Провадження №22-ц/772/392/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Цимбалюк Л. П.
Доповідач :Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 рокуСправа № 150/460/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Берегового О.Ю.,

суддів Матківської М.В., Сопруна В.В.,

за участі секретаря судового засідання Агеєвій Г.В.,

розглянувши апеляційну скаргу директора Бабчинецької СЗШ I-III ступенів Чернівецького району Вінницької області Шпортко Наталії Семенівни на рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року ухваленого в залі судових засідань місцевого суду під головуванням судді Чернівецького районного суду Вінницької області Цимбалюк Л.П., у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Бабчинецької СЗШ I-III Чернівецького району Вінницької області про визнання звільнення незаконним та поновлення на посаді ,

встановив:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Бабчинецької СЗШ I-III Чернівецького району Вінницької області про визнання звільнення незаконним та поновлення на посаді, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 09 квітня 2012 року її прийнято на посаду прибиральниці службових приміщень Бабчинецької СЗШ І-ІІІ ступенів Чернівецького району Вінницької області, про що здійснено запис у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 15 січня 1992 року.

Наказом №48 від 14 липня 2017 року її звільнено із займаної посади відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням штату працівників та неможливістю переведення за її згодою на іншу роботу.

Вважаючи, що цей наказ прийнятий з порушенням норм трудового права, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила скасувати наказ №48 від 14 липня 2017 року про її звільнення, поновити її на посаді прибиральниці службових приміщень Бабчинецької СЗОШ І-ІІІ ступенів Чернівецького району Вінницької області, стягнути із Бабчинецької СЗОШ І-ІІІ ступенів на її користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу по день поновлення на роботі, а також моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_4 та скасувати наказ №48 від 14.07.2017 року про звільнення ОСОБА_4.

Поновлено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на посаді прибиральниці службових приміщень Бабчинецької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Чернівецького району Вінницької області.

Стягнуто із Бабчинецької СЗОШ І-ІІІ ступенів Чернівецького району Вінницької області (вул. Незалежності, 36 с. Бабчинці Чернівецького району Вінницької області, 24132) на користь ОСОБА_4 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу по день поновлення на роботі.

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення із Бабчинецької СЗОШ І-ІІІ ступенів Чернівецького району Вінницької області на користь ОСОБА_4 моральної шкоди відмовлено.

Судові витрати віднесено на рахунок держави.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що звільнення позивачки відбулося з грубим порушенням трудового законодавства, зокрема при визначенні переважного права у працівника на залишення на роботі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду директор Бабчинецької СЗШ I-III ступенів Чернівецького району Вінницької області Шпортко Наталія Семенівна подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Бабчинецькою СЗШ I-III ступенів Чернівецького району Вінницької області при звільненні ОСОБА_4 було дотримано норми трудового законодавства.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно п.8 ч.1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Апеляційна скарга директора Бабчинецької СЗШ I-III ступенів Чернівецького району Вінницької області Шпортко Наталії Семенівни на підставі ч.2 ст.369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

09 лютого 2018 року на адресу Апеляційного суду Вінницької області надійшов відзив ОСОБА_4 на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на те, що місцевий суд дійшов вірного висновку про порушення відповідачем порядку її звільнення, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року, дійшла до висновку, що апеляційна підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 квітня 2012 року ОСОБА_4 прийнято на посаду прибиральниці службових приміщень Бабчинецької СЗШ І-ІІІ ступенів Чернівецького району Вінницької області, про що свідчить запис №21 у її трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 15 січня 1992 року (а.с. 5-7).

Згідно наказу №48 від 14 липня 2017 року позивача звільнено із займаної посади відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням штату працівників та неможливістю переведення за її згодою на іншу роботу. Підставою звільнення значиться рішення 4 позачергової сесії 8 скликання Бабчинецької сільської ради від 31 березня 2017 року (а.с. 9).

Рішенням 4 позачергової сесії 8 скликання Бабчинецької сільської ради від 31 березня 2017 року, затверджено штатні розписи працівників закладів освіти згідно з внесеними змінами у відповідності із Типовими нормативами загальноосвітніх навчальних закладів, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України №1205 від 06 грудня 2010 року, додаток №5, документи з нарахування заробітної плати, інших бухгалтерських документів для організації матеріально - технічного та фінансового забезпечення, оплати праці педагогічних та технічних працівників Бабчинецької СЗШ І-ІІ ступенів, що здійснюють діяльність з надання освітніх послуг дітям шкільного віку з населених пунктів Бабчинецької сільської ради (а.с. 37).

