П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2018 року м. Київ

Справа №369/1757/18-ц

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Махлай Л.Д., Шкоріної О.І.

сторони: позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідачі Комунальне підприємство «Ритуал», Тарасівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, Державне підприємство «Укрндпіцивільбуд»

Справа №369/1757/18-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-824/1916/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Пінкевич Н.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6, який діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області, постановлену суддею Пінкевич Н.С. 23 серпня 2018 року в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області, дата та час складання повного тексту невідомі, у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Ритуал», Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектний інститут цивільного будівництва «Укрндпіцивільбуд» про встановлення обмеження використання земельної ділянки, суд -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6, який діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Ритуал», Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектний інститут цивільного будівництва «Укрндпіцивільбуд», про встановлення обмеження використання земельної ділянки.

Відповідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2018 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Ритуал», Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Державного підприємства «Український науково-дослідний і проектний інститут цивільного будівництва «Укрндпіцивільбуд», про встановлення обмеження використання земельної ділянки.

22 серпня 2018 року представниками позивачів було подано до суду заяву про забезпечення позову. Відповідно до якої просили заборонити дії щодо здійснення поховання на земельній ділянці, кадастровий номер: НОМЕР_1, площею 10,2293 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель закладів комунального господарства, розташованій за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, с. Тарасівка.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 серпня 2018 року заяву представників позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про забезпечення повернуто заявнику.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_3- ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та направити справу для продовження розгляду судом першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема вказує про те, що суд першої інстанції, повертаючи заяву про забезпечення позову, не врахував те, що позивачами заявлено вимоги немайнового характеру, а підстави для обов'язкового застосування зустрічного забезпечення передбачені ч. 3 ст. 154 ЦПК України відсутні.

Крім того у поданій до суду заяви, позивачі чітко вказали, що вид забезпечення позову про який просить сторона позивач носить немайновий характер.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Ритуал» заперечувало проти задоволення апеляційної скарги, вважало, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України).

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Повертаючи заяву про забезпечення позову заявникам, суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України в частині її змісту, оскільки не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, а фактично містить його позицію щодо відсутності необхідності застосування зустрічного забезпечення, що не звільняє його від обов'язку зазначити в заяві про забезпечення позову конкретну пропозицію/захід зустрічного забезпечення, який може бути застосований судом.

Проте, суд апеляційної інстанції не може погодиться із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як убачається зі змісту заяви про забезпечення позову, заява містить позицію щодо відсутності необхідності застосування зустрічного забезпечення, тому не можна вважати, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України,

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 18, 19, 265 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов'язковий елемент конкретного суб'єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб'єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено обов'язковість судового рішення однією з основних засад судочинства, яка з огляду на положення ст.ст. 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (ст.ст. 156, 158 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Частина 3 ст.154 ЦПК України міститься перелік випадків в яких застосування судом зустрічного забезпечення є обов'язковим.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі наполягали, що забезпечення позову в даній справі не завдасть жодних збитків відповідачам, а тому підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні.

Висновок суду першої інстанції про те, що в заяві про забезпечення позову відсутні пропозиції щодо зустрічного забезпечення, є передчасним, оскільки в заяві про забезпечення позову чітко зазначено, що вид забезпечення позову який просить сторона позивача носить не майновий характер.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 154 ЦПК України, у разі відсутності обов'язкових підстав для його забезпечення, суд наділений правом в кожному окремому випадку вирішувати дане питання самостійно на власний розсуд.

За таких обставин, враховуючи, що висновок суду першої інстанції про повернення заяви про забезпечення позову заявнику з підстав невідповідності заяви вимогам ч.1 ст. 151 ЦПК України, є передчасним, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 обґрунтованими, ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 серпня 2018 року, відповідно до ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 369, 374, 379, 381-382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, який діє на підставі ордеру в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 серпня 2018 року у - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: А.М.Стрижеус

Судді: Л.Д. Махлай

О.І.Шкоріна