Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2018 Справа №607/16184/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О. М.

за участю секретаря судового засідання Стрілкової М. С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_3, Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 р. помер її чоловік ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої входить земельна ділянка, площею 0,0727 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2. Однак, отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом вона не може, оскільки було виявлено, що земельна ділянка знаходиться у спільній сумісній власності, де не вказана частка, яка належить померлому, а тому, просить визнати за нею право власності на 1/3 частини земельної ділянки, площею 0,0727 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, в порядку спадкування за заповітом після смертіОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнала.

Представник відповідача Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області у судове засідання не з'явився, однак подали до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позов визнає.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р. у селищі Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 видане 20.05.2016 р. Великоберезовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис № 19.

Позивач є дружиною померлого ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_4, видане 05.03.1992 р. Настасівською сільською радою Тернопільського районного відділу ЗАГСу Тернопільської області, актовий запис № 04.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: житловий будинок, загальною площею приміщень 135,1 кв. м., житловою 95,8 кв. м. з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належну йому частину земельної ділянки, площею 0,0727 та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_2.

Водночас земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_2, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по АДРЕСА_1 перебуває на праві спільної сумісної власності двох осіб: спадкодавця ОСОБА_5 та ОСОБА_3 без визначення розміру часток.

Перебування зазначеної земельної ділянки на праві спільної сумісної власності вищевказаних осіб підтверджується наступними документами:

-свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 20.06.2014 р. серія НОМЕР_5, видане державним реєстратором Ковдрин Тетяною Іванівною, індексний номер 23288001;

-витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 23288371 від 20.06.2014 р., виданий реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області;

-витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НОМЕР_6 від 29.07.2017 р.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі наявності заповіту в силу ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

ОСОБА_5 за життя розпорядився своїм майном на випадок смерті та 11.07.2011 р. склав заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Береш С.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1940, із змісту вказаного заповіту вбачається, що ОСОБА_5 на випадок своєї смерті все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, а також все те, на що він за законом матиме право заповів позивачу - ОСОБА_1.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ст. 1268 ЦК України).

З довідки Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району від 13.07.2016 р. за вих. № 3105 вбачається, що ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р., постійно проживав та перебував на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 Позивач ОСОБА_1 перебувала на реєстраційному обліку та проживала разом з ним за вказаною адресою до дня смерті і перебуває по даний час, тобто вважається такою що спадщину прийняла в силу ст. 1268 ЦК України, відмови від спадщини протягом шестимісячного строку не заявляла.

Окрім того, маючи намір прийняти спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5 позивачем до Тернопільської районної державної нотаріальної контори подано заяву про прийняття спадщини від 22.07.2017 р., яка зареєстрована за № 827.

Після смерті ОСОБА_5 у справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 360/2016, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.10.2017 р. Окрім позивача ОСОБА_1, згідно ст. 1241 ЦК України є інші спадкоємці - діти померлого ОСОБА_9 та ОСОБА_4, які мають право на одержання обов'язкової частки у спадщині як повнолітні непрацездатні діти спадкодавця.

Частиною 1 статті 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Отже, спадкоємці згідно ст. 1241 ЦК України є спадкоємцями на 1/6 частину майна належного ОСОБА_5, тобто на половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Тернопільської районної державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину на спадкову земельну ділянку. Однак, державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори 18.10.2017 р. винесено постанову про відмову їй у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті чоловіка ОСОБА_5 на вищевказану земельну ділянку, у зв'язку з тим, що вказана земельна ділянка знаходиться у спільній сумісній власності, де не вказана частка, яка належить померлому.

В силу ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у прдві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Нормами ст. 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Згідно ст. 1225 ЦК України право масності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Зважаючи на те, що спірна земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_2, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.06.2014 серія НОМЕР_5, індексний номер 2328800, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.06.2014, індексний номер 23288371, належить двом особам: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, то частка спадкодавця ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку становить 1/2 її частини.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Отже, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем на 73/150 частини зазначеної цілої земельної ділянки, оскільки на 73/150 частки позивачу ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13.09.2017 р. за № 1007, згідно якого право власності на 73/150 частки житлового будинку зареєстровано за нею, про що свідчить дане свідоцтво та Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.09.2017 р. № 97286234.

Враховуючи, що у правовстановлюючих документах розмір належної ОСОБА_5 частки у земельній ділянці не визначений, позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права та майнові права на частину вищевказаної земельної ділянки.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 2 статті 373 ЦК України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Враховуючи вищенаведені обставини, а також те, що позивачу на праві спільної часткової власності належить 73/150 частки вищевказаного житлового будинку, зважаючи, що право на земельну ділянку визначається пропорційно до частки особи у праві власності житлового будинку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, шляхом визнання за нею права власності на 73/150 частини земельної ділянки, площею 0,0727 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, в порядку спадкування за заповітом після смертіОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355ЦПК України, ст.ст. 392, 1216, 1217, 1264, 1268 ЦК України, ст.ст. 81, 120 Земельного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 73/150 частини земельної ділянки, площею 0,0727 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_2, в порядку спадкування за заповітом після смертіОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: Великоберезовицька селищна рада Тернопільського району Тернопільської області, місцезнаходження: вул. Степана Бандери, буд. № 26 селище Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, ідент. код юридичної особи 04393462.

Повний тест рішення суду складений 21 лютого 2018 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко