Справа № 428/2158/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі головуючого судді Бароніна Д.Б., за участю секретаря Бондаренко І.С., за участю заявника ОСОБА_1, заінтересованої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із скаргою на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 (місцезнаходження: місто Київ, проспект Бажана, будинок 7-Є).

В обґрунтування скарги заявник вказав, що 21.02.2013 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області видано виконавчий лист № 1227/9555/2012 на виконання рішення суду від 22.01.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.12.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 22.10.2025р. Державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 було відкрито виконавче провадження № 39140269. 10.01.2018 року Державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Постановами державного виконавця Білокуракинського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Луганській області від 02.08.2017 року та від 19.02.2018 року було звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 та накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1. Заявник ОСОБА_1 вважає, що розрахунок заборгованості № 39140269/7, винесений у виконавчому провадженні Державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 є незаконним, а заборгованість по аліментним платежам у розмірі 96274,41 грн. визначена з порушенням норм закону. У звязку із викладеним, заявник просить про наступне:

- скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 10.01.2018 року, що винесена державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4;

- зобовязати державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 надати копію картки реквізитів стягувача;

- зобовязати державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 надати винесені документи за виконавчим провадженням № 39140269 за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_1;

- скасувати документ, розрахунок заборгованості 39140269/7 в розмірі 92348,34 грн., що винесений у виконавчому провадженні державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4.

- зобовязати державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», провести розрахунок заборгованості з дотриманням вимог ч. 3 ст. 195 СК України, ч. 1 ст. 199 СК України, в причинному звязку з Інструкцією з організації примусового виконання рішень, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5;

- допитати стягувачку з певних питань, які викладені у скарзі.

Субєкт оскарження державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 надав заперечення на скаргу, в яких вказав, що зі скаргою він не погоджується в повному обсязі, адже відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Згідно постанови ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві від 23.07.2013р. у ВП № 39140269 встановлено, що боржник працює в ТОВ «МЕТРО ОСОБА_6 ОСОБА_6 Україна», що знаходиться за адресою: м. Київ. пр. Григоренка, 43. Ця адреса є останнім відомим державному виконавцю місцем перебування боржника. Крім того, пунктом 6 вищезазначеної постанови ВДВС вказано, що у разі припинення перерахування коштів стягувачу у звязку зі зміною боржником місця роботи, проживання, перебування чи навчання або інших поважних причин підприємствам, установам, організаціям, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю не пізніше як у триденний строк надіслати письмове повідомлення державному виконавцю про причину припинення виплат та із зазначенням нового місця роботи, проживання чи навчання боржника, якщо воно відоме. Всупереч вимозі ВДВС, таке повідомлення здійснено не було. На запит державного виконавця № 39140269/7 від 28.08.2017 року TOB «МЕТРО ОСОБА_6 ОСОБА_6 Україна» листом від 20.09.2017 року за вих. № 1918 повідомило, що боржник звільнився з підприємства 03 серпня 2015 року. Згідно із ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється, виходячи із середньої заробітну плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості. Враховуючи те, що боржник довідку з нового або іншого місця роботи до державного виконавця не надав, розрахунок заборгованості був здійснений відповідно до вимог ст. 193 CK України на підставі інформації ОСОБА_3 управління статистики у м. Києві щодо розміру середньомісячної заробітної плати на одного середньооблікового штатного працівника по м. Києву, починаючи з 03.08.2015 року по 09.01.2018 року.

Ухвалою суду від 14.03.2018 року до участі у справі в якості заінтересованих осіб було залучено ОСОБА_2 та головного державного виконавця Білокуракинського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_7.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені у скарзі вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, які викладені у скарзі та в письмових поясненнях до скарги.

В судове засідання державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У задоволенні клопотання державного виконавця про проведення судового засідання в режимі відео конференції судом було вирішено відмовити у звязку із тим, що по-перше, суду достатньо було письмових пояснень виконавця для всебічного та обєктивного вирішення справи, а по-друге в Дарницькому районному суді м. Києва була відсутня технічна можливість для проведення відео конференції 11 квітня 2018 року о 09-00 год.

В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення скарги та вказала, що на її думку державний виконавець здійснював всі дії у відповідності до Закону.

В судове засідання головний державний виконавець Білокуракинського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_7 не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно із копією виконавчого листа, виданого 21 лютого 2013 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області на підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 січня 2013 року по цивільній справі № 1227/9555/2012, з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 22 жовтня 2025 року. Рішення набрало законної сили 04 лютого 2013 року.

Згідно із копією постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесеною 02.08.2017 року головним державним виконавцем Білокуракинського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_7 (ВП № 54418934), звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, при примусовому виконанні виконавчого листа № 1227/9555/2012, виданого 25.09.2013 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини.

Відповідно до копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП № 39140269), винесеної 10.01.2018 року державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4, виконавчий лист № 1227/9555/2012, виданий 21.02.2013 року Сєвєродонецьким міським судом, повернуто стягувану на підставі заяви стягувача.

Відповідно до розрахунку заборгованості 39140269/7, складеного державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_4, заборгованість ОСОБА_1 по аліментам станом на 10.01.2018 року становить суму в розмірі 107828,27 грн.

Постановою про арешт коштів боржника від 19.02.2018 року (ВП № 55688546), винесеною головним державним виконавцем Білокуракинського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_7, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку: 6032, що знаходиться в ТВБВ №10012/055 ФЛОУ АТ «Ощадбанк» та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту/та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 96274,41 грн.

Аналогічні за змістом постанови (в частині наявності заборгованості боржника в розмірі 96274,41 грн.) були винесені державним виконавцем 19.02.2018 року щодо звернення стягнення на доходи боржника та щодо накладення арешут на транспортний засіб боржника.

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, вимоги по скарзі на рішення, дію або бездіяльність посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця підлягають задоволенню лише тоді, коли суд встановить, що такими рішеннями, дією або бездіяльністю порушено права заявника (скаржника) і заявлені заявником (скаржником) вимоги призведуть до поновлення порушеного права заявника.

В даному випадку суд не вбачає наявності порушень прав заявника в діях та рішеннях державного виконавця, в той час як задоволення заявлених ОСОБА_1 у скарзі вимог не призведе до поновлення будь-яких порушених прав заявника з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Оскаржувана постанова від 10.01.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі письмової заяви стягувача жодним чином не порушує прав заявника ОСОБА_1, адже повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою є абсолютним правом стягувача. Вказівка в оскаржуваній постанові певної адреси боржника, за якою боржник не проживав, проте за якою боржник працював та за якою здійснювалася виплата аліментів, на думку суду, не створює підстав для визнання цієї постанови протиправною та її скасування.

Також, вказівка в оскаржуваній постанові на певний розмір заборгованості боржника не створює підстав для визнання оскаржуваної постанови протиправною та її скасування, адже боржник має право звернутися до головного державного виконавця Білокуракинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Луганській області, на виконанні у якого знаходиться виконавчий документ, із заявою про проведення нового обчислення розміру його заборгованості за аліментами або до суду для проведення обчислення такої заборгованості судом в порядку ч. 3 ст. 195 СК України.

Стосовно вимог про скасування розрахунку заборгованості суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема, виконавець зобов'язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно із ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобовязаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Зі змісту вимог скарги та зі змісту наданих в судовому засіданні боржником і стягувачем пояснень вбачається, що боржник не погоджується з визначеним державним виконавцем розрахунком заборгованості по аліментам, тобто фактично між сторонами виконавчого провадження (стягувачем і боржником) виник спір щодо розміру заборгованості за аліментами. Такий спір підлягає вирішенню в порядку ч. 3 ст. 195 СК України шляхом заявлення заінтересованою особою вимог про обчислення за певний період розміру заборгованості судом. Скасування розрахунку державного виконавця в даному випадку є неналежним способом захисту прав заявника.

Також, заявник на запитання суду повідомив, що він не звертався до головного державного виконавця Білокуракинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Луганській області, на виконанні у якого знаходиться виконавчий документ, із заявою про проведення нового обчислення розміру його заборгованості, хоча на думку суду заявник має право здійснити відповідне звернення до державного виконавця Білокуракинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Луганській області.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 про скасування розрахунку заборгованості 39140269/7, який здійснено державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4.

Підстав для зобовязання державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», провести розрахунок заборгованості з дотриманням вимог ч. 3 ст. 195 СК України, ч. 1 ст. 199 СК України, в причинному звязку з Інструкцією з організації примусового виконання рішень, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5 суд не вбачає, оскільки по-перше дана вимога є повністю не конкретизованою, тобто з її змісту неможливо зрозуміти які саме дії заявник просить провести у відповідності із законом, а по-друге державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 станом на час розгляду цієї скарги вже не здійснює заходи примусового виконання рішення за виконавчим документом № 1227/9555/2012, виданим Сєвєродонецьким міським судом 21.02.2013 року, у звязку із чим він не може здійснювати виконавчі дії за цим виконавчим документом.

З аналогічних підстав суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог про зобовязання державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 надати копію картки реквізитів стягувача та документи за виконавчим провадженням. Крім того, в судовому засіданні заявник визнав, що станом на теперішній час йому відомі реквізити стягувача і у нього немає потреби отримувати будь-які документи за виконавчим провадженням.

Вимоги про допит сятгувача, на думку суду, взагалі не спрямовані на відновлення будь-яких прав заявника, що могли бути порушені державним виконавцем, а отже у задоволенні цих вимог також належить відмовити.

Підводячи підсумок суд зазначає, що в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4 належить відмовити у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 452 ЦПК України, суд не вбачає у цій справі документально підтверджених судових витрат, які підлягають розподілу.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 261, 353-354, 450-452 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_4.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Луганської області через Сєвєродонецький міський суд протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя Д.Б. Баронін