Справа № 297/1540/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2018 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого Гецко Ю. Ю.,

з участю секретаря судового засідання Михайліченко І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, укладеного 24 грудня 2011 року у виконкомі Батрадівської сільської ради Берегівського району за актовим записом № 14, та стягнення аліментів на утримання дітей: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1500 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно і до досягнення ними повноліття.

Позов мотивовано тим, що через різні характери та погляди на життя сторони не в змозі проживати разом. На протязі року вони взагалі проживали окремо через те, що відповідачка постійно невідомо де пропадала і місяцями не приділяла уваги позивачу та дітям.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не зявилася, бкла належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, але причини неявки у судове засідання не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, сторони зареєстрували шлюб 24 грудня 2011 року у виконкомі Батрадівської сільської ради Берегівського району за актовим записом № 14, що стверджується свідоцтвом про шлюб.

Сторони мають від шлюбу двох дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтв про народження.

Судом встановлено, що з часу укладення шлюбу, спільне життя між сторонами не склалося і вже тривалий час подружжя проживає окремо та не підтримує сімейних відносин. Подальше спільне життя для них є неможливим та суперечить їх інтересам сторін та інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Так, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, те, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, те що відповідач є працездатним, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька дитини, а також враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, встановлений ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік», суд вважає за необхідне стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1500 гривень щомісяця до досягнення ними повноліття.

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз'яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Разом з тим, приймаючи до уваги, що позивач при предявленні позову була звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Крім того, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає стягнути з відповідача в користь позивача 704,8 гривень судового збору за вимогу про розірвання шлюбу, що був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 24, 80, 84, ч. 3 ст. 105, 112, 180-182, 184 СК України, ст. ст. 81, 141, 263-265, 354, 355, 430 ЦПК України,

рішив:

Позов задоволити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрованому 24 грудня 2011 року у виконкомі Батрадівської сільської ради Берегівського району за актовим записом № 14- розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, аліменти на доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн., але не менше 50 відсотків встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення ними повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок та 2200 гривень витрат за надання правової допомоги.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4 в користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Відповідно до вимог статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя ОСОБА_5.