Справа № 544/305/18
№ пров. 2/544/232/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 квітня 2018 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Ощинської Ю. О.,

за участю секретаря судового засідання Пірогова В. Г.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду по вул. Ярмарковій, 17 м. Пирятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пирятинської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності,

у с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом в обґрунтування якого вказала, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11 січня 1994 року, виданого відділом приватизації житла згідно розпорядження № 252, вона разом з її батьком ОСОБА_4, матір'ю ОСОБА_5 та сином ОСОБА_3 приватизували на праві приватної спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 Позивачка є спадкоємцем майна померлих першої черги та прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України. ОСОБА_1 звернулася з заявою до Пирятинської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщин, проте отримала відмову у зв'язку з невизначеністю спадкових часток квартири АДРЕСА_1. Укласти договір про визначення часток між всіма співвласниками неможливо, так як двоє із співвласників померли, а ОСОБА_3 перебуває за межами України. Враховуючи вищевикладене, позивач просить визначити, що розмір часток ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 становить 1/4 частина кожного та встановити, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить по 1/4 частині вказаної квартири кожному.

Представник позивача ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просила цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пирятинської міської ради про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власностірозглянути у підготовчому судовому засіданні. Позов підтримує, просить його задовольнити.

Представник відповідача Пирятинської міської ради Полтавської області у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, проте був належним чином повідомлений.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом установлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11 січня 1994 року, виданого відділом приватизації житла згідно розпорядження № 252 від 05.01.1994, квартира АДРЕСА_1 була приватизована ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 7).

04 січня 2003 року на вказану квартиру був виготовлений технічний паспорт, з якого вбачається, що надана квартира НОМЕР_1 площею 49,4 кв м, житловою площею 32,0 кв м, знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 8-9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим 28 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пирятинського районного управління юстиції у Полтавській області (а.с. 6).

10 квітня 2017 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданим ІНФОРМАЦІЯ_2 Пирятинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с. 5).

Батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 11).

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем майна померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є їхня донька ОСОБА_1, яка прийняла спадщину шляхом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Циільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивачка звернулася до Пирятинської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину, оскільки частки у спадковій квартирі не визначені (а.с. 3). Укласти договір про визначення часток між всіма співвласниками неможливо, так як двоє із співвласників померли, а ОСОБА_3 перебуває за межами України.

Указана обставина є перешкодою у спадкуванні майна після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

В пункті 17 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 60 - 74 Сімейного кодексу України (далі - СК); майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

У пункті 3.4 Інформаційного листа ВССУ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Статтею 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Стаття 369 ЦК України закріплює, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, уважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

На підставі викладеного, суд уважає за можливе визначити, що розмір частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 становить 1/4 кожного та встановити факт належності померлим: 26.08.2011 ОСОБА_5 та 11.04.2017 ОСОБА_4 по 1/4 частині вказаної квартири кожному.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-18, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, с у д, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Пирятинської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності - задовольнити.

Визначити, що ОСОБА_1, народження ІНФОРМАЦІЯ_3, належить 1/4 частки квартири АДРЕСА_1, що є спільною сумісною власністю.

Визначити, що ОСОБА_3, народження ІНФОРМАЦІЯ_4, належить 1/4 частки квартири АДРЕСА_1, що є спільною сумісною власністю.

Встановити факт належності ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, 1/4 частки квартири АДРЕСА_1.

Встановити факт належності ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, 1/4 частки квартири АДРЕСА_1.

Рішення суду по справі може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Суддя