Ухвала

Іменем України

03 травня 2018 року

місто Київ

справа № 668/14804/15-ц

провадження № 61-16734св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Херсонська міська рада, Виконавчий комітет Херсонської міської ради, Комунальне підприємство «Херсонський комунальний транспортний сервіс»,

розглянув у порядку письмового провадження заяву Херсонської міської ради про відмову від касаційної скарги на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Хайдарової І. О. від 31 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва у складі колегії суддів: Майданіка В. В., Кутурланової О. В., Орловської Н. В. від 03 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у подальшому уточненим, до Херсонської міської ради, Виконавчого комітету Херсонської міської ради та Комунального підприємства «Херсонський комунальний транспортний сервіс» про стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду, просив стягнути з Херсонської міської ради на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 27 вересня 2005 року за період з 27 вересня 2005 року до 17 вересня 2015 року у розмірі 600 200 ,47 грн, а також витрати з оплати вартості експертного економічного дослідження у розмірі 3 000, 00 грн.

Позивач на обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 27 вересня 2005 року, залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 січня 2008 року, та додатковим рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 30 вересня 2015 року його поновлено на роботі, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, допущено негайне виконання. Зазначене судове рішення протягом тривалого часу не виконувалося, що змусило позивача звернутися до Європейського суду з прав людини за захистом порушених прав. Рішенням Європейського суду з прав людини від 13 лютого 2014 року у справі «Васильєв та інші проти України» постановлено, що держава-відповідач має забезпечити протягом трьох місяців виконання рішення національного суду, ухваленого на користь ОСОБА_4 Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 27 вересня 2005 року виконано на підставі розпорядження голови Херсонської міської ради від 17 вересня 2015 року №646-к, яким з 18 вересня 2015 року позивач поновлений на роботі.

Заявник як на правові підстави позову посилався на статті 235-236 КЗпП України.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 31 липня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Судом стягнуто з Херсонської міської ради на користь позивача середній заробіток за час затримки виконання рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 27 вересня 2005 року за період з 27 вересня 2005 року до 17 вересня 2015 року у розмірі 600 200 ,47 грн, а також судові витрати з оплати вартості експертного економічного дослідження у розмірі 1 000, 00 грн. У задоволенні позовних вимог до Виконавчого комітету Херсонської міської ради, Комунального підприємства «Херсонський комунальний транспортний сервіс» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 03 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Херсонська міська рада просила скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 31 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 03 жовтня 2017 року, постановити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтовувалась тим, що розпорядженням голови Херсонської міської ради від 10 квітня 2009 року №362-к «Про поновлення на роботі» ОСОБА_4 з 25 серпня 2004 року поновлено на посаді директора Комунального підприємства «Херсонський комунальний транспортний сервіс», втім це розпорядження скасовано в судовому порядку, а тому судом першої інстанції помилково, без з'ясування обставин справи, стягнуто з Херсонської міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу на користь позивача. Комунальне підприємство «Херсонський комунальний транспортний сервіс» створене Херсонською міською радою, підзвітне та підконтрольне їй, проте заробітна плата нараховується керівнику підприємства за рахунок коштів цього підприємства, а не Херсонської міської ради чи Виконавчого комітету Херсонської міської ради. Суд першої інстанції розглянув позов в частині вимог, зокрема щодо стягнення середнього заробітку за період з 01 жовтня 2005 року до 11 грудня 2013 року, яка вже розглянута іншим судом в самостійному провадженні, а тому провадження в частині зазначених позовних вимог підлягало закриттю з продовженням розгляду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у період з 12 грудня 2013 року до 17 вересня 2015 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 жовтня 2017 року відкрито провадження у цій цивільній справі.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України), касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Зазначену цивільну справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду 12 квітня 2018 року.

Херсонська міська рада 28 березня 2013 року звернулася із заявою про відмову від касаційної скарги, обґрунтовуючи її тим, що органом місцевого самоврядування ухвалено рішення від 23 лютого 2018 року № 1277 «Про відкликання касаційної скарги».

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини четвертої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.

За правилом частини п'ятої статті 398 ЦПК України у разі закриття касаційного провадження у зв'язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, яка відмовилася від скарги, не допускається.

Зважаючи на те, що заява про відмову від касаційної скарги подана до закінчення касаційного провадження, заявнику наслідки, передбачені частиною п'ятою статті 398 ЦПК України, відомі та зрозумілі, вона підлягає задоволенню, а касаційне провадження - закриттю.

Керуючись статтею 398, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову Херсонської міської ради від касаційної скарги.

Касаційне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Херсонської міської ради, Виконавчого комітету Херсонської міської ради та Комунального підприємства «Херсонський комунальний транспортний сервіс» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зумовленого невиконанням рішення суду, за касаційною скаргою Херсонської міської ради на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 31 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 03 жовтня 2017 року закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик