Справа № 545/618/18
Провадження № 2/545/647/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"18" квітня 2018 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Кіндяк І.С.,
з участю секретаря Лабовкіної Г.Г.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Головне управління майна та ресурсів Міністерства оборони України, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди, -
в с т а н о в и в :
Позивач звернувся до Полтавського районного суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач без належних на те правових підстав здійснив затримку у виконанні рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого позивача, просила суд, стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на її користь - середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення її на роботі в сумі 14 936 гр. 04 коп., а також 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої затримкою виконання рішення суду про поновлення її на роботі та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати.

Ухвалою суду від 20.03.2018р. по справі відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у судове засідання учасники справи не викликались.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Від третьої особи до суду надійшло пояснення в якому вони заявили, що вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Враховуючи подану заяву представника позивача, письмові пояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2016 року № 128 (по стройовій частині), позивача ОСОБА_1 було незаконно звільнено з посади телефоніста міжміського телефонного зв`язку взводу забезпечення, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників.

Згідно рішення Апеляційного суду Полтавської області від 22.12.2016 року, апеляційну скаргу представника позива - адвоката Чередник Романа Вікторовича, - задоволено частково, а рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2016 року, - скасовано та ухвалено нове рішення, за яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 про поновлення на роботі, відшкодування за час вимушеного прогулу, стягнення заробітної плати та компенсацію моральних збитків, - задоволено частково, а саме:

1. Поновлено ОСОБА_1 на посаді телефоніста міжміського телефонного зв`язку взводу забезпечення Військової частини № НОМЕР_1 .

2. Стягнуто з Військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 липня 2016 року по день постановлення рішення у справі в розмірі 12446,7 грн. з утриманням та перерахуванням до бюджету та державних цільових фондів податків та обов`язкових платежів.

3. Стягнуто з Військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 500,00 (п`ятсот гривень 00 коп. ) у рахунок відшкодування моральної шкоди.

4. Стягнуто з Військової частини № НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 4134,00 (чотири тисячі сто тридцять чотири гривні 00 коп.) грн.

5. Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді телефоніста міжміського телефонного зв`язку взводу забезпечення Військової частини № НОМЕР_1 та стягнення середнього заробітку за один місяць.

В іншій частині позовних вимог, - відмовлено (а.с. 5-9).

Рішення набрало законної сили.
Статтею 235 КЗпП України, визначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно положень статті 236 КЗпП, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Судом встановлено, що відповідач Військова частина НОМЕР_1 , затримав виконання рішення суду і поновив ОСОБА_1 на роботі лише 30 червня 2017 року, що підтверджується копією витягу з наказу № 114 (а.с.10).

Суд також встановлено, що відповідач Військова частина НОМЕР_1 без поважних на те підстав, затримала виконання рішення суду по поновленню на роботі незаконно звільненого працівника ОСОБА_1 за період з 23.12.2016р. по 30.06.2017р. чим порушено трудові права ОСОБА_1 на отримання заробітку.

За таких підстав, суд вважає, що з вини відповідача Війської частини НОМЕР_1 затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника в особі позивача, а тому відповідно до вимоги ст. 236 КЗпП у судовому порядку з відповідача на користь позивача за період з 23.12.2016р. по 30.06.2017р. підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання рішення суду у розмірі 14936.04 грн., виходячи із розрахунку : 118 гр. 54 коп. становить, - розмір середньоденної заробітної тати за останні два місяці роботи х 126 днів - кількість робочих днів затримки за графіком роботи підприємства.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати не майнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, в тому числі порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги обставини справи, характер діяння відповідача, ступень моральних та психічних переживань позивача з приводу неправомірних дій Військової частини НОМЕР_1 , втраті через це нормальних життєвих зв`язків, та виходячи з принципу об`єктивності, засад розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що сума - 1000.00грн. у повній мірі зможе компенсувати заподіяну позивачу моральну шкоду.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь Держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9-13, 81, 258-259, 263-265, 274, 279 ЦПК України ЦПК України, ст. 235, 236 КЗпП, ст. 1167 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Головне управління майна та ресурсів Міністерства оборони України, про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди, - задовольнити частково.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення її на роботі в сумі 14 936 гр. 04 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробіту за час затримки виконання рішення суду в межах платежу за один місяць.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 - 1000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Військової частини на користь Держави судовий збір у розмірі 1 762.00 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Полтавського районного суду І.С. Кіндяк