Справа № 372/1216/14-ц
Рішення

Іменем України

"12" лютого 2018 р. Кагарлицький районний суд в складі: головуючого судді Кириченко В. І.,

при секретарі Марчук Н.М. ,

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Обухівського районного суду Київської області від 28 серпня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок та визнання незаконним рішення ради,-

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Обухівського районного суду Київської області від 28 серпня 2013 року підтримав, посилаючись на те, що при винесенні рішення не було враховано незаконність дозволу на будівництво, який у подальшому був скасований Печерським райсудом м.Києва в межах розгляду адміністративної справи, також не було враховано незаконність рішення Козинської селищної ради, ці обставини існували на час вирішення справи, але є нововиявленими, оскільки станом на час винесення судового рішення не були відомі суду. Тобто, не було враховано відсутність згоди відповідача на забудову земельної ділянки, відсутність необхідної дозвільної документації і самочинність будівництва.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні проти заяви заперечила, посилаючись на те, що обставини, на які посилається відповідач не є істотними, оскільки правомірність позовних вимог підтверджується також і іншими доказами, зокрема чинним договором оренди, не скасованим дозволом на виконання будівельних робіт. Скасування рішення Козинської селищної ради не вплине на вирішення спору, оскільки воно є актом індивідуальної дії та втратило чинність після його виконання.

Представник виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області не зявився в судове засідання і розгляд справи проведено у його відсутність.

Судом встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 28 серпня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок та визнання незаконним рішення ради позов задоволено і визнано право власності на спірний будинок та визнано незаконним рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради №11/10 від 14.09.2010 року «Про оформлення свідоцтва про право власності».

Обухівський районний суд Київської області обгрунтував рішення суду слідуючим.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є рідними сестрами, а ОСОБА_5 є їх матірю. Дані обставини не заперечувалися сторонами під час розгляду справи у суді.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 10.04.2003 року та копії державного акту на право власності на землю від 14.04.2003 року, земельна ділянка площею 1,283 га, що розташована на території Козинської селищної ради по вул. Старокиївській в смт. Козин Обухівського району Київської області, на праві приватної власності належить ОСОБА_3 (ОСОБА_5 №1 а.с.208-209,210)

Прийнявши рішення про будівництво за свої кошти будинку на вказаній вище земельній ділянці ОСОБА_1 попередньо було отримано відповідну згоду власника земельної ділянки, на якій планувалося будівництво - а саме ОСОБА_3, після чого, в архітектурній фірмі «Стілобат» ОСОБА_1 було замовлено проект житлового будинку, з яким остання звернулася до відділу архітектури Обухівської районної державної адміністрації Київської області, де було складено план забудови садиби (яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, смт.Козин, вул. Старокиївська), затверджений начальником відділу містобудування і архітектури та погоджений Начальником відділу земельних ресурсів, Головним лікарем райсанепідемстанції та Начальником служби державного пожежного нагляду, та акт про відведення внатурІ, проекту споруд на земельній ділянці. (ОСОБА_5 №1 а.с.11-12, 21-29,30)

Рішенням Козинської селищної ради від 12.12.2003 року №5-19 «Про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку» ОСОБА_1 було дозволено будівництво індивідуального житлового будинку.

В подальшому ОСОБА_1 було отримано дозвіл на виконання будівельних робіт №179 від 30.12.2004 року, виданий ОСОБА_6 державного архітектурно-будівельного контролю Обухівської районної державної адміністрації на виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального будинку та комплексу господарських споруд в смт. Козин по вул. Старокиївській, а також будівельний паспорт на забудову приватної земельної ділянки, виготовлений Головним архітектором Обухівського району Київської області за замовленням ОСОБА_1 №432 від 24.12.2004 року. (ОСОБА_5 №1 а.с.14,15-16)

19.01.2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 1,283 га, що розташована на території Козинської селищної ради по вул. Старокиївській в смт. Козин Обухівського району Київської області, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за №96 та зареєстрованого 10.03.2005 року Центром державного земельного кадастру Обухівського району Київської області за №2. (Далі - Договір оренди) (ОСОБА_5 №1 а.с.9-10)

