопостачання до крану кухонної мийки на кухні, у зв'язку з чим були залиті: на кухні та коридорі - стеля, стіни; в залі - стіни з лівої та правої сторін (а.с. 7).

Дійсно у даному акті зазначено, що зі слів власниці квартири НОМЕР_2 виник порив гнучкого шлангу гарячого водопостачання кухонної мийки. Заявок на аварійний стан обладнання квартири НОМЕР_2 до диспетчерської служби ПРБП «Рембуд» не надходило, на момент пориву гнучкого шлангу заявки до аварійної служби не надходило.

Причина залиття квартири позивача через порив гнучкого шлангу гарячого водопостачання до крану кухонної мийки на кухні відповідачами визнано в судовому засіданні.

За результатами огляду квартири № 90 працівниками ПРБП «Рембуд» встановлено такі пошкодження: кухня: стеля - поклеєні шпалери, мають руді плями, на стінах шпалери - в окремих місцях відклеєні, робоча стіна пофарбована, наявні сліди неодноразового залиття; коридор: стеля - пошпакльована, присутні руді плями, стіни - декоративна штукатурка, на стінах плями від залиття; зал: стіна правої сторони - плями від залиття, в місцях кромки під стелею - шпалери відклеєні. В результаті залиття було пошкоджено електромережі. На момент обстеження квартири у коридорі, кухні та залі енергопостачання відсутнє.

Також, працівниками ПРБП «Рембуд» було складено акт, згідно якого, під час особистої зустрічі з мешканкою квартири НОМЕР_1 в присутності постраждалої власниці квартири №90, розмови не відбулося, так як від співпраці мешканка квартири НОМЕР_1 відмовилась (а.с. 8).

Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна, розмір матеріального збитку, що виник внаслідок затоплення квартири АДРЕСА_1, станом 19.07.2016 року становить 10023,00 грн. (а.с. 13-50).

За приписами статей 12, 80, 81 ЦПК України суд першої інстанції правильно надав правову оцінку доказам, представлених позивачем щодо обставин залиття квартири та наслідкам такого залиття, які були спричинені її майну, та прийшов до обґрунтованого висновку про завдання їй майнової та моральної шкоди, як власнику майна, через його пошкодження у зв'язку із не забезпеченням відповідачами при використанні своєї власності, а саме приміщення квартири, не порушення прав інших співвласників багатоквартирного будинку згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», оскільки власність зобов'язує (ч.ч. 4, 5 ст. 319, ст. 322 ЦК України).

Крім того, ОСОБА_1 було заявлено позов про відшкодування шкоди в солідарному порядку до трьох із чотирьох співвласників квартири НОМЕР_2 відповідно до вимого закону, а саме ст. 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Судом правильно вирішено спір із застосуванням статей ст. 1166, 1167 ЦК України, бо в деліктних зобов'язаннях передбачається презумпція вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача. Іншими словами: особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв'язку із наявністю вини іншої особи або у зв'язку із дією об'єктивних обставин).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 Постанови від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Оспорюючи рішення місцевого суду, відповідачі в апеляційний скарзі не навели належних, допустимих та достатніх доказів, які б спростували висновки суду про завдання шкоди майну позивача внаслідок залиття квартири в результаті винних дій відповідачів, які є співвласниками квартири та зобов'язані утримувати її комунікації в належному стані.

При визначенні розміру відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції правильно врахував звіт про незалежну оцінку майна та визначив розмір відшкодування матеріальної шкоди у сумі 10023,00 грн.

Щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно врахував, що в результаті залиття квартири позивач зазнала моральних страждань у виді негативних переживань, неспокою, роздратування, необхідності прикладання зусилля та коштів для відновлення своїх прав протягом тривалого часу, а відтак вірно визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1000,00 грн.

Доводи скарги про недоведеність завдання шкоди належними доказами, не заслуговують на увагу, оскільки протилежного відповідачами не було спростовано, клопотань про призначення відповідної судової експертизи від відповідачів чи їх представників до суду не надходило, а експерт попереджається про кримінальну відповідальність лише у разі призначення експертного дослідження за ухвалою суду.

Посилання в апеляційній скарзі про те, що у висновку комісії, наданого працівниками ПРБП «Рембуд», зазначено, що електропроводка квартири підлягає повній заміні, також не заслуговують на увагу, оскільки при визначенні розміру завданої майнової шкоди, експертом було враховано заміна проводки лише у коридорі, кухні та залі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 12 березня 2018 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.І. Собина

О.Ю. Кононенко