АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/5859/17 Номер провадження 22-ц/786/293/18Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Гальонкіна С.А., Абрамова П.С., при секретарі: Діхтяр Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» - Волкова Олександра Юрійовича на рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про визнання права та включення до переліку вкладників, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк Михайлівський» про визнання права та включення до переліку вкладників. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23 жовтня 2015 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) №980-024-000001512. Вказувала, що 15 квітня 2016 року ОСОБА_3 з ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» було укладено договір, за умовами якого позивачем надавалися кошти в тимчасове користування позичальнику - ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр», а позичальник зобов'язаний повернути позивачеві отримані кошти на рахунок, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», та сплатити відповідні проценти. Також позивач зазначила, що на виконання умов цього договору на її поточний рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський» Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитно-інвестиційний центр» було перераховано грошові кошти в розмірі 167179 грн. 25 коп., але відповідачем не визнається її право на отримання гарантованих законом виплат відшкодування за вкладом в розмірі 167179 грн. 25 коп.

В поданій до суду позовній заяві позивач просила суд визнати її право на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком на суму 167179 грн. 25 коп. та зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення її до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду за рахунком НОМЕР_1 на суму 167179 грн. 25 коп.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2017 року позов ОСОБА_3 - задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право на отримання відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком НОМЕР_1, відкритим у Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський», на суму 167179 грн. 25 коп.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунком НОМЕР_1 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

З даним рішенням суду не погодився представник публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» - Волкова Олександра Юрійовича, та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохав рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема апелянтом вказано на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та інших нормативних актів, які регулюють банківську діяльність.

Позивач по справі ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому підтримуючи рішення суду першої інстанції, прохала апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2017 року залишити без змін.

Судове засідання проводилося за участі позивача та її представника, за відсутності інших осіб, які будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не зявилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України,суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що на підставі рішення НБУ від 23.05.2016 року №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 23.05.2016 року №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації. 13.06.2016 року виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення №991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» вказана процедура продовжена до 22 липня 2016 року..

Рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 липня 2016 року №1213 «Про початок процедури ліквідації «ПАТ «Банк Михайлівський», призначено уповноважену особу Фонду, якими розпочато процедуру ліквідації відповідача та призначено уповноважену особу. (а.с.84). Рішенням виконавчої дирекції Фонду №1702 від 01 вересня 2016 року змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» та призначено Волкова О.Ю.

23 жовтня 2015 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» за №980-024-000001512, відповідно до якого відповідачем на ім'я позивачки було відкрито поточний рахунок НОМЕР_1 для зберігання грошей та взято зобов'язання щодо його обслуговування.

15 квітня 2016 року між позивачем ОСОБА_3 та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» укладено договір № 980-024-000222637, за умовами якого ОСОБА_3 надає ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, що передбачені договором, а ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» зобов'язується повернути кошти ОСОБА_3 та виплатити проценти.

Згідно з п. 1.2. зазначеного договору сумою грошових коштів за договором є кошти в розмірі 163458 грн. 48 коп., які передаються на строк не більше 121 дня по 14 серпня 2016 року зі сплатою процентів в розмірі 32,92 % річних. Окрім того, згідно з п. 1.2. зазначеного вище договору від 15 квітня 2016 року, його сторони передбачили, що сплата коштів позивачу здійснюється шляхом зарахування на рахунок, відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський» НОМЕР_1.

Як встановлено дослідженими в справі доказами, позивачем ОСОБА_3 на виконання умов зазначеного договору від 15 квітня 2016 року на рахунок ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» були внесені грошові кошти в розмірі 163458 грн. 48 коп. (а.с.19).

На виконання умов договору товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитно-інвестиційний центр» на рахунок позивача ОСОБА_3, відкритий в ПАТ «Банк «Михайлівський» за НОМЕР_1, здійснено перекази коштів 19 травня 2016 року в сумі 166701 грн. 13 коп., 478 грн. 12 коп. (всього 167179 грн. 25 коп.).

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_3 від ПАТ «Банк «Михайлівський» отримала повідомлення від 31 серпня 2016 року про те, що вона не включена до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів у зв'язку з отриманням повідомлення Уповноваженої особи про нікчемність транзакції про переказ коштів, що здійснений ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на її рахунок з призначенням платежу повернення коштів згідно з договором та оплата процентів (а.с.14).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що за позивачем ОСОБА_3 необхідно визнати право у спосіб, передбачений «Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на суму 167179 грн. 25 коп., а також зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Михайлівський» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунком НОМЕР_1 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки доводи відповідача про нікчемність транзакції про переказ коштів, що здійснений ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» та відповідно відсутність підстав для виплати позивачці відшкодування є необгрунтованими та такими, що не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Цивільним кодексом України та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Пунктами 1.24, 1.30 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачу йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Як встановлено дослідженими в справі доказами, позивачем ОСОБА_3 на виконання умов зазначеного договору від 15 квітня 2016 року на рахунок ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» були внесені грошові кошти в розмірі 163458 грн. 48 коп. (а.с.19).

На виконання умов договору товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитно-інвестиційний центр» на рахунок позивача ОСОБА_3, відкритий в ПАТ «Банк «Михайлівський» за НОМЕР_1, здійснено перекази коштів 19 травня 2016 року в сумі 166701 грн. 13 коп., 478 грн. 12 коп. (всього 167179 грн. 25 коп.).

Факт перерахування зазначених сум грошових коштів на рахунок позивача в ПАТ «Банк «Михайлівський» підтверджено випискою по рахунку (а.с. 46), та визнається відповідачем в повідомленнях, направлених позивачу (а.с. 14).

