ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2408/17
Провадження №2/477/180/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області

про визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини

та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 19 січня 2009 року, право власності на земельну ділянку, загальною площею 6,55 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області, що належала померлій ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №003640, виданого Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 05 січня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №28. А також просила визнати поважними причини пропуску нею строку для прийняття спадщини та визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини 6 місяців.

В обґрунтування позову вказувала, що 19 січня 2009 року померла її мати ОСОБА_3, після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається зі спірної земельної ділянки. В жовтні 2016 року вона звернулася до державного нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області з питання прийняття спадщини після смерті матері, однак нотаріус відмовила їй в оформленні спадщини у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно і наявності інших спадкоємців, які спадщину прийняли чоловіка померлої ОСОБА_4 та сина померлої ОСОБА_5, які були зареєстровані разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, ОСОБА_5 на час смерті спадкодавця фактично з матірю не проживав, помер 14 лютого 2014 року. Вона вважала, що мати перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 та після її смерті він прийняв спадщину. Однак, шлюб спадкодавця з ОСОБА_4 був зареєстрований, коли остання перебувала в іншому зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 ОСОБА_4 помер 30 жовтня 2016 року та перед своєю смертю він передав документи, з яких вбачається, що він спадщину не прийняв так як не предявив документів, що підтверджують інші відносини зі спадкодавцем, про що свідчить розяснення діючого законодавства виданого Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області. У звязку з цим позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав та просить позов задовольнити.

В судове засідання позивач не зявилася, від її представника надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити.

Відповідач Первомайська селищна рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином.

Згідно пункту 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до частини 6 статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як пять днів з дня закінчення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.

19 січня 2009 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19 січня 2009 року, виданого Первомайською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.6).

Згідно частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 18 травня 1994 року серії І-ФП №251441 позивач уклала шлюб з ОСОБА_7 та мала дошлюбне прізвище Мороз (а.с.17).

Позивач ОСОБА_2, згідно свідоцтва про народження від 24 грудня 1975 року серії І-ФП №377760, є дочкою померлої ОСОБА_3(а.с.18).

Відповідно до свідоцтва про народження від 11 червня 1981 року серії ІІ-ДВ №386877 сином померлої ОСОБА_3 є ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Згідно свідоцтва про одруження, виданого Первомайською селищною радою Миколаївської області від 07 березня 2002 року та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 26 липня 2016 року №7, ОСОБА_3 07 березня 2002 року уклала шлюб з ОСОБА_4 (а.с.14-15).

Разом з цим, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 26 липня 2016 року №4, ОСОБА_3 12 жовтня 1973 року одружилась з ОСОБА_6 (а.с.12).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану від 2 вересня 2016 року №3, інформація щодо актового запису про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, відсутня (а.с.13).

Відповідно до положень статті 25 СК України (в редакції від 10 січня 2002 року, яка діяла на момент укладення шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_4Ф.), жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі є недійсним (стаття 39 СК України).

Суд приходить до висновку, що шлюб, укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 є недійсним та не породжує будь-яких правових наслідків, оскільки на час державної реєстрації цього шлюбуОСОБА_3 перебувала в іншому зареєстрованому шлюбі.

Такий шлюб не потребує визнання його недійсним в судовому порядку.

ОСОБА_4 спадщину після смерті ОСОБА_3 не прийняв та не оформив, про що свідчить відмова Жовтневої державної нотаріальної контори від 03 січня 2012 року у видачі свідоцтва про право на спадщину, відповідно до якої ОСОБА_4 не надав нотаріусу документів, що підтверджують інші відносини зі спадкодавцем ОСОБА_3 (а.с.16).

30 жовтня 2016 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02 листопада 2016 року, виданим виконавчим комітетом Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області (а.с.19).

Враховуючи викладені обставини, спадкоємцями першої черги за законом майна померлої ОСОБА_3, в силу частини 1 статті 1261 ЦК України, є її діти дочка ОСОБА_2 та син ОСОБА_5.

У відповідності до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно листа та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 14 грудня 2017 року №50288874, виданої Вітовською державною нотаріальною конторою Миколаївської області спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась (а.с.28-29).

Згідно довідки Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області від 03 червня 2016 року №1479 на день відкриття спадщини, тобто на 19 січня 2009 року разом з спадкодавцем ОСОБА_3за однією адресою були зареєстровані - чоловік ОСОБА_4 та син ОСОБА_5(а.с.9).

У відповідності до абзацу 2 пункту 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, що діяла на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Законодавство не визначає факт реєстрації за місцем проживання спадкоємця разом з спадкодавцем як єдину умову, що підтверджує факт постійного проживання, визначеного частиною 3 статті 1268 ЦК України.

Згідно акту про не проживання від 16 січня 2018 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно був зареєстрований з спадкодавцем ОСОБА_3в с. Засілля Жовтневого (Вітовського) району Миколаївської області по вул. Островського, 22, однак фактично з 2003 року за вказаною адресою не проживав, власних речей в будинку не мав, будинком не користувався, відносин з сімєю не підтримував (а.с.71).

Отже, ОСОБА_5 спадщину, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_3 не прийняв.

14 лютого 2014 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть від 13 серпня 2016 року, виданим Вітовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Місцем його смерті зазначене село Череш Сторожинецького району Чернівецької області (а.с.11).

Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину ) від 27 грудня 2017 року №50435119, виданої Вітовською державною нотаріальною конторою Миколаївської області та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 06 лютого 2018 року №50820088, виданої Сторожинецькою державною нотаріальною конторою Чернівецької області, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась (а.с.35-36, 45-46).

Зі змісту позовної заяви та з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що позивач ОСОБА_2 на час відкриття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 постійно з спадкодавцем не проживала.

Згідно частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 та частина 1 статті 1273 ЦК України).

З постанови державного нотаріуса Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області від 04 жовтня 2016 року, вбачається, що позивачу ОСОБА_2 відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3, в звязку з пропуском строку для прийняття спадщини, відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно та наявністю інших спадкоємців ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.22).

З наданих позивачем доказів вбачається, що шестимісячний строк, передбачений законом для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, вона пропустила з поважних причин, оскільки вважала, що спадкодавець перебувала у шлюбі та після її смерті спадщину прийняв ОСОБА_4

Зазначене підтверджується дослідженою в судовому засіданні копією спадкової справи №25/2017 після смерті ОСОБА_4, померлого 30 жовтня 2016 року, згідно якої, позивач ОСОБА_2, 27 квітня 2017 року звернулась до приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_8 з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_4 (а.с.59-69).

До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 05 січня 2004 року, виданого Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області на підставі розпорядження від 23 червня 2003 року №288-р, ОСОБА_3 належить земельна ділянка загальною площею 6,55 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області (а.с.20).

Оригінал вказаного правовстановлюючого документу на спірне нерухоме майно втрачено, що підтверджується оголошенням в районній газеті «Вісник Жовтневщини» від 2 грудня 2017 року № 48 (9341) (а.с.44).

Відповідно довідки відділу Держгеокадастру у Вітовському районі Миколаївської області від 30 листопада 2017 року № 978/109-17, згідно перевірки «Книги записів державної реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі», земельна ділянка загальною площею 6,55 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області, належить ОСОБА_3, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №28 (а.с.43).

Згідно частини 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на спадкове майно, обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбачених статтею 16 ЦК України.

Вимога про визнання поважними причини пропуску ОСОБА_2 строку для прийняття спадщини та визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини 6 місяців задоволенню не підлягає з огляду на таке.

На підставі статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З огляду на приписи зазначеної норми закону, додатковий строк визначається з метою подальшого подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини.

У відповідності до норм ЦК України, Закону України «Про нотаріат» в Україні правом оформлення права власності на нерухоме майно в порядку спадкування на підставі заяви спадкоємця про прийняття спадщини наділені органи нотаріату.

Суд захищає право спадкоємця на спадкове майно, у спосіб визначений законом, при наявності спору про право та обґрунтованої відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Отже, у разі пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини та наявності спору про право і обґрунтованої відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину (не з причин пропуску такого строку), визначення спадкоємцю додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини правового значення не має.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача, оскільки спір виник не з вини відповідача.

Керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 19 січня 2009 року, право власності на земельну ділянку, загальною площею 6,55 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області, що належала померлій ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №003640, виданого Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області 05 січня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №28.

В частині визнання поважними причини пропуску ОСОБА_2 строку для прийняття спадщини та визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини 6 місяців відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його підписання (проголошення).

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення, у відповідності до приписів частини 6 статті 259 ЦПК України, складено і підписано 02 березня 2018 року.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО