Провадження № 2/760/3009/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 квітня 2018 року Солом'янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участі секретаря - Гаєвської С.В.,

представника позивача - Жук І.Г.

прокурора - Лапшиної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом керівника Київської місцевої прокуратури №9 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним, скасування рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання спадщини відумерлою, -

В С Т А Н О В И В :

Керівник Київської місцевої прокуратури №9 в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить визнати недійсним договір дарування, серія і номер: 1470, виданий 25.06.2009 р. на користь ОСОБА_2 щодо нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 40,2 кв.м., житлова площа 19,9 кв.м.; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно №32873273 від 12 грудня 2016 року, відповідно до якого 12.12.2016 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000; визнати відумерлою спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до складу якої входить квартира АДРЕСА_3, загальною площею 40,2 кв.м., житлова площа 19,9 кв.м. та передати у власність територіальної громади АДРЕСА_10

В позові посилається на те, що Київською місцевою прокуратурою №9 під час здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0015383 від 26.12.2016 року, встановлено порушення майнових прав та інтересів територіальної громади міста Києва.

Так, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла приблизно ІНФОРМАЦІЯ_7 року, причину смерті не встановлено.

Поховання ОСОБА_3 здійснено за державні кошти, що підтверджується листом СКП «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» №329 від 09.02.2017.

Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина у вигляді квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4.

Відповідно до інформації Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» №062/14-9472 (И-2017) від 08.08.17, дана квартира належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.12.2001 року.

Згідно з правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданий відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №13662 від 06.09.2016 року, ОСОБА_3, померла приблизно ІНФОРМАЦІЯ_7.

Таким чином, спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Згідно із статтею 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до витягу Реєстру територіальної громади міста Києва від №8142019 від 18.09.17, довідки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» №487 від 13.01.2017, ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_11 та інших зареєстрованих осіб за даною адресою на даний час не має.

Отже, останнім зареєстрованим місцем проживання померлої ОСОБА_3 є Солом'янський район м. Києва, що і є місцем відкриття спадщини.

Згідно листа Дев'ятої Київської нотаріальної контори №129/01-16 від 17.01.2017 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 16.01.2017 року №46427123, заповіти від імені ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_3, не посвідчувались.

Після смерті ОСОБА_3 відкрита спадкова справа №800/2016 на підставі заяви ОСОБА_4, як спадкоємця 4 черги.

Постановою Дев'ятої Київської нотаріальної контори від 30.12.2016 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Також, встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2017 року по справі №362/6577/16-ц, задоволено позов ОСОБА_4 до Данилівської сільської ради Васильківського району третя особа: відділ реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції про встановлення факту родинних відносин.

В подальшому зазначене рішення скасовано рішенням Апеляційного суду Київської області від 04.07.17.

Таким чином, спадкова справа не містить доказів наявності родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Відповідно до пояснень сусідів, які проживають поряд з квартирою за адресою: АДРЕСА_4, ОСОБА_4 не проживав разом з ОСОБА_3 однією сім'єю, не здійснював догляд за нею, у тому числі перед її смертю.

Крім того, ОСОБА_4 не вжив заходів щодо поховання ОСОБА_3

Згідно листа Солом'янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану №24/16.11-08 від 04.01.2017, не виявлено актових записів, які б підтверджували родинні відносини як дідів, бабів, братів чи сестер відносно ОСОБА_3 та актових записів про шлюб та народження її дітей.

Померла заповіту за життя не склала. Родичів у померлої не було, ОСОБА_4, який після смерті звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, не є спадкоємцем померлої ні за законом, ні за заповітом.

Таким чином, спадкоємці за законом та заповітом у померлої ОСОБА_3 відсутні.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Отже, залишена після смерті ОСОБА_3 спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_9 має бути визнана відумерлою спадщиною і перейти у власність територіальної громади міста Києва.

У той же час встановлено, що 12.12.2016 року здійснена державна реєстрація на спірну квартиру на підставі договору дарування, який нотаріусом, вказаним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не посвідчувався.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №94896979 від 17.08.2017, 12.12.2016 здійснена державна реєстрація права власності за ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_4, на підставі договору дарування №1470 виданий 25.06.2009 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грицаєнко В.В.

Однак, встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грицаєнко В.В., 25.06.2009 під №1470 посвідчено інший договір, а саме, договір купівлі-продажу нежилих приміщень за адресою: АДРЕСА_12, сторонами договору є TOB «СЕРВІК» (продавець) та ОСОБА_6 (покупець), що підтверджується листом Київського державного нотаріального архіву №151/01-21 від 13.02.2017 року та витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів №7437421 від 25.06.2009.

Крім того, відповідно до протоколу допиту ОСОБА_2 від 17.01.2017 року, останній ОСОБА_3 не знав, не зустрічався, об'єкти у дар не отримував, договорів не підписував, у нотаріуса не був, у м. Києві останній раз був у 1998 році, 12.12.2016 року на протязі дня знаходився на роботі, приміщення КП «Солом'янка-Сервіс» не відвідував, документи на реєстрацію права власності не подавав.

Оскільки спірний договір дарування нотаріусом не посвідчувався та не міг взагалі укладатись, такий договір дарування є нікчемним.

Однак враховуючи, що здійснено державну реєстрацію права власності на спірну квартиру на підставі нікчемного правочину, є потреба в скасуванні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно №32873273 від 12.12.2016, відповідно до якого 12 грудня 2016 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності відповідача на спірну квартиру.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

В судовому засіданні представник керівника Київської місцевої прокуратури №9 позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позов також підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в позові, подав до суду письмові пояснення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідачів про час розгляду справи належним.

