Справа № 645/5742/17
Провадження № 2-о/645/20/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2018 року м.Харків
Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - судді Бондарєвої І.В., при секретарі - Проневич Д.О., за участі заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне Управління ДМС у Харківській області (представник не з`явився),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа: Головне Управління ДМС у Харківській області,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України в період з 1957 р. по 1961 р. його баби ОСОБА_3 , діда ОСОБА_4 та батька, ОСОБА_5 . В обґрунтування заяви зазначено, що заявник є громадянином Республіки Білорусь та має намір стати громадянином України. Для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, серед іншого, йому необхідно надати документ, що підтверджує факт проживання своїх родичів в м.Харкові до 24.08.1991 р., проте такі відомості в адресно-довідковому відділі не збереглися.
Зазначив, що його баба ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Вітебськ (Республіка Білорусь), з 1939 р. по 1944 р. навчалась в Київському медичному інституті. В воєнні роки бабуся змінила ім`я та по батькові з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », а після одруження змінила прізвище на « ОСОБА_9 ». В подальшому бабуся ОСОБА_3 з 1957 р. по 1961 р. працювала в 13-й районній лікарні м.Харкова.
Дід заявника, ОСОБА_4 , 1914 року народження, був військовослужбовцем, проживав з дружиною і сином (бабусею та батьком заявника) за адресою: АДРЕСА_1 , та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Батько заявника, ОСОБА_5 , у віці 10 років, а саме 09.06.1958 р., знаходився на амбулаторному лікуванні в Інституті ортопедії та травматології ім.проф.Сітенко (м.Харків).
В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав та пояснив, що після смерті діда у 1961 р. його бабуся з батьком, тоді ще дитиною, переїхала на проживання до Білорусії, де згодом отримали громадянство. В 1998 р. вони разом із заявником переїхали на проживання до Німеччини. В 2012 р. бабуся померла, заявник одружився з громадянкою України та переїхав жити до дружини в м.Харків. Його батько ОСОБА_5 наразі проживає в Німеччині.
До адміністрації поліклініки №13, де працювала бабуся, до військового комісара Ленінського району м.Харкова, де був на обліку дідусь, до адміністрації загальноосвітньої школи, в якій навчався батько до 1961 р. заявник звертався усно та отримав усні відповіді, що документи його рідних не збереглись.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причини неявки суду не повідомили, його неявка не перешкоджає розгляду справи.
В судовому засіданні встановлено, що 30.01.2018 р. адвокат Єрьоменко А.В., діючи в інтересах громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 , звернувся до Головного Управління ДМС у Харківській області із запитом про те, які документи необхідно надати для отримання громадянства України та про наявність інформації щодо реєстрації ОСОБА_3 з 1956 р. по 1961 р. за адресою: АДРЕСА_1 .
На вказаний запит заявника було повідомлено, що громадяни Республіки Білорусь, які постійно проживають в Україні, можуть набути громадянство України, зокрема, за територіальним походженням. Однією з підстав для набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство України» є постійне проживання особи або визначених цією статтею Закону кровноспоріднених родичів на території України до 24.08.1991 р. Вказаний факт має бути доведений документально. Документом, який має доводити факт постійного проживання на території України до зазначеної дати, як правило, виступає картка прописки форми 16 та по квартирна картка форми 17 або загальні по господарські книги сільських/селищних рад. Наразі видача та зберігання таких карток чинним законодавством не регламентована. У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 р. на території України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду (а.с.38-39).
Батьком заявника громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 є ОСОБА_5 , 1948 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом РАГС Жовтневого райвиконкому м.Вітебськ від 29.06.1980 р., актовий запис №1099 (а.с.7).
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 , його батьками та відповідно, дідом та бабою заявника, є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ( а.с. 18).
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.14).
Також заявником в обґрунтування своєї заяви надані:
- диплом серії НОМЕР_3 , відповідно до якого ОСОБА_6 у 1939 р. вступила та у 1944 р. закінчила повний курс лікувального факультету Київського медичного інституту за спеціальністю «Лікувальна справа» (а.с.19);
-копія свідоцтва про зміну прізвища, ім`я, по батькові серії НОМЕР_4 , відповідно до якого ОСОБА_3 змінила по батькові на « ОСОБА_10 » (а.с.16)
-копія обкладинки трудової книжки на ім*я ОСОБА_3 , заведеної 30.01.1954 р. (а.с.20);
-копія виробничої характеристики від 11.12.1961 р. на завідуючу терапевтичним відділенням 13-ї поліклініки Островської А.З., де зазначено, що остання працювала в 13-й лікарні з 1957 по 1961 р.р. (а.с.13);
-копія заяви ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я Ленінського районного військового комісара, як дружини померлого ОСОБА_4 , про призначення пенсії (а.с.11).
Згідно пояснень заявника, оригінал останньої заяви дотепер зберігається у нього, тобто вказана заява не була подана до військкомату. Враховуючи наведене, суд вважає вказану заяву чернеткою, тому не може розцінюватись судом як допустимий доказ, отриманий безпосередньо від органу, якому був адресований.
Також заявником не було надано доказів належності диплому про закінчення Київського медичного інституту його бабі ОСОБА_3 , а саме документу, що посвідчує зміну прізвища « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_9 », зміну імені « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 », та не заявлено вимог про встановлення факту родинних відносин з померлою ОСОБА_3 у разі неможливості довести факт зміни нею свого імені та прізвища.
Відсутність у виробничій характеристиці та у трудовій книжці даних про місто, в якому знаходилась 13-а поліклініка чи 13-а лікарня, в якій працювала ОСОБА_3 , також унеможливлює зробити висновок про її проживання саме в м.Харкові.
Надана заявником довідка Українського інституту ортопедії та травматології ім.проф.Сітенко про те, що 09.06.1958 р. ОСОБА_5 , 13 років, знаходився на амбулаторному прийому та отримав лікування з приводу наявного захворювання не може слугувати належним доказом, відповідно до ст.77 ЦПК України, оскільки не містить інформацію щодо предмету доказування а саме місця проживання неповнолітнього ОСОБА_5 , адже
лікування в даному лікувальному закладі отримує кожна особа, незалежно від її місця проживання.
Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом
Суд зазначає, що заявник не позбавлений можливості звернутись до вказаного лікувального закладу; до військового комісаріату, де перебував на обліку його дід-військовослужбовець, чи іншого уповноваженого органу, який здійснював виплату пенсії ОСОБА_3 як дружині померлого військовослужбовця; до навчального закладу, в якому отримував освіту його неповнолітній на той час батько ОСОБА_5 , - із запитом про надання інформації щодо місця проживання його рідних в період 1957-1961 р.р., вказане в їх особистих справах.
Крім того ,заявник не надав суду даних про своє звернення з приводу отримання громадянства України та про відмову йому у наданні громадянства саме у зв`язку з відсутністю даних про проживання рідних на території України до 24.08.1991 р.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст.12, 81, 259, 263-265, 315, 317, 319 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересована особа: Головне Управління ДМС у Харківській області, - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складене 11.04.2018 р.

Суддя -