Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2384/18 Головуючий у 1-й інст. Ведмідь Н. В.
Категорія 27 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №295/2384/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»,

на рішення Богунського районного суду м. Житомира, ухвалене 06 червня 2018 року суддею Ведмідь Н.В. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 11 червня 2018 року,

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду із позовом у якому, посилаючись на не виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору №б/н від 09.04.2014, просило стягнути з останнього заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 108364,90 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06 червня 2018 року у задоволенні позову Банку відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Банку, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення позову Банку, вирішити питання про розподіл судових витрат.

На його думку, висновок суду про те, що Банк не надав доказів на підтвердження підвищення кредитного ліміту є таким, що не може бути підставою для відмови у позові. Вважає, що оскільки відповідач отримав кредит у розмірі, наданому Банком, не оспорював цього факту, а розрахунок суми боргу не спростував, суд безпідставно відмовив у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник Банку апеляційну скаргу підтримав, представник відповідача - не визнав, посилаючись на її безпідставність і правильність висновків суду першої інстанції щодо недоведеності позову.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з'явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд першої інстанції виходив із того, що Банком не надано доказів на підтвердження розміру кредиту, доказів підняття кредитного ліміту, яке призвело до збільшення тіла кредиту до 228258,72 грн та відповідно донарахування відсотків в сумі 108364,90 грн.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із таким висновком суду, оскільки він здійснений при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 09.04.2014 між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно умов якого, останній отримав кредит в сумі 100,00 грн, який 25.04.2015 було збільшено до 2000,00 грн, що вбачається з довідки про зміну умов кредитування, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Кредитний договір укладено шляхом підписання анкети-заяви позичальника, в якій ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом позичальника у заяві (а.с. 12-48).

Із довідки про зміну умов кредитування вбачається, що відповідачу була видана платіжна карта «Універсальна Gold» НОМЕР_2. Сторони погодили, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 27,6 річних на суму залишку заборгованості (а.с. 14 зв., з 01.04.2013 поточна процентна ставка - 2,3 %).

За змістом ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно із ст. 1071 цього Кодексу банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Із анкети-заяви позичальника вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений із Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі - Умови).

Відповідно до п. 1.1.1.63. витягу з Умов овердрафт - короткостроковий кредит, який Банк надає клієнту у разі, якщо сума операції за платіжною карткою перевищує суму залишку коштів на його рахунку, в розмірі ліміту кредитування. Використання клієнтом грошових коштів понад залишку на рахунку або встановлений Банком ліміт овердрафту є несанкціонованим овердрафтом.

Згідно п. 1.1.1.93 Умов «оплата частинами» - сервіс з організації обслуговування та проведення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжних карток, на які поширюється сервіс «Оплата частинами», з яких власник картки доручає Банку оплатити вартість товару підприємству в розмірі, зазначеному у квитанції, надрукованій на POS-терміналі під час авторизації сервіса «Оплата частинами».

У разі недостатньої кількості коштів для оплати чергового платежу, наданого по сервісу «Оплата частинами», Клієнт доручає банку встановити овердрафт на кредитну картку на суму необхідну для сплати чергового платежу (п. 2.1.1.14.7 Умов).

Звертаючись до суду із позовом представник Банку зазначив, що відповідач належним чином умови договору не виконував, у зв'язку із чим станом на 10.12.2017 виникла заборгованість в сумі 452849,45 грн, яка складається з: 228258,72 грн - заборгованість за кредитом, 108364,90 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 116225,83 грн - пеня.

У позові Банк просить стягнути з відповідача лише проценти за користування кредитом в сумі 108364,90 грн.

Під час розгляду справи на підтвердження отримання ОСОБА_1 тіла кредиту в сумі 228258,72 грн, на які були нараховані проценти, що є предметом стягнення, представник Банку надав розрахунок ціни позову (а.с. 6-11) та виписку по рахунку відповідача НОМЕР_2 за період з 01.04.2014 по 25.05.2018 (а.с. 124-144). З даної виписки вбачається, що 19.05.2016 на картковий рахунок ОСОБА_1 зараховано суму 250000 грн - призначення платежу «оплата частинами» (а.с. 140), яка була використана відповідачем. Зокрема, 150000 грн - 20.05.2016 було перераховано на депозит, інші використані на власні потреби. Дану послугу відповідач частково погашав (а.с. 121-144). Також, згідно виписки вбачається, що боржнику був встановлений обов'язковий щомісячний платіж в сумі 27906,66 грн на 12 місяців. У зв'язку із тим, що тіло кредиту було встановлено 2000 грн, решта коштів списувались Банком у санкціонований банком овердрафт відповідно до п. 1.1.1.63, п. 2.1.1.14.7 Умов.

Враховуючи фактичне отримання ОСОБА_1 вищевказаних кредитних коштів, користування ними та часткове погашення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволені позову.

Тому, таке рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову в сумі 71211,22 грн з урахуванням меж заявлених позовних вимог та процентної ставки 27,6 %, з огляду на те, що Банк не надав доказів належного повідомлення відповідача про підвищення процентної ставки до 42% річних.

Посилання представника відповідача на ту обставину, що виписка по рахунку та розрахунок ціни позову не можуть бути підставою для задоволення позову, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, враховуючи, що такі докази, відповідно до положень ст.ст. 77-78 ЦПК України, є належними та допустимими, та, крім того, не спростовані відповідачем.

Так, кредит був отриманий у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Нормативне регулювання в Україні правовідносин із використанням спеціальних платіжних засобів - платіжних карт, регулюється, зокрема, наступними правовими актами: Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Законом України «Про банки і банківську діяльність», Законом України «Про електронний цифровий підпис», постановою НБУ № 705 від 05.11.2014 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», іншими законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України. Сучасний стан економіки та розвиток фінансової системи вимагає інших (не паперових) підтверджень видачі кредитних коштів. У постанові НБУ № 705, зокрема, вказано: «Документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань», «Виписка про рух коштів за рахунком може надаватися власникові рахунку в банку, надсилатися поштою, електронною поштою, у вигляді текстового повідомлення на мобільний телефон, через банкомат тощо». Таким чином, Банком були надані суду саме первинні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за кредитним договором. Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операцій та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Таким чином, в справі є первинний документ - виписка по рахунку, який підтверджує операції відповідача за картковим рахунком.

Заява ОСОБА_1 про застосування позовної давності до спірних правовідносин є безпідставною, враховуючи, що тіло кредиту, на які нараховані проценти, було надано останньому 19.05.2016, а з позовом до суду Банк звернувся 27.02.2018, тобто в межах трирічного строку загальної позовної давності. При цьому, відповідач користувався наданими йому коштами та здійснював їх часткове погашення.

З ОСОБА_1 на користь Банка підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви (712,11 грн) та апеляційної скарги (1068,17 грн) пропорційно розміру задоволених вимог в загальній сумі 1780,28 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06 червня 2018 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) заборгованість по процентах за користування кредитом за кредитним договором б/н від 09 квітня 2014 року в сумі 71211,22 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», (місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) 1780,28 грн судових витрат.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 19 листопада 2018 року.