У звязку з втратою оригіналу свого примірника зазначеного вище договору оренди, 23.03.2012 року ОСОБА_1 було отримано його дублікат, який був зареєстрований в реєстрі №213 та 15.10.2012 року був зареєстрований в управлінні Держкомзему в Обухівському районі. Зазначений договір на момент розгляду справи у суді є чинним.(ОСОБА_5 №2 а с. 118)

Твердження представника ОСОБА_3 - ОСОБА_8 про те, що договір оренди укладений 19.01.2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 враховуючи ст. 18 Закону України «Про оренду землі» набрав чинності лише після 15.10.2012 року (дати реєстрації в управління Держкомзему в Обухівському районі дублікату договору оренди, суд не приймає до уваги, оскільки належних та допустимих доказів вказаної обставини суду надано не було, пояснення ж самого представника ОСОБА_8 з цього приводу, в розумінні ч.1 ст. 57 ЦПК України не є доказом.

Крім того, укладення договору оренди між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 19.01.2005 року, ніяким чином не спростовує правомірність дій ОСОБА_1 починаючи з 2003 року щодо підготовки всіх необхідних документів для будівництва. Законність прийняття рішення Виконавчого комітету Козинської селищної ради від 12.12.2003 року №5-19 «Про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку», було предметом дослідження та розгляду Київським апеляційним адміністративним судом, який своєю постановою від 26.03.2013 року у справі №2а-312/12, відмовив ОСОБА_5 в задоволенні позову про визнання недійсним та скасування вказаного рішення, де також було зазначено, що Козинська селищна рада, приймаючи рішення №5-19 від 12.12.2003 року «Про надання дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку» діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. (ОСОБА_5 №2 а.с. 123-124)

Згідно п.1.1 Договору оренди ОСОБА_1 отримала вищевказану земельну ділянку, а саме земельну ділянку площею 1,283 га, що розташована на території Козинської селищної ради по вул. Старокиївській в смт. Козин Обухівського району Київської області, в строкове платне користування для будівництва, обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до п.2.2.1, п.4.1 Договору оренди земельна ділянка була передана ОСОБА_1 в день підписання договору оренди - 19.01.2005 року. Строк оренди земельної ділянки сторони визначили - 25 років тобто до 19.01.2030 року.

На момент розгляду справи у суді вказаний договір оренди від 19.01.2005 року у встановленому законом порядку зареєстрований та є чинним.

Також судом було встановлено, що для проведення будівельних робіт ОСОБА_1, як приватним підприємцем з Колективним підприємством «Будівельно-монтажне управління №35» було укладено договір підряду від 23.07.2003 року на проведення робіт по будівництву будинку, за яким здійснювалася оплата та відбувалася здача-приймання виконаних робіт (ОСОБА_5 №1 а.с.47)

Окрім зазначених вище дій, для забезпечення будівництва ОСОБА_1 було укладено ряд наступних договорів: договір про користування електричною енергією №2408 з ЗАТ «А.Е.С.Київобленерго» від 25.12.2009 року; 26.09.2006 року було оформлене споживання газу на підставі заяви №17711 від 26.09.2006 року (про постійне забезпечення природним газом для побутових потреб на умовах «Публічного договору ВАТ «Київгаз» про надання послуг з газопостачання мешканцям приватного сектору забудови м. Києва») та укладений з ПАТ «Київгаз» договір про надання населенню послуг з газопостачання №Т-11166/07-44 від 04.08.2011 року. (ОСОБА_5 №1 а.с.32-46)

Крім того, на підтвердження проведення будівельних робіт представниками останньої у суді було надано копію контракту №1/7 від 01.07.2005 року, копію технічних умов ТОВ «Агробудівник», копію договору №27/04/05 від 27.04.2005 року, копію* договору №16-05/05 від 06.05.2005 року, разом з тим суд не приймає їх до уваги, оскільки відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України копії вказаних документів є неналежними доказами (ОСОБА_5 №2 а.с. 125-136)

Закінчивши, в червні 2011 року, будівництво ОСОБА_1 звернулася до КП КОР «Обухівське бюро технічної інвентаризації» із замовленням на виготовлення технічного паспорту збудованих по вул. Старокиївській в смт.Козин Обухівського району Київської області житлового будинку та комплексу господарських споруд, після отримання якого мала намір здійснити оформлення права власності на вказані будівлі.

Разом з тим, право власності на ОСОБА_1 зареєструвати не вдалося, оскільки на той момент на спірний будинок з господарськими спорудами вже було зареєстровано право власності за ОСОБА_3, яка отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно: на індивідуальний житловий триповерховий будинок житловою площею 128,5 кв.м., загальною площею 1101,5 кв.м., з господарськими спорудами, який розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Старокиївська, 31/9, видане Виконавчим комітетом Козинської селищної ради 21.09.2010 року, на підставі Рішення Виконавчого комітету Козинської селищної ради №11/10 від 14.09.2010 року «Про оформлення свідоцтва про право власності», яке було прийнято на підставі Постанови КМУ №1035 від 09.09.2009 року «Про затвердження тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами та будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» а також наступних документів: звернення про будівництво обєкту, як самобудови без відповідного дозволу, адміністративного протоколу складеного відносно ОСОБА_3 за ст. 97 КпАП України та сертифікату відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам від 23.07.2010 року.

Згідно положень ст.ст. 316, 321 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ст.ст. 328,331 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи суд погоджується з твердженням ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 протиправно скористалася приписами постанови Кабінету Міністрів України №1035 від 09.09.2009 року «Про затвердження тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного гипу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами та будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт», а рішення Виконавчого комітету Козинської селищної зади №11/10 від 14.09.2010 року «Про оформлення свідоцтва про право власності» було прийнято з порушенням вимог чинного законодавства України, виходячи з наступного.

В даному випадку, будівництво спірного будинку здійснювалось на підставі отриманого ОСОБА_1, а не ОСОБА_3 чи ОСОБА_5, дозволу на виконання будівельних робіт, у звязку з чим одержання сертифікату відповідності повинно було здійснюватись за заявою ОСОБА_1, як замовника будівництва, а не ОСОБА_3; та в порядку який передбачений ч.З ст. 301 Закону України «Про планування та забудову територій» (в редакції закону від 29.06.2010 року), тобто з додаванням до заяви ОСОБА_1 проектної документації та акту готовності обєкта до експлуатації.

Згідно ч.1 Постанови Кабінету Міністрів України №1035 від 09.09.2009 року «Про затвердження тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами та будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт», тимчасовий порядок прийняття в експлуатацію стосується виключно будівель та споруд споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт, а будівництво спірного будинку здійснювалось відповідно до дозволу №179 від 30.12.2004 року, виданого ОСОБА_6 державного архітектурно-будівельного контролю Обухівської районної державної адміністрації на виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального житлового будинку та комплексу господарських споруд в смт. Козин по вул. Старокиївській.

Тому в даному випадку реєстрація права власності повинна була бути здійснена за позивачем згідно з ст.ст. 27, 31, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року.

З урахуванням того, що право власності за ОСОБА_1 на індивідуальний житловий триповерховий будинок житловою площею 128,5 кв.м., загальною площею 1101,5 кв.м., з господарськими спорудами, який розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Старокиївська, 31/9, не визнається ОСОБА_3, позивач не має можливості отримати правоустановчий документ.

Крім того, оскільки рішення Виконавчого комітету Козинської селищної ради «Про оформлення свідоцтва про право власності» №11/10 від 14.09.2010 року на ОСОБА_3 прийняте на підставі недостовірних документів, не відповідає зазначеним вище вимогам законів України, порушує право власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, виходячи з приписів ст.ст. 16, 393 ЦК України, вказане рішення Виконавчого комітету має бути визнано незаконним, а позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині, як і в частині - визнання права власності задоволені.

Доводи ОСОБА_1 викладені в позовній заяві є послідовними та такими, що підтверджуються поданими доказами у справі, та з яких можна зробити висновок про те, що будинок що є предметом спору був збудований саме ОСОБА_1 та за наявності для такого будівництва всіх правових підстав.

Відповідно до положень ст.423 ч.2 п.3 ЦПК України підставою для перегляду судового рішення за ново виявленими обставинами є скасування судового рішення , яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Рішення у формі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013 року у справі №2а-312/12 стало підставою для ухвалення рішення Обухівського районного суду Київської області від 28 серпня 2013 року, так як рішенням суду було встановлено, законність прийняття рішення Виконавчого комітету Козинської селищної ради від 12.12.2003 року №5-19 «Про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку», так як це було предметом дослідження та розгляду Київським апеляційним адміністративним судом, який своєю постановою від 26.03.2013 року у справі №2а-312/12, відмовив ОСОБА_5 в задоволенні позову про визнання недійсним та скасування вказаного рішення, де також було зазначено, що Козинська селищна рада, приймаючи рішення №5-19 від 12.12.2003 року «Про надання дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку» діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. (ОСОБА_5 №2 а.с. 123-124).

Але ухвалою Вищого адміністративного суду України від 5.12.2013 року скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013 року, а постанову Печерського районного суду м. Києва від 17.12.2012 року залишено без змін . Вказаною постановою Печерського районного суду м. Києва визнано протиправним та скасовано рішення Козинської селищної ради від 12.12.2003 року №5-19 «Про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку».

Відсутність законного дозволу на будівництво є істотною обставиною для прийняття рішення у вказаній справі, так як це істотно впливає на допустимість, як доказу, дозволу на виконання будівельних робіт №179 від 30.12.2004 року, виданого позивачу ОСОБА_6 державного архітектурно-будівельного контролю Обухівської районної державної адміністрації на виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального будинку та комплексу господарських споруд в смт. Козин по вул. Старокиївській. Відповідач заперечувала законність видачі позивачу дозволу на виконання будівельних робіт який порушує її права власника земельної ділянки. Постановою Окружного адміністративного суду від 22.05.2013 року ( т.2 а.с. 115 117) підтверджується , що дозвіл на виконання будівельних робіт видано незаконно , але не скасовано судом, так як відповідач посилалась на порушення цивільного права власника земельної ділянки, а не порушення прав у сфері публічно правових відносин. Відповідач мав право заперечувати позов з цих підстав при розгляді справи Обухівським районним судом Київської області відповідно до прав, зазначених в ст.27 ч.1 ЦПК України , що діяла на час розгляду справи і заперечував позов з цих підстав.

Відповідно до ст.376 ч.1 ЦК України , що діяла до завершення будівництва , житловий будинок вважається самочинним будівництвом, якщо він збудований або будується без належного дозволу яким відповідно до положень ст. 29 ч.9 ЗУ « Про планування і забудову територій» , що діяла на час отримання дозволу на будівництво позивачем, є дозвіл на виконання будівельних робіт. Відповідно до ст.29 ч.9 ЗУ « Про планування і забудову територій» , що діяла на час отримання незаконного дозволу на будівництво позивачем, здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до ст.24 ч.1,5 ЗУ « Про планування і забудову територій» , що діяла на час отримання не законного дозволу на будівництво позивачем, фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об'єкта містобудування (далі - дозвіл на будівництво).

Дозвіл на будівництво дає право замовникам на отримання вихідних даних на проектування, здійснення проектно-вишукувальних робіт та отримання дозволу на виконання будівельних робіт у порядку, визначеному цим Законом.

Так як позивач отримав незаконний дозвіл на будівництво, тобто не виконав обовязку отримати законний дозвіл на будівництво і тим самим не отримав в законному порядку право на отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Тому суд відповідно до ст.59 ч.1 ЦПК України , що діяла на час розгляду справи Обухівським районним судом Київської області, мав би підстав визнати, що доказ дозвіл на виконання будівельних робіт не є допустимим, а також відповідно до ст.376 ч.1 КК України встановити самочинність збудованого позивачем майна.

Тому на підставі ст.429 ч.3 п.2 ЦПК України задоволити заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами, скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення відповідно до встановлених фактичних обставин справи та змісту спірних правовідносин.

У березні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, в якому просила визнати за ОСОБА_1 право власності на індивідуальний житловий триповерховий будинок житловою площею 128,5 кв.м., загальною площею 1101,5 кв.м., з господарськими порудами, який розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, с.м.т.Козин, ул. Старокиївська, 31/9; та визнати незаконним рішення виконавчого комітету Козинської злищної ради «Про оформлення свідоцтва про право власності» №11/10 від 14 вересня 2010 оку.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказала на те, що 19.01.2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір оренди земельної ділянки, відповідно з умов якого ОСОБА_1 отримала земельну ділянку в строкове платне користування для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства строком на 25 років з дня підписання договору оренди до 19.01.2030 року. Починаючи з 2003 року позивач ОСОБА_1 незжаючи розпочати будівництво житлового будинку та комплексу господарських споруд, було отримано всі необхідні для цього документи, а саме: план забудови садиби), рішення Козинської селищної ради №5-19 від 12.12.2003 року про надання дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку, дозвіл на виконання будівельних робіт №179 від 30.12.2004 року та будівельний НОМЕР_1 від 24.12.2004 року. Також для проведення будівельних робіт позивачем 23.07.2003 року був укладений договір підряду з колективним підприємством будівельно-монтажне управління №35» на проведення робіт по будівництву будинку, за яким здійснювалася оплата та відбувалася здача - приймання виконаних робіт. Крім того, ОСОБА_1 з метою забезпечення будівництва було укладено договір про користування електричною енергією та договір про надання послуг з газопостачання, за якими виключно ОСОБА_1 здійснювалася та здійснюється оплата за надані послуги. ОСОБА_2 закінчення будівництва в червні 2011 року року, позивач мала намір здійснити оформлення права власності на вказані будівлі, але їй було відмовлено, у звязку з тим, що право власності .вже було зареєстровано на відповідача . Позивач ОСОБА_1 посилаючись на ст.ст. 316, 321, 325, 328, 331, 386, 392, 393 ЦК України, ст.30 Закону України «Про планування та забудову територій», ст.ст. 27, 31, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, вважає, що відповідачі вчинивши дії за результатами яких було оформлене право власності на побудований ОСОБА_1Ю будинок за ОСОБА_3, порушили право власності ОСОБА_1 у звязку з чим, позивач вимушена була звернутися до суду для захисту свого права у визначений в позовній заяві спосіб. Позивач просила визнати за ОСОБА_1 право власності на спірний індивідуальний житловий триповерховий будинок і визнати незаконним рішення Виконавчого комітету Козинської селищної ради «Про оформлення свідоцтва про право власності»

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнає з аналогічних підстав, що вказував в заяві про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, а також пояснив, що не знає які будівельні роботи виконані його довірителькою.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є рідними сестрами. Дані обставини не заперечувалися представниками вказаних сторін спору.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 10.04.2003 року та копії державного акту на право власності на землю від 14.04.2003 року, земельна ділянка площею 1,283 га, що розташована на території Козинської селищної ради по вул. Старокиївській в смт. Козин Обухівського району Київської області, на праві приватної власності належить ОСОБА_3 (ОСОБА_5 №1 а.с.208-209,210)

Прийнявши рішення про будівництво за свої кошти будинку на вказаній вище земельній ділянці ОСОБА_1 в архітектурній фірмі «Стілобат» було замовлено проект житлового будинку, з яким остання звернулася до відділу архітектури Обухівської районної державної адміністрації Київської області, де було складено план забудови садиби (яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, смт.Козин, вул. Старокиївська), затверджений начальником відділу містобудування і архітектури та погоджений Начальником відділу земельних ресурсів, Головним лікарем райсанепідемстанції та Начальником служби державного пожежного нагляду, та акт про відведення внатуру, проектуємих споруд на земельній ділянці. (ОСОБА_5 №1 а.с.11-12, 21-29,30)

Рішенням Козинської селищної ради від 12.12.2003 року №5-19 «Про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку» ОСОБА_1 було незаконно дозволено будівництво індивідуального житлового будинку.

ОСОБА_1 було подано доказ про отримання нею дозволу на виконання будівельних робіт №179 від 30.12.2004 року, виданий ОСОБА_6 державного архітектурно-будівельного контролю Обухівської районної державної адміністрації на виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального будинку та комплексу господарських споруд в смт. Козин по вул. Старокиївській. Також було отримано будівельний паспорт на забудову приватної земельної ділянки, виготовлений Головним архітектором Обухівського району Київської області за замовленням ОСОБА_1 №432 від 24.12.2004 року. (ОСОБА_5 №1 а.с.14,15-16)

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 5.12.2013 року скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.03.2013 року, а постанову Печерського районного суду м. Києва від 17.12.2012 року залишено без змін . Вказаною постановою Печерського районного суду м. Києва визнано протиправним та скасовано рішення Козинської селищної ради від 12.12.2003 року №5-19 «Про дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку».

Відсутність законного дозволу на будівництво є істотною обставиною для прийняття рішення у вказаній справі, так як це істотно впливає на допустимість, як доказу, дозволу на виконання будівельних робіт №179 від 30.12.2004 року, виданого позивачу ОСОБА_6 державного архітектурно-будівельного контролю Обухівської районної державної адміністрації на виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального будинку та комплексу господарських споруд в смт. Козин по вул. Старокиївській. Відповідач заперечує законність видачі позивачу дозволу на виконання будівельних робіт який порушує її права власника земельної ділянки. Постановою Окружного адміністративного суду від 22.05.2013 року ( т.2 а.с. 115 117) підтверджується , що дозвіл на виконання будівельних робіт видано незаконно , але не скасовано судом, так як відповідач посилалась на порушення цивільного права власника земельної ділянки, а не порушення прав у сфері публічно правових відносин. Відповідач має право заперечувати позов з цих підстав при розгляді справи судом відповідно до прав, зазначених в ст.43 ч.1 ЦПК України.

Відповідно до ст.376 ч.1 ЦК України , що діяла до завершення будівництва , житловий будинок вважається самочинним будівництвом, якщо він збудований або будується без належного дозволу яким відповідно до положень ст. 29 ч.9 ЗУ « Про планування і забудову територій» , що діяла на час отримання дозволу на будівництво позивачем, є дозвіл на виконання будівельних робіт. Відповідно до ст.29 ч.9 ЗУ « Про планування і забудову територій» , що діяла на час отримання незаконного дозволу на будівництво позивачем, здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до ст.24 ч.1,5 ЗУ « Про планування і забудову територій» , що діяла на час отримання не законного дозволу на будівництво позивачем, фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об'єкта містобудування (далі - дозвіл на будівництво).

Дозвіл на будівництво дає право замовникам на отримання вихідних даних на проектування, здійснення проектно-вишукувальних робіт та отримання дозволу на виконання будівельних робіт у порядку, визначеному цим Законом.

Так як позивач отримав незаконний дозвіл на будівництво, тобто не виконав обовязку отримати законний дозвіл на будівництво і тим самим не отримав в законному порядку право на отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Тому суд відповідно до ст.78 ч.1 ЦПК України визнає, що доказ дозвіл на виконання будівельних робіт не є допустимим, так як одержаний з порушенням порядку, встановленого законом, а також відповідно до ст.376 ч.1 КК України, що діяла на час будівництва суд встановив самочинність збудованого позивачем майна, що збудоване без належного дозволу на виконання будівельних робіт.

19.01.2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір оренди земельної ділянки площею 1,283 га, що розташована на території Козинської селищної ради по вул. Старокиївській в смт. Козин Обухівського району Київської області, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за №96 та зареєстрованого 10.03.2005 року Центром державного земельного кадастру Обухівського району Київської області за №2. (Далі - Договір оренди) (ОСОБА_5 №1 а.с.9-10)

У звязку з втратою оригіналу свого примірника зазначеного вище договору оренди, 23.03.2012 року ОСОБА_1 було отримано його дублікат, який був зареєстрований в реєстрі №213 та 15.10.2012 року був зареєстрований в управлінні Держкомзему в Обухівському районі. Зазначений договір на момент розгляду справи у суді є чинним.(ОСОБА_5 №2 а с. 118)

Згідно п.1.1 Договору оренди ОСОБА_1 отримала вищевказану земельну ділянку, а саме земельну ділянку площею 1,283 га, що розташована на території Козинської селищної ради по вул. Старокиївській в смт. Козин Обухівського району Київської області, в строкове платне користування для будівництва, обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до п.2.2.1, п.4.1 Договору оренди земельна ділянка була передана ОСОБА_1 в день підписання договору оренди - 19.01.2005 року. Строк оренди земельної ділянки сторони визначили - 25 років тобто до 19.01.2030 року.

На момент розгляду справи у суді вказаний договір оренди від 19.01.2005 року у встановленому законом порядку зареєстрований та є чинним.

Для проведення будівельних робіт ОСОБА_1, як приватним підприємцем з Колективним підприємством «Будівельно-монтажне управління №35» було укладено договір підряду від 23.07.2003 року на проведення робіт по будівництву будинку, за яким здійснювалася оплата та відбувалася здача-приймання виконаних робіт (ОСОБА_5 №1 а.с.47)

Окрім зазначених вище дій, для забезпечення будівництва ОСОБА_1 було укладено ряд наступних договорів: договір про користування електричною енергією №2408 з ЗАТ «А.Е.С.Київобленерго» від 25.12.2009 року; 26.09.2006 року було оформлене споживання газу на підставі заяви №17711 від 26.09.2006 року (про постійне забезпечення природним газом для побутових потреб на умовах «Публічного договору ВАТ «Київгаз» про надання послуг з газопостачання мешканцям приватного сектору забудови м. Києва») та укладений з ПАТ «Київгаз» договір про надання населенню послуг з газопостачання №Т-11166/07-44 від 04.08.2011 року. (ОСОБА_5 №1 а.с.32-46)

Крім того, на підтвердження проведення будівельних робіт було надано копію контракту №1/7 від 01.07.2005 року, копію технічних умов ТОВ «Агробудівник», копію договору №27/04/05 від 27.04.2005 року, копію договору №16-05/05 від 06.05.2005 року, разом з тим суд не приймає їх до уваги, оскільки відповідно до ч.1 ст. 78 ЦПК України копії вказаних документів є недопустимими доказами, так як не посвідчені в установленому законом порядку (ОСОБА_5 №2 а.с. 125-136)

Закінчивши будівництво, в червні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до КП КОР «Обухівське бюро технічної інвентаризації» із замовленням на виготовлення технічного паспорту збудованих по вул. Старокиївській в смт.Козин Обухівського району Київської області житлового будинку та комплексу господарських споруд, після отримання якого мала намір здійснити оформлення права власності на вказані будівлі.

Разом з тим, право власності на ОСОБА_1 зареєструвати не вдалося, оскільки на той момент на спірний будинок з господарськими спорудами вже було зареєстровано право власності за ОСОБА_3, яка отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно: на індивідуальний житловий триповерховий будинок житловою площею 128,5 кв.м., загальною площею 1101,5 кв.м., з господарськими спорудами, який розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Старокиївська, 31/9, видане Виконавчим комітетом Козинської селищної ради 21.09.2010 року, на підставі Рішення Виконавчого комітету Козинської селищної ради №11/10 від 14.09.2010 року «Про оформлення свідоцтва про право власності», яке було прийнято на підставі Постанови КМУ №1035 від 09.09.2009 року «Про затвердження тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами та будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» а також наступних документів: звернення про будівництво обєкту, як самобудови без відповідного дозволу, адміністративного протоколу складеного відносно ОСОБА_3 за ст. 97 КпАП України та сертифікату відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам від 23.07.2010 року.

Відповідно до положень ст.376 ч.2 ЦПК України позивач як особа яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно положень ст.ст. 316, 321 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ст.ст. 328,331 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до положень ст.376 ч.6 ЦПК України позивач, як особа яка здійснила самочинне будівництво має право на відшкодування витрат на будівництво , так як право власності на нерухоме майно визнано за відповідачем - власником земельної ділянки , на якій воно розміщено, і не має права на підставі положень ст.ст. 316, 321, 325, 328, 331, 386, 392, 393 ЦК України, ст.30 Закону України «Про планування та забудову територій», ст.ст. 27, 31, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини на визнання права власності на нерухоме майно та не має права на визнання незаконним рішення виконавчого комітету Козинської селищної ради №11/10 від 14.09.2010 року «Про оформлення свідоцтва про право власності».

Тому заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Обухівського районного суду Київської області від 28 серпня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок та визнання незаконним рішення ради - задоволити.

Скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 28.08.2013 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ухвалити нове рішення про відмову в позові повністю.

Керуючись ст.ст. 328, 331, 316, 321,376 ЦК України, ст. ст.24,29 ЗУ « Про планування і забудову територій», ст.ст.429, 263- 265 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Обухівського районного суду Київської області від 28 серпня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, виконавчого комітету Козинської селищної ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок та визнання незаконним рішення ради - задоволити.

Скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 28.08.2013 року про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ухвалити нове рішення про відмову в позові повністю.

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273, 354 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 22.02.2018 року.

Суддя: В.І. Кириченко