Таким чином, товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитно-інвестиційний центр» 19 травня 2016 року відповідним платіжним документом зі свого розрахункового рахунку, який відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», ініціювало переказ коштів на повернення позик та сплату процентів позивачу на підставі відповідних договорів, укладених між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Частинами 2, 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.

Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Згідно ч. 3 ст. 38 вищевказаного Закону правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства. Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Таким чином, перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом відносно правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.

Разом з тим, договір № 980-024-000222637 від 15.04.2016 року був укладений між ОСОБА_3 (як позикодавцем) та ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» (як позичальником) і відповідні транзакції були вчинені 19 травня 2016 року саме на умовах цього договору.

ПАТ «Банк Михайлівський», виконуючи розрахунковий документ ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на кошти, які переказувались, а тому ПАТ «Банк Михайлівський» не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов'язань за договорами банківського рахунку перед клієнтом, в даному випадку перед ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр», забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто позивача.

Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року, згідно п. 1.4 гл. 1 якої розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Таким чином, договір, який був укладений між позивачем та ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» за своєю природою та змістом не є розрахунковим документом.

Договір про обслуговування банком банківського рахунку передбачає право банка відмовити у проведенні розрахункових та касових операцій при наявності фактів, що свідчать про порушення клієнтом норм чинного законодавства України, умов цього договору та банківських правил оформлення розрахункових, касових документів, заяв, доручень і строків їх подання до банку.

ПАТ «Банк Михайлівський» при проведенні розрахункових операцій зазначених фактів не було встановлено, а отже операції по перерахунку коштів є правомірними та відповідали діючому законодавству України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» були відсутні підстави для визнання нікчемними транзакцій (операцій) щодо списання коштів з відкритого в банку розрахункового рахунку ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» на рахунок позивача, відкритий в цьому банку.

Стосовно доводів апелянта на встановлені постановою Правління Національного банку України від 22 грудня 2015 року за № 917/БТ обмеження для ПАТ «Банк Михайлівський» (зокрема, не допускати проведення будь-яких операцій за договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом), колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 7.14 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу (затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17 серпня 2012 року за №346 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 вересня 2012 року за №1590/21902, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) банк з дня отримання рішення Національного банку про зупинення/обмеження або припинення окремого виду здійснюваних банком операцій:

а) протягом трьох робочих днів письмово повідомляє клієнтів, з якими укладені договори про здійснення операцій, які:

- обмежені або зупинені згідно з цим рішенням, - про надання послуг з установленими Національним банком обмеженнями;

- припинені згідно з цим рішенням, - про необхідність розірвання таких договорів та закриття клієнтами відповідних рахунків;

б) у порядку, строки та в обсягах, які встановлені Національним банком, надає Національному банку інформацію щодо стану виконання цього рішення.

Однак, ПАТ «Банк Михайлівський» не вчинив дій, спрямованих, на думку відповідача, на недопущення збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом.

Згідно п.7.17 вищевказаного Положення, якщо банк не забезпечив виконання рішення Національного банку щодо обмеження, зупинення чи припинення окремих видів здійснюваних банком операцій, здійснення яких рішенням Національного банку зупинено, обмежено чи припинено, або не виправив виявлені в його діяльності порушення, не припинив здійснення ризикової діяльності в установлений строк чи в діяльності банку установлено новий факт здійснення ризикової діяльності відповідно до пункту 3.3 глави 3 розділу I цього Положення в установлений строк, або недотримав умов обмеження/зупинення, може прийняти рішення про: - продовження строку дії заходу впливу у вигляді обмеження або зупинення операцій; - застосування до банку інших заходів впливу.

Таким чином, негативні наслідки при невиконанні банком рішень НБУ щодо обмеження чи припинення операцій настають саме для такого банку, а не для його клієнтів, тому позивач не може нести відповідальність за дії працівників фінансової установи.

Саме по собі отримання ПАТ «Банк Михайлівський» коштів на рахунок згідно укладеного позивачем договору не призводить до автоматичного визнання такого нікчемним, оскільки це не суперечило чинному законодавству.

Таким чином, посилання апелянта на постанову Правління Національного банку України від 22 грудня 2015 року за № 917/БТ, є безпідставними.

Доводи апелянта, про те, що Договори відступлення прав вимоги № 1805 від 18.05.2016 року та №1 від 19.05.2016 року були укладені з порушенням норм чинного законодавства України, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур Банку, а тому вказані правочини, в тому числі і правочини з перерахування (повернення позики) коштів Позивачу, є нікчемними у відповідності до положень п.п.2, 8, 9 частини 3 статті 38Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є необгрунтованими. Оскільки, зазначені договори ніяк не стосуються договорів банківських рахунків, за якими банк зобов'язаний зараховувати кошти, які надійшли вкладнику. Крім того, правовідносини позивача з третіми особами не мають відношення до нікчемних правочинів банку з цими особами.

У відповідності до ч. 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» від 15 листопада 2016 року №1736-VIIIрозділ X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» доповнено пунктом 15 такого змісту: « 15. До вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг» віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Таким чином, надані позивачем кошти для ТОВ «Кредитно-Інвестиційний центр» через повіреного - ПАТ «Банк Михайлівський», були вкладом, котрий був повернутий на її поточний рахунок із відсотками згідно укладеного договору.

Отже, рахунок позивача мав би бути включеним до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Згідно п. 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14, уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, зокрема, такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення.

Також, даним пунктом передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунок вкладника, який раніше не був включений до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду відповідне доповнення до переліку.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» - Волкова Олександра Юрійовича - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 24 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 22 лютого 2018 року.

Головуючий суддя : /підпис/ Г.Л. Карпушин

Судді: /підпис/ С.А. Гальонкін /підпис/ П.С. Абрамов

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин

З оригіналом згідно: