У Х В А Л А

Іменем України

02 травня 2018 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г., перевіривши на відповідність ст.151 Цивільного процесуального кодексу України заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за невиконане зобов'язання, про відшкодування завданої моральної і матеріальної шкоди та упущеної вигоди, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває вказана цивільна справа.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.04.2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за невиконане зобов'язання, про відшкодування завданої моральної і матеріальної шкоди та упущеної вигоди прийнято до провадження Деснянського районного суду м. Києва у складі головуючого судді Таран Н.Г.

Визначено справу розглядати як малозначну за правилами спрощеного провадження з викликом сторін в судове засідання.

26.04.2018 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру відповідача в межах суми судового позову, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Також позивач у вказаній заяві просить суд до набрання чинності рішення у судовій справі за № 754/16119/16-ц заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо квартири відповідача в межах суми судового позову, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Однак, дослідивши форму та зміст заяви про забезпечення позову, вбачається, що вона не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, зважаючи на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч. 5 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду заяви про забезпечення доказів або позову справляється судовий збір у сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 352,40 грн.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, заявником не сплачено судовий збір.

Так, позивач звертаючись до Деснянського районного суду м. Києва з позовними вимогами також не надавав доказів про сплату судового збору, оскільки позивач вважає себе звільненим від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про судовий збір» як учасник бойових дій.

Пункт 13 частини першої статті 5 Закону «Про судовий збір» передбачає, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав.

Здійснивши системний аналіз зазначеного Закону, суд дійшов висновку, що на підставі цього пункту звільняються від сплати судового збору учасники бойових дій у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав, саме як учасників бойових дій. Тлумачення цього пункту у широкому значенні як порушення будь-яких прав учасників бойових дій суперечить принципам цивільного процесуального законодавства, адже відповідно до статті 4 ЦПК усі особи, які вважають, що їхні права порушені, можуть звернутися до суду за їх захистом.

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову позивачу належить сплатити судовий збір, у розмірі визначеному чинним законодавством.

Так, зокрема, пунктом 6 вказаної статті встановлено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Разом з тим, зі змісту заяви вбачається, що в ній не міститься пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення.

За приписами ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи те, що подана позивачем ОСОБА_1 заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, то така заява за правилами ч. 9 ст. 153 ЦПК України підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 153, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за невиконане зобов'язання, про відшкодування завданої моральної і матеріальної шкоди та упущеної вигоди - повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н.Г. Таран