Постанова

Іменем України

26 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 638/451/15-ц

провадження № 61-9045 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова у складі судді Наумової С. М. від 8 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області у складі колегії суддів: Хорошевського О. М., Кіся П. В., Кружиліної О. А., від 23 серпня 2016 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 20 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 833/33-27/33/8-270, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 26 634 дол. США, зі сплатою 12,55 % річних та комісій у розмірі та порядку визначених тарифами на послуги з надання кредиту, та кінцевим строком погашення заборгованості не пізніше 10 червня 2014 року.

ОСОБА_4 належним чином не виконувала зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 24 листопада 2014 року становила 8 020,88 дол. США, що згідно з курсом Національного банку України станом на 24 листопада 2014 року становить 121 085 грн 16 коп. і складається із: заборгованості за кредитом - 7 151,23 дол. США, що еквівалентно 107 956 грн 68 коп.; заборгованості за відсотками - 646,70 дол. США, що еквівалентно 9 762 грн 76 коп.; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 172,89 дол. США, що еквівалентно 2 610 грн 06 коп.; пені за несвоєчасне повернення відсотків 50,06 дол. США, що еквівалентно 755 грн 65 коп.

З урахуванням зазначеного ПАТ «Укрсоцбанк» просило стягнути зі ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 20 червня 2008 року у розмірі 8 020,88 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 121 085 грн 16 коп.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 8 лютого 2016 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 20 червня 2008 року № 833/33-27/33/8-270 у розмірі 8 020,88 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 121 085 грн 16 коп., судовий збір у розмірі 1 210 грн 85 коп.

Судове рішення першої інстанції мотивовано тим, що позивач зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, проте позичальник порушив умови кредитного договору, внаслідок чого виникли правові підстави для задоволення вимог кредитора.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_4 належним чином не виконувала зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому зазначено, що розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий позивачем, не суперечить вимогам закону та матеріалам справи, а відповідач не надав доказів на спростування цього розрахунку.

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2016 року, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що, не погоджуючись з розрахунком заборгованості за кредитним договором, вона подала до суду клопотання про призначення судово-економічної експертизи, однак суди не розглянули вказане клопотання, помилково зазначаючи про відсутність такого клопотання в матеріалах справи.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

22 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Установивши, що ОСОБА_4 належним чином не виконувала зобов'язань за кредитним договором від 20 червня 2008 року № 833/33-27/33/8-270, який був укладений між нею та ПАТ «Укрсоцбанк», у зв'язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 8 020,88 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 121 085 грн 16 коп., суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної заборгованості.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій не розглянули клопотання відповідача про призначення судово-економічної експертизи, оскільки матеріали справи не містять такого клопотання.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 8 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 23 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь Є. В. Синельников С. Ф. Хопта