Як свідчить додаток №5, затвердженого рішенням 4 позачергової сесії 8 скликання Бабчинецької сільської ради від 31 березня 2017 року, у штатному розписі обслуговуючого персоналу Бабчинецької СЗШ І-ІІІ ступенів станом на 01 квітня 2017 року кількість штатних одиниць прибиральниць службових приміщень складає 4 з посадовим окладом 1600 гривень (а.с. 38).

Згідно наказу №22 від 03 квітня 2017 року «Про приведення у відповідність до штатного розпису чисельність та штат працівників», бухгалтеру (Яцько Г.В.) необхідно врахувати в роботі, що згідно додатку №5 «Штатний розпис обслуговуючого персоналу Бабчинецької СЗШ І-ІІ ступенів станом на 01 квітня 2017 року», затвердженого рішенням 4 позачергової сесії 8 скликання Бабчинецької сільської ради від 31 березня 2017 року «Про прийняття з спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селища Чернівецького району у комунальну власність Бабчинецької об'єднаної територіальної громади індивідуального визначеного майна (матеріальних цінностей), що перебуває на балансі відділу освіти» передбачено скорочення чисельності та штату, зокрема, 1 ставка прибиральниці службових приміщень (а.с. 37-38).

Відповідно до протоколу засідання комісії Бабчинецької СЗШ І-ІІІ ступенів Чернівецького району з вивчення переважного права на залишення на роботі працівників, посади яких підлягають скороченню від 10 травня 2017 року за №1, переважного права на залишення на роботі відповідно до чинного законодавства у ОСОБА_4 немає (а.с. 46-47).

ОСОБА_4 попереджено про майбутнє вивільнення із посади прибиральниці за пунктом 1 статті 40 КЗпП України 14 липня 2017 року, про що свідчить попередження дирекції Бабчинецької СЗШ І-ІІІ ступенів Чернівецького району від 12 травня 2017 року, №80 (а.с. 71).

Відповідно до протоколу засідання профспілкового комітету Бабчинецької СЗШ І-ІІІ ступенів від 06 червня 2017 року останнім ухвалено рішення, яким запропоновано дирекції Бабчинецької СЗШ І-ІІІ ступенів у разі виникнення вакансій пропонувати ОСОБА_4 інше місце роботи відповідно до її кваліфікації. У разі відсутності вакансій дав згоду на звільнення останньої за скороченням штату відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України (а.с. 78).

В поданій позовній заяві позивачка посилається на те, що її звільнення відбулося з грубим порушенням норм трудового права, зокрема , їй не було запропоновано іншої роботи, фактично скорочення штату не відбулося, при цьому було порушено її переважне право на залишення на роботі, як працівника, прийнятого раніше на аналогічну посаду.

Зазначені доводи містить і поданий нею відзив на апеляційну скаргу.

Однак, апеляційний суд не погоджується з такими доводами, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Доказами, які містяться у матеріалах справи, підтверджено та не спростовано позивачем, що в Бабчинецькій СЗШ І-ІІ ступенів Чернівецького району Вінницької області відбулись зміни в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення штату працівників.

Звільнення із зазначених підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою на іншу роботу.

Пленум Верховного Суду України в п. 21 своєї постанови від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з наступними змінами) роз'яснив судам, що, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Порядок вивільнення працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці та порядок врахування переважного права працівника на залишення на роботі встановлено ст. ст. 42, 49-2 КЗпП України.

Частиною 3 ст. 49-2 КЗпП України передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги ст. 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи - інша наявна робота.

З матеріалів справи вбачається, що директором Бабчинецької СЗШ І-ІІІ ступенів Чернівецького району видано наказ №35 від 12 травня 2017 року, відповідно до якого наказано підготувати попередження про наступне вивільнення працівника ОСОБА_4 (а.с. 48).

Відповідно до акту від 12 травня 2017 року ОСОБА_4 відмовилась підписати ознайомлення з зазначеним наказом (а.с. 49).

