ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2336/18
провадження № 2-о/753/152/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2018 р. Дарницький районний суд м.Києва у складі:

Головуючого судді: Заставенко М.О.

за участю:

секретаря судового засідання: Степанишиної Г.А.

заявника: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу

за заявою ОСОБА_2

заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві

вимоги заявника: про встановлення факту народження в певний час

В С Т А Н О В И В :

І. Виклад позиції сторін.

1)У лютому 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою, про встановлення факту смерті, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона є донькою померлого ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Луганськ, Україна та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Боярка Києво-Святошинського району Київської області. Для отримання витягу про народження батька вона звернулась до Дарницького районного управління юстиції у м.Києві, але їй відмовили в видачі витягу, оскільки в Реєстрі про державну реєстрацію актів цивільного стану не виявлено запису про народження ОСОБА_3 Акти запису цивільного стану про народження ОСОБА_3 №1679 від 08.12.1950 року знаходяться на непідконтрольній Україні територій Луганської області.

2) вимоги заяви: встановити факт того, що ОСОБА_3 чоловічої статі народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Луганськ матір'ю якого є ОСОБА_4, національність українка, батьком якого є ОСОБА_5, національність поляк, про що в книзі про народження Кам'янобрідського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції складено відповідний запис №1679 від 08 грудня 1940 року

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, розгляд заяви проведений за його відсутності, що відповідає положенням ст. 130 ЦПК України.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 15.02.2018р. відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду на 21.03.2018р.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.11), Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №1 (а.с.12), ОСОБА_3 був батьком ОСОБА_2.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що заявник є донькою ОСОБА_3.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі записів актів цивільного стану про народження 08 грудня 1940 року зроблений відповідний запис №1679, батьком зазначений ОСОБА_5, мати -ОСОБА_4, містом народження дитини зазначений Ворошиловград, місто реєстрації Ворошиловградський місцевий РАЦС. (а.с.7)

Згідно довідки №173 від 25.10.2016р. Кам'янобрідського відділу запису актів громадського стану Луганського міського управління юстиції, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі про народження Кам'янобрідського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції зроблений відповідний запис №1679 від 08 грудня 1940 року (а.с. 8).

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер (а.с.9).

Згідно свідоцтва про одруження, виданого 13.09.1964 року місцем народження ОСОБА_3, 1940 року народження, зазначено м.Луганськ. (а.с.10)

Місто Луганськ, в періоди 1935-1958, 1970-1990 перейменовувався в Ворошиловград.

В результаті розширеного пошуку у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актового запису про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в місті Луганськ, Луганської області не виявлено. (а.с.6).

V. Оцінка Суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Дані правовідносини регулюються п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно вимог ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування.

Згідно статей 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Переміщені всередині країни особи є громадянами своєї держави і мають широке коло громадських, політичних, екологічних, соціальних і культурних прав.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що внутрішньо переміщена особа має права, визначені Конституцією України та законами України. Зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування.

Відповідно до принципу 20 Керівних принципів з питання про переміщення осіб всередині країни, які були розроблені та прийняті в 1998 році за дорученням Генеральної Асамблеї ООН та Комісії з прав людини, кожна людина, де б вона не знаходилась має право на визнання її правосуб'єктності. Для забезпечення цього права особам, які переміщені всередині країни відповідні органи влади надають всі документи, які необхідні для поваги і здійснення їхніх законних прав, як-то паспорти, посвідчення особи, свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб і свідоцтва про смерть. Органи влади сприяють, зокрема, у видачі нових документів або заміні документів, втрачених під час переміщень, без будь-яких необґрунтованих умов, як-то вимога повернення на місце звичайного проживання для отримання цих та інших необхідних документів.

Згідно з абз. 2 п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження та смерті особи в певний час на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті76, 77 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими за змістом частини першої ст. 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватися положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справи у порядку статті 317 ЦПК України.

З огляду на викладене та ту обставину, що для отримання витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію акту цивільного стану, ці відомості необхідно зареєструвати, але паперові носії актового запису цивільного стану та орган що складав актовий запис цивільного стану залишились на тимчасово неконтрольованій територій, проведення державної реєстрації народження на території України є об'єктивні перешкоди, з метою захисту прав і свобод громадян України, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, з огляду на їх законність та обґрунтованість, що надасть заявнику можливість отримати витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження.

Відповідно до ч. 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць; 2) присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; 3) відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць; 4) поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника; 5) відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала; 6) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; 7) примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу; 8) встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України; 9) надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку; 10) видачу або продовження обмежувального припису.

Вимоги ОСОБА_7 про допуск рішення до негайного виконання, задоволенню не підлягають, оскільки вимоги ст. 430 ЦПК України не поширюється на період коли народився ОСОБА_3

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 315-319, 430 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 року, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві (м. Київ, вул. Заслонова, 16) про встановлення факту народження в певний час задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі записів актів цивільного стану про народження 08 грудня 1940 року зроблений відповідний запис за №1679, його батьком є ОСОБА_5, мати - ОСОБА_4, місце народження Ворошиловград, місто реєстрації - Ворошиловградський міський РАЦС.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : М.О. Заставенко