РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/12507/17

Пров. №2/766/1164/18

11.04.2018 року, Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючий суддя - Хайдарова І.О.,

секретар - Сікорська Я.А.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Осіпової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; змінити прізвище сина ОСОБА_5 на прізвище діда (її дівочого прізвища) на ОСОБА_5; стягнути з відповідача судові витрати.

В обгрунтування позову зазначила, що перебувала з відповідачем з 06 серпня 2010 року у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_5. Через деякий час після народження сина, відповідач почав іноді не з'являтись в дома, на цьому підгрунті виникали сварки, що в подальшому призвело до розпаду сім'ї. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсоні від 31 липня 2015 року між сторонами шлюб розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина. Відповідач з моменту народження спільної дитини взагалі не виконував свої батьківські обов'язки щодо виховання та розвитку сина, він не піклувався та не піклується зараз про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний стан. Крім того, не приймає участі у його вихованні, добровільно не надає матеріальної допомоги, незважаючи на наявність рішення суду про стягнення аліментів, добровільно матеріальної допомоги не надає, станом на 01.06.2017 року заборгованість відповідача по аліментах становить 15746,55 грн. З часу фактичного припинення сімейного життя з відповідачем, останній навіть не вітає сина з днем народження, таким чином не лише ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, а ще спричиняє йому моральні страждання своїм байдужим ставленням до нього.

24 листопада 2017 року відповідачем подано письмові заперечення на позов, відповідно до яких просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що перебував з позивачем у зареєстрованому шлюбі. Перебуваючи у якому, позивач неодноразово забирала дитину, відводила до своєї матері та проводила свій вільний час з друзями, причиною розірвання шлюбу стала невірність супруги. З 06.05.2015 року з нього стягуються аліменти на утримання сина, які він сплачує по мірі своїх можливостей, та як постійного працевлаштування та доходу не має. Суворовський районний відділ державної виконавчої служби України м. Херсона не повідомив його ні в усній ні в письмовій формі, про те, що на прикінці кожного року Державна виконавча служба самостійно робить перерахунок розміру аліментів на підставі мінімального прожиткового рівня. Також на його утриманні перебуває син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, з цієї причини виникла його заборгованість по аліментам. З часу фактичного припинення сімейного життя з позивачем, остання не надає йому та його родичам жодної можливості на спілкування з дитиною. В літку 2015 року він мав з позивачем розмову по телефону та пропонував зустрітись щоб передати сину нові речі, на що почув відмову та зустрічне пропонування передати речі ботом до дачі. Дитину побачити йому не дозволили, речі надіслав поштою. 29.10.2015 року телефонував позивачу з метою привітати сина з днем народження, його телефонний виклик був відмінений, слідом прийшло смс повідомлення "Абонент безумно счастлив и не принимает звонки из прошлого". У серпні 2016 року його матері, громадянці Німеччини ОСОБА_10 позивач надала можливість побачити онука ОСОБА_5 на 1 годину, за умови її присутності та категоричнорї умови його відсутності. В ході цієї зустрічі йогог матьи задала питання ОСОБА_5 чи сумує він за батьком, на що той відповів "Мама говорит что у меня нет папы". В серпні 2017 року його мати знову відвідала Україну, та на її звернення по телефону до позивача з питанням коли можна побачити онука, позивач поклала слухавку та встановила на номер мобільного ОСОБА_10 функцію "Чорного списку", таким чином не надавши можливості поспілкуватись бабусі та онуку, що є зловживанням батьківськими правами.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.09.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.12.2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Суворовського району м. Херсона, зобов'язано надати письмовий висновок щодо розв'язання спору, оголошено в судовому засіданні перерву.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.04.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Позивач зазначила, що бажає щоб у її дитини був новий батько.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що йому не відомо в якій школі навчається дитина, один раз телефонував йому на день народження, зазначив, що позивач не дає йому дитину. Стосовно проведення акту обстеження умов проживання зазначив, що представником органу опіки та піклування не було здійснено повне обстеження квартири, представник зайшла лише на кухню, в інші кімнати навіть не заходила.

Представник третьої особи в судовому засіданні вимоги позову підтримала, вважала доцільним позбавити відповідача батьківських прав.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача, чотири роки тому сторони припинили стосунки, вона ніколи не бачила, щоб відповідач спілкувався з сином.

Суд, заслухав пояснення позивача, її представника, відповідача, та представника третьої особи, допитавши свідка, дослідив матеріали справи приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому 06 серпня 2010 року шлюбі.

Сторони є батьками малолітнього ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 11.11.2010 року.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 31.07.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано, стягнуто з останнього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 06.05.2015 року до повноліття дитини. Рішення набуло чинності 11.08.2016 року.

Відповідно до довідки-розрахунку №17 від 02.06.2017 року виданої Суворовським РВ ДВС м.Херсона, заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів станом на 01.06.2017 року складає 15746,55 грн.

Відповідно до довідки-розрахунку №17 від 01.11.2017 року виданої Суворовським РВ ДВС м.Херсона, заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів станом на 01.11.2017 року складає 18051,90 грн.

Як вбачається з долучених відповідачем копій фіскальних чеків, вбачається, що відповідач переказує аліменти електронним переказом.

Згідно наданого відповідачем фіскального чеку №ПН 55 від 10.04.2018 року, ним сплачено аліментів на загальну суму в розмірі 17000,00 грн.

ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 30.01.2003 року. Тобто, має на утриманні ще одного неповнолітнього сина.

З акту обстеження умов проживання від 01.02.2018 року ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1, встановлено, що житло розміщене на 9 поверсі 9 поверхового будинку, складається з 3-х кімнат: коридору, кухні, ванної та туалетної кімнати. Умови проживання хороші, квартира меблійована, в наявності газо-, водо-, електропостачання, уся необхідна побутова техніка та відповідні місця для відпочинку. Для виховання та розвитку дитини є шафа для зберігання речей, письмовий стіл, ліжко, але зі слів батька ОСОБА_3 син до нього не приходе та у батька не гостює. Склад сім'ї: ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_5 батько дитини; ОСОБА_10 бабуся, власниця квартири проживає у Німеччині, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6 співмешканка не зареєстрована; ОСОБА_13, 2010 р.н. донька співмешканки не зареєстрована. На момент обстеження у квартирі перебував батько ОСОБА_3 З його слів було встановлено, що він давно (приблизно) 5 років тому бачив свого сина ОСОБА_5, який зареєстрований за цією адресою, а проживає у сусідньому подвір'ї (дворі). На запитання спеціалістів стосовно навчального закладу дитини, або великої суми заборгованості по аліментам чіткої та конкретної відповіді надати не може. Повідомив також, що наразі постійної роботи не має, останнім часом знаходиться вдома. Зараз має родину, тобто проживає з жінкою та її донькою.

З акту обстеження умов проживання від 07.02.2018 року ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_2, встановлено, що житло розміщене на 8 поверсі 9 поверхового будинку, складається з 4-х кімнат. Умови проживання хороші, у квартирі гарний ремонт, квартира меблійована, в наявності газо-, водо-, електропостачання, уся необхідна побутова техніка. Для виховання та розвитку дитини є все необхідне для повноцінного виховання, розвитку та відпочинку дитини. Склад сім'ї: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 мати не зареєстрована; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 син не зареєстрований; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9 бабуся, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_10 дідусь власник житла. У родині теплі та доброзичливі стосунки, під час обстеження мати (позивач) тільки но прийшла з роботи, малолітній ОСОБА_5 був вже вдома з бабусею ОСОБА_6, яка під час відсутності доньки наглядає та виховує онука. ОСОБА_5 є учнем 1 класу Херсонської ЗОШ №44. Стосовно батька дитини то зі слів матері ОСОБА_1 він понад п'ять років самоусунувся від виховання та утримання сина, що підтверджується відповідними довідками.

За приписами ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування зобов'язаний подати суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суду наданий висновок від 07.03.2018 р. за №40 виконавчого комітету Суворовської районної у м.Херсоні ради про можливість позбавлення батьківських прав, відповідно до якого в інтересах дитини, виконавчий комітет Суворовської районної у м. Херсоні ради - орган опіки та піклування Суворовського району м. Херсона вважає позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 у відношенні малолітнього сина ОСОБА_5 доцільним. В обгрунтування вказаного висновку вказано, що батько ОСОБА_3 на засіданні комісії проти позбавлення його батьківських прав заперечував. Проте зі слів матері ОСОБА_1 та наданих нгею підтверджуючих документів та довідок виконавчий комітет вбачив, що батько самоусунувся від виховання дитини та ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Однак, суд не приймає до уваги вказаний висновок, оскільки він складений лише зі слів матері дитини ОСОБА_1 Батько на засіданні комісії проти позбавлення його батьківських прав заперечував. Враховуючи, що висновок про доцільність позбавлення батьківських прав фактично винесено зі слів матері дитини, без врахування пояснень відповідача щодо перешкод у спілкуванні дитини, судом вказаний висновок не може бути прийнятий до уваги.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 164 СК України виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги.

Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року (далі - Постанова) зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

В до п. 18 Постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.

З позовної заяви вбачається, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідача, позивачем зазначено ухилення від виконання батьківських обов'язків, не сплата аліментів.

При цьому, ухилення від виконання батьківських обов'язків передбачає систематичне невиконання обов'язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, не задовольняти життєво важливих потреб дитини).

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Ну думку суду, з урахуванням встановлених обставин, має місце недостатня участь відповідача у вихованні дитини, хоча при цьому відповідачем сплачено в повному обсязі борг по аліментам, крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивач фактично чинила перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною.

Вказане, в даному випадку, не може бути підставою для застосування такого виключного заходу впливу на відповідача, як позбавлення його батьківських прав, оскільки він бажає виконувати батьківські обов'язки та приймати належну та достатню участь у вихованні дитини.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення позову відсутні.

Крім того, саме таке вирішення спору надасть можливість відповідачу в подальшому усунути негативні наслідки у взаємовідносинах з сином, викликаних суттєвою зміною життєвих обставин.

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2-13, 81, 141, 258, 259, 279, 352-355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяІ. О. Хайдарова