АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 668/2590/16-ц Головуючий у І інстанції Дорошинська В.Е.
Номер провадження 22-ц/791/591/18 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

Бугрика В.В.,

секретар Давиденко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Херсонського міського суду Херсонської областіу складі судді Дорошинської В.Е. від 01 лютого 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в остаточних вимогах якого посилався на те, що він 05 лютого 2014 року надав відповідачу в борг грошові кошти у розмірі 40000 гривень, що було еквівалентно 5000 доларам США, які останній зобов'язався повернути на вимогу позивача, про що було складено відповідну розписку, з травня 2015 року позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення боргу, чого останнім виконано не було, у позові просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість станом на 19 червня 2017 року за договором позики від 05 лютого 2014 року у розмірі 137496,93 гривні, з яких 130109,50 гривні основний борг, що станом на 19 червня 2017 року еквівалентно 5000 доларів США, 7387,43 гривні 3 % річних за період з 28 червня 2015 року по 19 червня 2017 року.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської областівід 01 лютого 2018 року позовні вимоги задоволено, ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошові кошти за договором позики від 05 лютого 2014 року у розмірі 137496,93 гривні, з яких 130109,50 гривні основний борг, 7387,43 гривні 3 % річних за період з 28 червня 2015 року по 19 червня 2017 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, в обґрунтування скарги покликався на те, що неявка відповідача та його представника у судове засідання була обумовлена поважними причинами, оскільки на той час відповідач був у зоні АТО, а його адвокат хворів, судом першої інстанції було порушено норми ст. 197 ЦПК України, так як уточнення позовних вимог (збільшення позовних вимог) можливо лише під час підготовчого засідання, а тому відповідно до ст. 222 ЦПК України суд першої інстанції повинен був залишити заяву позивача про збільшення позовних вимог без розгляду, окрім того судом першої інстанції не було надіслано відповідачу копію заяви про збільшення позовних вимог з відповідними додатками, чим порушено права відповідача на захист, позики позивач особисто відповідачу фактично не надавав, 17 серпня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аллюр-Транс», директором якого є ОСОБА_3, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бескид», директором якого є ОСОБА_2, було укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги у розмірі 40000 гривень, однак із-за скрутного фінансового становища Товариство з обмеженою відповідальністю «Бескид» не мало можливості своєчасно повернути цю допомогу, 05 лютого 2014 року під впливом психічного тиску з боку позивача та двох невідомих осіб відповідач написав розписку від 05 лютого 2014 року про те, що він нібито позичив у позивача 40000 гривень, хоча фактично ніяких коштів, окрім поворотної фінансової допомоги по договору від 17 серпня 2012 року, не брав, оскільки фінансова допомога була надана юридичною особою другій юридичній особі, Товариство з обмеженою відповідальністю «Аллюр-Транс» звернулося із позовом до Господарського суду Херсонської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бескид» про стягнення суми боргу відповідно до договору від 17 серпня 2012 року, рішенням Господарського суду Херсонської області від 06 листопада 2014 року з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бескид» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «С.В.-Євротранс», якому Товариство з обмеженою відповідальністю «Аллюр-Транс» відступило право вимоги, було стягнуто борг у розмірі 40000 гривень, штрафні санкції та інфляційні втрати у сумі 7819,98 гривні, а всього 47819,98 гривні, засновником та керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Аллюр-Транс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «С.В.-Євротранс» є ОСОБА_3, 04 лютого 2015 року на підставі наказу Господарського суду Херсонської області Відділом державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні було відкрито виконавче провадження № 46305009 від 04 лютого 2015 року, 04 серпня 2015 року на рахунок вказаної виконавчої установи Товариством з обмеженою відповідальністю «Бескид» було перераховано 54711,68 гривні, за рахунок яких було погашено борг Товариства з обмеженою відповідальністю «С.В.-Євтротранс», а фактично Товариства з обмеженою відповідальністю «Аллюр-Транс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Бескид» повністю розрахувалося із підприємством ОСОБА_3, спірна розписка була надана відповідачем під впливом насильницьких дій зі сторони ОСОБА_3 та невідомих осіб, з цього приводу суду було надано довідку слідчого СВ Корабельного ВП ХВП ГУНП у Херсонській області Іванущика Є.А., однак суд першої інстанції не дослідив вказані докази, що призвело до неповного з'ясування обставин справи, суд першої інстанції у своєму рішенні вказав, що сума боргу нарахована еквівалентно 5000 доларів США, тоді як розписка надавалася у національній валюті - гривні, а тому і борг повинен був нараховуватися та повертатися виключно у національній валюті із врахуванням індексу інфляції.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи відповідач та його представник вимоги скарги підтримали, позивач у судове засіданні не з'явився при належному повідомленні.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У позовній заяві ОСОБА_3 зазначено про те, що відповідач ОСОБА_2 прийняв для особистих нужд в борг зазначені вище грошові кошти, що не відповідає змісту доданої до позову розписки від 05 лютого 2014 року, оскільки в ній іде мова про те, що відповідач отримав вказану у позові суму не для особистих потреб, а на фірму ТОВ «Бескид», та зобов'язався повернути після реалізації бази того ж ТОВ «Бескид» або після повернення боргу від іншої фізичної особи, таким чином обставини, вказані у позові, не відповідають дійсним обставинам у справі, а сукупність таких доказів, як рішення Господарського суду Херсонської області від 06 листопада 2014 року за позовом ТОВ «Аллюр-Транс» до ТОВ «Бескид» про стягнення такої ж суми боргу, відсотків та інфляційних втрат, яке було виконане в порядку положень Закону України «Про виконавче провадження» 12 серпня 2015 року, з врахуванням часового проміжку, коли відбувалися ці події, факту звернення відповідача до органів поліції з приводу примусу відповідача з погрозою насильства до виконання цивільно-правових зобов'язань, свідчать на користь версії відповідача про те, що при складенні вказаної у позові розписки фактичної передачі грошових коштів у власність відповідача не відбулося, позивач таким чином бажав забезпечити виконання боргового зобов'язання господарського товариства, якому загрожувало на той час банкрутство та власником якого був відповідач, перед господарським товариством позивача.

Таким чином, оскільки обставини, вказані у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження у суді, передбачені законом підстави для задоволення позову відсутні, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості, його слід скасувати з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 лютого 2018 року скасувати.

ОСОБА_3 у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, на неї протягом тридцяти днів з 07 травня 2018 року, - дня складення повної постанови, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик