Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/145/16-ц

номер провадження 2/695/30/18

10 квітня 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді Степченка М.Ю.

при секретарі Розпутній І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «К.І.Т.», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та понесених збитків, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «К.І.Т.», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та понесених збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.06.2014 року за актом купівлі-продажу свинопоголівя від 10.06.2014 року позивач відпустив (продав) ТОВ «К.І.Т.» свиней на загальну суму 168796,00 грн., також за накладними № 10-06 від 10.06.2014 року та № 13-06 від 13.06.2014 року матеріальних цінностей на загальну суму 39605,00 грн.

Від імені ТОВ «К.І.Т.», вказані документи підписував директор ОСОБА_2 та зобовязувався розрахуватися до 01.11.2014 року, однак розрахунок не був здійснений.

Оскільки розрахунок не був проведений, позивач звернувся з заявою про злочин до Золотоніського ВП, після чого ОСОБА_2 йому перерахував кошти в сумі 20000,00 грн.

Враховуючи, що кошти повністю не повернуті, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за зобовязанням в сумі 188000,00 грн. та заподіяні у звязку з цим збитки в сумі 99612,85 грн. (інфляційні та 3% річних).

Відповідач відзиву не надав.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримали і просили їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, оскільки на його думку, позивачем не доведено факту продажу поголівя свиней та матеріальних цінностей.

Третя особа, ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши позивача та його представника, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини.

Сторони не заперечують та визнають факт того, що ОСОБА_2 у 2014 році був директором ТОВ «К.І.Т.».

Згідно акта купівлі-продажу від 10.06.2014 року, ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_2 купив свинопоголівя загальною вартістю 168796,00 грн. та зобовязався розрахуватися в термін до 01.11.2014 року.

Також за накладними № 10-06 від 10.06.2014 року та № 13-06 від 13.06.2014 року ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_2 купив матеріальних цінностей на загальну суму 39605,00 грн.

Згідно розписок від 16.08.2016 року та 17.08.2016 року, ТОВ «К.І.Т.» в особі ОСОБА_4, підтвердило наявність заборгованості за актом купівлі-продажу свинопоголівя від 10.06.2014 року суму 168796,00 грн., та за накладними № 10-06 від 10.06.2014 року на суму 31065,00 грн. та № 13-06 від 13.06.2014 року на суму 8540,00 грн. Заборгованість зобовязувалися повернути в термін до 01.11.2016 року, ОСОБА_1

Сторони не заперечують та визнають факт реальності та відповідності майна, зазначеного та переданого за актом купівлі-продажу свинопоголівя від 10.06.2014 року та за накладними № 10-06 від 10.06.2014 року та № 13-06 від 13.06.2014 року.

Під час розгляду справи були допитані свідки:

ОСОБА_5, яка пояснила, що у 2014 році вона працювала завідуючою ферми у ТОВ «К.І.Т.». У 2014 році ОСОБА_6 приїздив разом з директором ТОВ «К.І.Т.» ОСОБА_2 і вони балакали за свиней, після того ОСОБА_1 почав перевозити свиней, дерть та інші матеріальні цінності на ферму ТОВ «К.І.Т.» в с. Хвильово-Сорочин. Привезені свині записувалися в книгу обліку поголівя, керівництво записувало, що свині прийняті від ОСОБА_6, інформація задавалася до бухгалтерії. З приводу розписок їй нічого не відомо, але їй відомо, що ОСОБА_2 як директор ТОВ «К.І.Т.» домовився придбати у ОСОБА_1 всіх свиней;

ОСОБА_7, яка пояснила, що у 2014 році вона працювала бухгалтером у ТОВ «К.І.Т.», однак з приводу купівлі свиней ТОВ «К.І.Т.» у ОСОБА_1 у 2014 році вона нічого не знає, а дізналася про це лише з позовної заяви. «Оприходування» товару вона робила тільки після вказівок керівника ТОВ «К.І.Т.», яким на той час був ОСОБА_2 У 2014 році ТОВ «К.І.Т.» нічого не «оприходувалося». Про існування договорів нічого не знала, так як не була підписантом договорів, оскільки не мала на це повноважень;

ОСОБА_4, який пояснив, що у 2014 році він був одним із засновників ТОВ «К.І.Т.». У 2014 році ОСОБА_2 був директором ТОВ «К.І.Т.», тому він мав повноваження на ведення господарської діяльності і відповідно вирішував всі фінансові та господарські питання товариства. Про доставку свиней він не був проінформований ОСОБА_2 Також він підтвердив, що розписки ОСОБА_1 від 16.08.2016 року та 17.08.2016 року він писав, і підписував, як «хазяїн», засновник ТОВ «К.І.Т.»., однак вважає, що ОСОБА_1 «підійшов до нього обманних шляхом», але з приводу даних дій не звертався до правоохоронних органів.

Також в судовому засіданні були досліджені матеріали кримінального провадження № 0000829. В матеріалах даного провадження міститься постанова про закриття кримінального провадження від 29.12.2015 року в якій встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «К.І.Т.» в особі ОСОБА_2 було досягнута домовленість з приводу купівлі останнім у ОСОБА_1 поголівя свиней корму та інвентаря для годівлі свиней. Після чого поголівя свиней, корм та інвентар для годівлі свиней були перевезені на територію фірми ТОВ «К.І.Т.». Внаслідок укладеної домовленості ОСОБА_2 частково розрахувався з ОСОБА_1 шляхом передачі готівкою 10000,00 грн., а також 10000,00 грн. перерахував на розрахунковий рахунок, наданий ОСОБА_1

Також, в межах даного кримінального провадження було допитано ОСОБА_2, який дав показання про те, що у червні 2014 року він був директором ТОВ «К.І.Т.» і до нього, як до директора, звернувся ОСОБА_1 з приводу купівлі поголівя свиней, корму для свиней та інвентаря для їх годівлі і він погодився придбати вказане. Ціну за вказаний товар вони разом з ОСОБА_1 обговорювали разом та дійшли домовленості з даного питання, про що були складені відповідні документи.

Також у матеріалах кримінального провадження є висновок перевірки по фактам викладених у заяві ОСОБА_1 , зареєстрованого в ЄО за № 5469 від 31.10.2014 року, згідно з яким, відносини, що склались між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 носять цивільно-правовий характер.

У матеріалах кримінального провадження містяться:

відомості про зважування тварин (свиней) від 10.06.2014 року із зазначенням ціни;

накладна № 10-06 від 10.06.2014 року та розписка від 10.06.2014 року із зазначенням корму та його ціни;

накладна № 13-06 від 13.06.2014 року та розписка від 13.06.2014 року із зазначенням корму та його ціни;

які підписані ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Під час розгляду справи сторони посилалися на наявність в діях один одного кримінальних правопорушень з приводу придбання поголівя свиней та матеріальних цінностей, однак не надали відповідного рішення, яке б підтверджувало їх доводи.

Відповідно до статті 12 і частини першої статті 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належними чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, судом зясовано, що ОСОБА_1 фактично продав ТОВ «К.І.Т.» в особі директора ОСОБА_2 поголівя свиней та майно і продовольчі товари на загальну суму 208401,00 грн., однак ТОВ «К.І.Т.» виконало свої зобовязання частково, а саме сплатило кошти за придбаний товар в сумі 20000,00 грн., решту заборгованості, згідно, розписок від 17.08.2016 року та 16.08.2016 року, товариство зобовязувалося повернути в строк до 01 листопада 2016 року.

Суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, розмір якої становить 288 013,85 грн. з них:

188000,00 грн. зобовязання по сплаті боргу;

93016,24 грн. збитки повязані з інфляцією;

6596,61 грн. 3,00 % річних.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають до задоволення.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягнути судовий збір в сумі 2880,14 грн.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 263-265, 284 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «К.І.Т.», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та понесених збитків задовольнити.

Стягнути з ТОВ «К.І.Т.» в рахунок погашення заборгованості та понесених збитків на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 288013 (двісті вісімдесят вісім тисяч тринадцять) грн.. 85 коп.

Стягнути з ТОВ «К.І.Т.» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2880 (дві тисячі вісімсот вісімдесят) грн. 14 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до відповідного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя М.Ю. Степченко

Повний текст рішення виготовлений 19 квітня 2018 року.