Справа № 750/2066/18
Провадження № 2/750/1016/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О.,

з участю: секретаря судового засідання Скакун М. Ю., представника позивача адвоката ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника співвідповідача адвоката ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4;

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в порядку загального позовного провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Інгресс» про визнання права власності в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя та стягнення коштів,

третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів публічне акціонерне товариство «Фідобанк»,

в с т а н о в и в:

12.03.2018 року ОСОБА_5 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач), товариства з обмеженою відповідальністю «Інгресс» (далі Співвідповідач) про:

- визнання грошових коштів у сумі 130000 грн, внесених до статутного капіталу Співвідповідача, обєктом спільної сумісної власності подружжя (Позивача та Відповідача);

- стягнення з Відповідача половини вартості статутного капіталу Співвідповідача в сумі 65000 грн;

- солідарне стягнення з обох відповідачів половини доходів, одержаних від діяльності Співвідповідача за період з 2015 по 2018 рр. у сумі 77977 грн;

- визнання нежилого приміщення, розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Пушкіна, буд. 34-А (далі Офіс), та квартири № 42 в будинку № 41-А (корпус 1) по вулиці О. Міхнюка в місті Чернігові (далі ОСОБА_6) спільним майном подружжя та поділ цього майна шляхом виділення у власність Позивача ОСОБА_6, а у власність Відповідача Офісу;

- стягнення з Відповідача, в порядку компенсації вартості майна і збереження пропорційності часток подружжя, грошової компенсації в сумі 453144 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що статутний капітал Співвідповідача, єдиним засновником якого натепер є Відповідач, сформований за рахунок спільних коштів подружжя, а тому є їхньою спільною сумісною власністю та підлягає поділу. Позивач вважає, що Співвідповідач, за організаційною формою господарювання, є різновидом унітарного приватного підприємства на майно якого поширюється режим спільної сумісної власності подружжя. Посилаючись на те, що наведені вище обєкти нерухомості придбані під час її шлюбу з Відповідачем, Позивач просить суд здійснити поділ вказаного майна як спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 19.04.2018 року залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів публічне акціонерне товариство «Фідобанк», оскільки ухвалене рішення може в подальшому вплинути на його права та обовязки.

У судовому засіданні представник Позивача предявлений позов підтримав і наполягав на задоволенні; відповідачі позов не визнали, при цьому зазначили, що Позивач не має відношення до формування статутного капіталу Співвідповідача та права на його майно; представник третьої особи не змогла сформулювати в суді свою правову позицію щодо позову.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини:

1. З 30.04.1999 року Позивач перебувала в шлюбі з Відповідачем, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.03.2015 року (а.с. 111).

2. 17.03.1998 року, тобто ще до реєстрації шлюбу з Позивачем, Відповідачем, разом із ОСОБА_7, було створено товариство з обмеженою відповідальністю «Інгресс» (Співвідповідач) із статутним капіталом у розмірі 28125 грн; частки засновників цього товариства на момент його створення були рівними (а.с. 12)

17.02.2006 року Відповідач викупив у інших учасників їхні частки, загальний розмір яких складав 24.5%, а загальна вартість 6890 грн 62 коп. і став єдиним учасником Співвідповідача, розмір статутного капіталу якого на той час залишався незмінним і становив 28125 грн (а.с. 27); 08.06.2010 року статутний капітал Співвідповідача було збільшено до 100000 грн, а 08.05.2013 року статутний капітал Співвідповідача вдруге збільшено до 130000 грн (а.с. 35, 36).

3. 27.08.2004 року Співвідповідач уклав з товариством з обмеженою відповідальністю «Голос» договір купівлі-продажу нежилого приміщення, розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Пушкіна, буд. 34-А (Офіс; а.с. 21).

22.02.2008 року співвідповідач уклав з ДП «УкрСіверБуд» закритого акціонерного товариства «ДСК» договір купівлі-продажу квартири № 42 в будинку № 41-А (корпус 1) по вулиці О. Міхнюка в місті Чернігові (ОСОБА_6; а.с. 32).

4. Суд констатує, що товариство з обмеженою відповідальністю як організаційна форма господарювання є одним з різновидів господарських товариств, правовий статус яких (порядок створення, господарська компетенція, порядок припинення) врегульовано нормами Цивільного кодексу України (далі Кодекс).

Відповідно до статті 115 Кодексу господарське товариство є власником:

1) майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу;

2) продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності;

3) одержаних доходів;

4) іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.

Вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом.

Позивач безпідставно поширює на майно Співвідповідача режим спільного сумісного майна подружжя і помилкового ототожнює товариство з обмеженою відповідальністю з унітарним приватним підприємством, тому як це зовсім різні організаційні форми господарювання, при цьому правовий статус підприємств в Україні регулюється не нормами Кодексу, а нормами Господарського кодексу України, зокрема, статтями 62-78, 93-117.

Вказаний висновок суду випливає з положень частини другої статті 55 Господарського кодексу України, згідно з якими субєктами господарювання є господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, Офіс і ОСОБА_6, які придбані Співвідповідачем, є лише власністю Співвідповідача як юридичної особи - субєкта господарювання і на вказане майно не поширюється режим спільної сумісної власності подружжя, в звязку з чим воно не підлягає поділу як спільне майно подружжя.

5. За приписом частини четвертої статті 145 Кодексу визначення основних напрямів діяльності товариства з обмеженою відповідальністю, затвердження його планів і звітів про виконання; затвердження річних звітів та бухгалтерських балансів, розподіл прибутку та збитків товариства - є виключною компетенцією загальних зборів учасників як вищого органу управління товариства.

Як випливає з пояснень відповідачів, у 2015-2018 рр. рішення по розподіл прибутку і збитків Співвідповідача його вищим органом управління не ухвалювалося, а без цього рішення, отримані Співвідповідачем прибутки залишаються у розпорядженні останнього та не переходять у власність учасника товариства, а тому не підлягають поділу між сторонами.

6. За змістом частини першої статті 144 Кодексу статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається із вкладів його учасників; розмір статутного капіталу дорівнює сумі вартості таких вкладів.

На підставі аналізу положень статей 115, 144 Кодексу вбачається висновок, що статутний капітал це лише частина майна товариства з обмеженою відповідальністю, яке формується під час його створення; в подальшому майнова база товариства, як правило, збільшується за рахунок здійснення виробничої господарської діяльності.

Як зазначено в пункті 1 мотивувальної частини цього рішення, на момент створення Співвідповідача із статутним капіталом 28125 грн Позивач не перебувала в шлюбі з Відповідачем, водночас вона не надала суду належні докази на підтвердження її майнової участі в створенні Співвідповідача. Подальше збільшення статутного капіталу Співвідповідача до 130000 грн хоча й відбувалося вже в період шлюбу Позивача з Відповідачем, проте враховуючи ту обставину, що статутний капітал як частина майна товариства, що складає цілісний майновий комплекс, переходить у власність товариства з моменту внесення грошових коштів до його статутного капіталу, особа, яка здійснила такий внесок, втрачає право власності на вказане майно (речове право), а взамін цього набуває корпоративні права, правовий зміст яких визначений статтею 167 Господарського кодексу України тобто правомочності на участь в управлінні господарським товариством, отримання прибутку від його діяльності та частини активів у разі ліквідації. Тобто відбувається трансформація речового права засновника господарського товариства в зобовязальне право.

За викладених обставин, статутний капітал Співвідповідача не є спільним майном подружжя, а тому не може бути розподілений між ними.

7. На підставі висновків суду, викладених у пунктах 4-6 мотивувальної частини рішення, предявлений позов підлягає відхиленню в повному обсязі.

Керуючись статтями 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Інгресс» про визнання права власності в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя та стягнення коштів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів від дня проголошення, через Деснянський районний суд м. Чернігова.

Суддя В. О. Коверзнев