Так, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що приблизно ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, причину смерті не встановлено через гнильні зміни трупа, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_5, яка належала їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.12.2001 року.

Відповідно до витягу Реєстру територіальної громади міста Києва від №8142019 від 18.09.17, довідки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» №487 від 13.01.2017, ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_9 та інших зареєстрованих осіб за даною адресою не має.

Отже, останнім зареєстрованим місцем проживання померлої ОСОБА_3 є Солом'янський район м. Києва, що і є місцем відкриття спадщини.

Згідно листа Дев'ятої Київської нотаріальної контори №129/01-16 від 17.01.2017 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 16.01.2017 року №46427123, заповіти від імені ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, не посвідчувались.

Після смерті ОСОБА_3 відкрита спадкова справа №800/2016 на підставі заяви ОСОБА_4, як спадкоємця 4 черги.

Постановою Дев'ятої Київської нотаріальної контори від 30.12.2016 року ОСОБА_7 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ~ ІНФОРМАЦІЯ_7 року гр. ОСОБА_3.

Також, встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2017 року по справі №362/6577/16-ц, задоволено позов ОСОБА_4 до Данилівської сільської ради Васильківського району третя особа: відділ реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції про встановлення факту родинних відносин.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 04.07.17 р. рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2017 року по справі №362/6577/16-ц скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Згідно листа Солом'янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану №24/16.11-08 від 04.01.2017, не виявлено актових записів, які б підтверджували родинні відносини як дідів, бабів, братів чи сестер відносно ОСОБА_3 та актових записів про шлюб та народження її дітей.

Відповідно до листа №16.11-09 від 05.10.2017 р. Солом'янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві вбачається, що в Солом'янському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві наявний актовий запис про шлюб №1071 від 31.07.1955 р. відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9, складеного Солом'янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Згідно запису акта №1903 про народження ОСОБА_3 вбачається, що її батьками є: мати - ОСОБА_10, батько - ОСОБА_8.

Також наявний актовий запис про смерть дружини ОСОБА_8 - ОСОБА_10 №539 від ІНФОРМАЦІЯ_5, складеного Солом'янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

Таким чином, спадкоємці за законом та заповітом у померлої ОСОБА_3 відсутні.

Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно з ч.2 ст.719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Судом встановлено та підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №94896979 від 17.08.2017, 12.12.2016 здійснена державна реєстрація права власності за ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_4, на підставі договору дарування №1470 виданий 25.06.2009 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грицаєнко В.В.

Згідно листа №151/01-21 від 13.02.2017 р. Київського державного нотаріального архіву Головного територіального управління юстиції у м. Києві Міністерства юстиції України встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грицаєнко В.В., 25.06.2009 за реєстровим №1470 посвідчено інший договір, а саме, договір купівлі-продажу нежилих приміщень за адресою: АДРЕСА_12, сторонами договору є TOB «СЕРВІК» (продавець) та ОСОБА_6 (покупець).

Крім того, відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_2 від 17.01.2017 року, у кримінальному провадження №0000397 від 14.01.2017 р. останній ОСОБА_3 не знав, не зустрічався, об'єкти у дар не отримував, договорів не підписував, у нотаріуса не був, у м. Києві останній раз був у 1998 році, 12.12.2016 року на протязі дня знаходився на роботі, приміщення КП «Солом'янка-Сервіс» не відвідував, документи на реєстрацію права власності не подавав.

Згідно листа №062/14-9472 (И-2017) від 08.08.2017 р. Комунального підприємства Київської міської ради "Київське міське бюро технічної інвентаризації" вбачається, що квартира АДРЕСА_6 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.12.2001 р. (відомості про відчуження в Бюро відсутні).

За змістом ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч.ч.1,3 та 4 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом/ нікчемний правочин/.У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 5 ст. 216 ЦК України вимога про застосування наслідків його недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Як зазначено вище, власник спірної квартири ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, а тому розпорядитись належним їй нерухомим майном шляхом укладення договору дарування не могла.

Спірними договором беззаперечно порушуються права та інтереси територіальної громади в особі Київської міської ради, які випливають з встановленого ст. 1277 ЦК України порядку визнання спадщини відумерлою.

Таким чином суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч.ч. 3,4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Виходячи з того, що державна реєстрація права власності на спірну квартиру на ім'я відповідача ОСОБА_2 здійснена на підставі нікчемного правочину, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно №32873273 від 12 грудня 2016 року, відповідно до якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_7, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000 підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з цих обставин, з відповідача підлягає стягненню 17883,65 гр. судового збору, сплаченого Прокуратурою міста Києва при зверненні до суду.

Керуючись ст.131-1 Конституції України, ст.ст.15,16, 203, 215, 216, 220, 334, 717, 719, 1216-1218, 1220-1223, 1261-1265, 1268-1269, 1277, 1296, 1297 ЦК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 45, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_8 від 25.06.2010 року, серія та номер №1470, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно №32873273 від 12 грудня 2016 року про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_9, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000.

Визнати квартиру АДРЕСА_9 відумерлою спадщиною після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та передати дану квартиру у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП: НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_13) на користь прокуратури міста Києва (р/р 1062 ДКСУ, МФО 820172) 17883,65 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 20 квітня 2018 року.

Суддя: С.І. Кушнір