В матеріалах справи міститься копія попередження ОСОБА_4 від 12 травня 2017 року №80 про майбутнє звільнення, яке відповідно до акту вона також відмовилась підписати (а.с. 50, 71).

Поряд з цим, відповідачем дотримано вимоги ч.3 ст.49-2 КзПП України, зокрема вжито заходи для відшукання, за відсутності вакансій в Бабчинецькій СЗШ І-ІІІ ступенів, іншої роботи у решті навчальних закладах Бабчинецької об'єднаної територіальної громади (а.с. 46-47).

З метою працевлаштування ОСОБА_4 відповідач намагався перевести прибиральниць службових приміщень на 0,75 ставки, однак останні, шляхом подачі заяв, відмовились від даної пропозиції.

З огляду на вищезазначене колегія суддів вважає, що порядок вивільнення відповідачем не порушений, оскільки позивача повідомлено за 2 місяці про наступне вивільнення, при цьому відповідач виконав свій обов'язок щодо працевлаштування працівника, що підлягає вивільненню у відповідності до вимог ст. 49-2 КЗпП України та правомірно видав наказ про її звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Щодо доводів позивача, відносно її переважного права на залишення на роботі, як працівника, прийнятого раніше на аналогічну посаду, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Як зазначено вище, відповідно до протоколу засідання комісії Бабчинецької СЗШ І-ІІІ ступенів Чернівецького району з вивчення переважного права на залишення на роботі працівників, посади яких підлягають скороченню від 10 травня 2017 року за №1, переважного права на залишення на роботі відповідно до чинного законодавства у ОСОБА_4 немає (а.с. 46-47).

При визначенні працівника, який підлягає скороченню на виконання наказу №22 від 03 квітня 2017 року "Про приведення у відповідність до штатного розпису чисельність та штат працівників", зурахуванням характеризуючих даних, відповідачем вірно взято до уваги інформацію щодо відсутності у позивача утриманців, наявності у сім'ї ОСОБА_4 інших працівників з самостійним заробітком, а саме чоловіка, що свідчить про відсутність у неї, на відміну від решти працівників, переваг на залишення на роботі, визначених ст.42 КзПП України, що зокрема підтверджено зазначеним вище протоколом.

Вірність визначення ОСОБА_4, як кандидата на скорочення підтверджено також і листом Вінницької обласної організації профспілки праціників освіти і науки України (а.с. 79).

Таким чином, доводи позивача стосовно того, що відповідачем безпідставно не було враховано її переважного права на залишення на роботі, як працівника прийнятого раніше на аналогічну посаду, не заслуговують на увагу.

Разом з тим, доводи ОСОБА_4 відносно того, що в установі фактично скорочення штату не відбулося, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме наказом №22 від 03 квітня 2017 року про №22 "Про приведення у відповідність до штатного розпису чисельність та штат працівників" (а.с. 37).

Посилання на переведення ОСОБА_6 на посаду прибиральниці службових приміщень згідно наказу №20 від 24 березня 2017 року, виданого до прийняття рішення 4 позачергової сесії 8 скликання Бабчинецької сільської ради від 31 березня 2017 року, про зворотнє не свідчить та не є предметом розгляду у даній справі, а відтак до уваги не береться.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_4 з посади прибиральниці службових приміщень, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, здійснено відповідачем за наявності для цього законних підстав і з дотриманням встановленого порядку, в зв'язку із чим вимоги позивача щодо скасування наказу №48 від 14 липня 2017 року про її звільнення, поновлення на посаді прибиральниці службових приміщень Бабчинецької СЗОШ І-ІІІ ступенів Чернівецького району Вінницької областіє безпідставними і задоволенню не підлягають.

Решта вимог ОСОБА_4 щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, є похідними від вимоги щодо поновлення на роботі, а тому самостійного обґрунтування апеляційним судом мотивів залишення їх без задоволення не потребують.

На зазначене місцевий суд уваги не звернув та дійшов невірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

З урахуванням викладеного рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу директора Бабчинецької СЗШ I-III ступенів Чернівецького району Вінницької області Шпортко Наталії Семенівни задовольнити.

Рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року скасуватита ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 до Бабчинецької СЗШ I-III Чернівецького району Вінницької області про визнання звільнення незаконним та поновлення на посадівідмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02 березня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: