Справа № 545/2589/17
Провадження № 2/545/121/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2018 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Путрі О.Г.,

при секретарі Кузуб Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ним та ОСОБА_2 20.12.2014 року був укладений договір позики, згідно з яким останній отримав у борг 50000 гривень під 5 % в місяць з кінцевим терміном повернення до 01 жовтня 2015 року, про що надав відповідну розписку від 20.03.2015 року, проте у встановлений строк борг не повернув.

В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги , надіславши на адресу суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій остаточно прохав стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 50000 грн. , 5 % від суми основного боргу в місяць у розмірі 82500 грн.,інфляційні нарахування в розмірі 11543,47 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн., а всього 154043,47 грн.

Від представника позивача ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, уточнений позов підтримує, прохає задовольнити.

Відповідач в судові засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про день та час слухання справи, шляхом публікації оголошення на сайті Судової влади про виклик відповідача до суду. Тому суд вважає відповідача повідомленим належним чином про день та час розгляду справи, та відповідно до ст. 280 ЦПК України , суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:

Встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 20.12.2014 року був укладений договір позики, згідно з яким останній отримав у борг 50000 гривень під 5 % в місяць з кінцевим терміном повернення до 01 жовтня 2015 року, що підтверджується розпискою від 20.03.2015 р. ( а.с. 4 ), проте у встановлений строк борг не повернув.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Окрім повернення у встановлений строк суми основної позики, умовами боргової розписки передбачено стягнення з відповідача 5 % від загальної суми заборгованості, що нараховуються щомісяця до дня повного повернення позики.

Таким чином, 5 % від суми позики становить 2500 грн. в місяць, за період із 20.12.2014 року по 26.09.2017 р. - 33 місяці , отже загальна сума заборгованості по відсоткам становить 82500 грн. ( 33 місяці * 2500 грн./місяць = 82500 грн. ).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інших розмір процентів не встановлений договором або законом.

Загальний відсоток інфляції розраховується відповідно до листа Верховного Суду України №62-97 р. від 03.07.1997 р., шляхом множення усіх показників інфляції за період з жовтня 2015 року по серпень 2017 року включно:

98.7%*102,0%*100,7%*100,9%*99.6%*101,0%*103,5%*100,1%*99,8%*99,9%*99,7%*101,8%*102,8%*101,8%*100,9%*101,1%*101,0%*101,8%*100,9%*101,3%*101,6 %*100,2%*99,9%=123,08%

Суму інфляції розраховуємо за формулою:

(сума основного боргу* процент інфляції) /100% - сума основного боргу

(50000,00*123,08%) /100% - 50000,00=11543,47 грн.

Тож інфляційні нарахування на суму боргу складають 11543,47 грн.

Таким чином, загальна сума боргу з урахуванням основного боргу, процентів, інфляційних нарахувань складає: 50000,00 грн. + 82500 грн. + 11543,47 грн. = 144043,47 грн.

Оскільки відповідачем ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 грошові кошти за укладеним договором позики не повернуто, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню кошти в розмірі 144043,47 грн.

В частині вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10000 гривень, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 5постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»( з наступними змінами і доповненнями), при розгляді питань відшкодування моральної шкоди суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт,що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягає наявність такої шкоди.

Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини по виконанню боргових зобов'язань за договором позики.

Договором позики, укладеним між сторонами , не передбачено обов'язку сторін по відшкодуванню моральної шкоди.

Крім того, під час розгляду справи позивач не надав жодних доказів в підтвердження спричинення йому моральної шкоди.

Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди.

За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача.

Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог, згідно ст. 141 ЦПК України .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,81,141,259,263-265,280-282,352 ЦПК України , суд, -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики яка складається з: суми боргу за договором позики у розмірі 50000 грн., відсотків у розмірі 82 500 грн. та інфляційних витрат у розмірі 11543,47 грн. , а всього - 144043, 47 грн. ( сто сорок чотири тисячі сорок три гривні 47 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1796 грн.( одна тисяча сімсот дев`яносто шість гривень).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області на протязі тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його оголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. Г. Путря