Постанова

Іменем України

14 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 583/301/16-ц

провадження № 61-1691 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

третя особа - ОСОБА_6,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області у складі судді Ільченко В. М. від 14 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області у складі колегії суддів: Семеній Л. І., Шевченка В. А., Бойка В. Б.

від 2 серпня 2016 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 30 жовтня 2008 року за біржевою угодою нею та ОСОБА_7, як подружжям, було придбано легковий автомобіль ЗАЗ DAEWOO Ланос, 2008 року випуску, який зареєструвано на неї. 17 травня 2009 року ОСОБА_2 надала довіреність, якою уповноважила ОСОБА_4 та ОСОБА_5 представляти її інтереси з питань експлуатації та розпоряджання зазначеним транспортним засобом. В липні 2015 року з позовної заяви ОСОБА_7 їй стало відомо, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відчужили автомобіль ОСОБА_8 за 37 156 грн 07 коп., однак її, як власника майна, про це не повідомили та коштів від продажу автомобіля не передали. При розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за

1/2 частину автомобіля, придбаного у шлюбі, висновком судово-товарознавчої експертизи № 112 від 20 жовтня 2015 року визначена ринкова вартість автомобіля у розмірі 90 562 грн 40 коп.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 просила поновити строк на звернення до суду з позовом, оскільки про продаж автомобіля дізналася в липні 2015 року, та стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на її користь грошові кошти у розмірі 90 562 грн 40 коп.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, на застосуванні яких наполягав відповідач.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 2 серпня 2016 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, виходив з наявності підстав для застосування строку позовної давності, про що заявив відповідач, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог на підставі статті 267 ЦК України.

20 серпня 2016 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не встановили належним чином та у повному обсязі обставини справи та не врахували доводів позивача про те, що вона дізналася про порушення своїх прав у липні

2015 року.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

10 січня 2017 року справа передана до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що 30 жовтня 2008 року подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_7 придбали за біржовою угодою у спільну сумісну власність автомобіль ЗАЗ DAEWOO Ланос, 2008 року випуску, державний номер

НОМЕР_1, та зареєстрували його за ОСОБА_2

17 травня 2009 року приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_9 посвідчена довіреність ОСОБА_2, якою вона уповноважила ОСОБА_4 та

ОСОБА_5 на вчинення дій, у тому числі продати належний їй автомобіль, надала їм право керувати транспортним засобом, представляти її інтереси з усіх без винятку питань, пов'язаних з його експлуатацією, розпорядженням, а також одержувати належні їй внаслідок продажу автомобіля грошові суми. Строк дії довіреності до 17 травня 2012 року з правом передовіри повноважень іншим особам.

20 березня 2012 року Охтирська філія товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Альянс» на підставі договору комісії укладеного з ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої згідно з вище вказаною довіреністю діяв ОСОБА_4, продала належний комітенту автомобіль ОСОБА_8 за 37 156 грн 07 коп.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1006 ЦК України повірений зобов'язаний негайно передати все одержане у зв'язку з виконанням доручення.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов до правильного висновку про те, що відповідач, здійснивши на підставі довіреності відчуження автомобіля, виручені від продажу кошти позивачці не передав, чим порушив її права.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За змістом зазначеної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об'єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Згідно з частиною п'ятою статті 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди обґрунтовано виходили з того, що ОСОБА_2, не отримавши ні коштів ні автомобіля після закінчення строку дії довіреності 17 травня 2012 року, мала об'єктивну можливість знати про порушення її прав з боку відповідачів, однак звернулася до суду у лютому 2016 року, пропустивши строк позовної давності, про застосування якого заявив відповідач (а. с. 44-45).

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи те, що висновки судів відповідають встановленим у справі обставинам, рішення судів ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення без змін, відповідно до положень статті 410 ЦПК України

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 2 серпня

2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк