Справа № 766/6148/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Найдишак В.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

11.04.2017 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частку магазину промислових товарів, складських приміщень, ларька, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

В ході судового розгляду справи позивач уточнила заявлені позовні вимоги та просить суд:

- у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку магазину промислових товарів, розташованого за адресою: АДРЕСА_1;

- припинити право власності ОСОБА_4 на 1/2 частку магазину промислових товарів, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, із виплатою йому грошової компенсації у розмірі 600000,00 грн.;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на магазин промислових товарів, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 02.09.1995 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Під час шлюбу сторони за спільні кошти побудували магазин промислових товарів, який позивач має намір поділити. Поділити майно шляхом укладення договору сторонам не вдалося. У зв'язку з тим, що сторони не дійшли згоди щодо розподілу спільного майна позивач звернулась до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Зазначила, що в якості грошової компенсації сплатила відповідачу 600000,00 грн. за 1/2 частку магазину промислових товарів за його згодою.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Просила мирову угоду, надану сторонами раніше не затверджувати та не розглядати, про що надала відповідну заяву.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги з урахуванням уточнень визнав, проти їх задоволення не заперечував. Також не заперечував проти розгляду справи в загальному позовному провадженні без затвердження складеної мирової угоди, про що надав відповідну письмову заяву.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.09.1995 року, відповідно до актового запису про шлюб №656, складеного Херсонським міським відділом реєстрації актів громадянського стану.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.12.2011 року власником магазину промислових товарів за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_4.

Відповідач не спростовував ту обставину, що вказаний магазин промислових товарів було придбано в період шлюбу з позивачем за спільні кошти, та він є спільним майном подружжя.

Позивачем до суду надано заяву про затвердження мирової угоди між сторонами від 05.09.2017 року. Враховуючи, що відповідач визнав позов повністю, суд погоджується з тим, що відсутня необхідність затверджувати раніше подану сторонами мирову угоду.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя".

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що магазин промислових товарів набутий сторонами за час шлюбу - він є об'єктом спільної сумісної власності подружжя сторін.

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку майна, зробленого ПП "Вікторія-Експерт" станом на 24.04.2017 року ринкова вартість магазину промислових товарів складає 466143,00 гривень.

Судом встановлено, що позивачем сплачено відповідачу за його згодою 600000,00 грн. в якості грошової компенсації за 1/2 частку магазину промислових товарів, що підтверджується письмовою заявою його представника від 04.10.2018 року.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, шляхом припинення права власності Відповідача на 1/2 частку магазину промислових товарів, визнання за позивачем права власності на магазин промислових товарів, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.60, 69, 70, 71 СК України, ст.ст.372 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку поділу спільного майна подружжя право особистої приватної власності на 1/2 частку магазину промислових товарів, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Припинити право власності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на 1/2 частку магазину промислових товарів, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку із виплатою йому грошової компенсації.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право особистої приватної власності на 1/2 частку магазину промислових товарів, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з виплатою ОСОБА_4 грошової компенсації за належну йому частку в праві власності на зазначене майно.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І.Майдан

Повний текст рішення суду виготовлений 12.10.2018 року.

Суддя: С.І.Майдан