АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 609/67/18Головуючий у 1-й інстанції Ковтунович О.В.
Провадження № 22-ц/789/765/18 Доповідач - Парандюк Т.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2018 року м. Тернопіль

Апеляційний суд Тернопільської області в складі:

Головуючої - Парандюк Т.С.

Суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участі секретаря - Коваль О.І.

та сторін - представника СтзОВ Агро-Лан - ОСОБА_1 та представника ТзОВ ПрофАгроТрейд та ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 609/67/18 за апеляційною скаргою сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Лан на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 23 травня 2018 року, ухваленого суддею Ковтунович О.В., повний текст якого складено 23 травня 2018 року, в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ПрофАгроТрейд, ОСОБА_2 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Лан, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю Західна агровиробнича компанія про визнання недійсним договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2018 року ТзОВ «ПрофАгроТрейд» та ОСОБА_2 звернулися в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, площею 1,99 га, кадастровий номер :01:001:0114, яка розташована на території Плосківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області.

На підставі договору оренди землі, зареєстрованого Управлінням Держкомзему у Кременецькому районі 05.10.2012 року, вказана земельна ділянка передана СТзОВ «Агро-Лан» у строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без змін її цільового призначення, терміном на 5 років.

В обгрунтування позовних вимог вказують, що 05.09.2017 року ОСОБА_2 поштою було надіслано орендарю заяву про намір надалі не продовжувати договір оренди землі, термін якого закінчується 05.10.2017 року, оскільки його не влаштовують істотні умови договору. Просив на протязі трьох днів після отримання даного листа повернути його земельну ділянку та надіслати підписаний акт прийому передачі. Відповідач вказаного листа отримав, однак відповіді не надав.

06.10.2017 року ОСОБА_2 уклав з ТзОВ «ПрофАгроТрейд» договір оренди зазначеної земельної ділянки для проведення державної реєстрації, державним реєстратором було повідомлено, що речове право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0114 зареєстроване на СТзОВ «Агро - Лан» 30.06.2017 року.

Враховуючи те, що СТзОВ «Агро - Лан» проігнорувало заяву ОСОБА_2, маючи чинний примірник договору оренди землі, термін якого повинен був закінчуватись 05.10.2017 року, неправомірно зареєструвало договір оренди землі від 20.05.2017 року, просили суд визнати цей договір недійсним.

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 23 травня 2018 року позов ТзОВ ПрофАгроТрейд та ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі від 20.05.2017 року, укладений між ОСОБА_2 (проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії МС 284438, ідентифікаційний код НОМЕР_1) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Лан» (юридична адреса 47154, Тернопільська область Шумський район село Темногайці, ).

Стягнуто із сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Лан» (юридична адреса 47154 Тернопільська область Шумський район село Темногайці, ) на користь ОСОБА_2 (проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії МС 284438, ідентифікаційний код НОМЕР_1) в користь держави судовий збір в сумі 704,80 гривень.

В апеляційній скарзі СТзОВ Агро-Лан просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його незаконність, необгрунтованість та неправильне застосування норм матеріального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначило, що між товариством та ОСОБА_2 було укладено новий договір оренди землі від 20.05.2017 року, яким зобовязання сторін, на підставі ст.604 ЦК України, було замінено новим зобов'язанням (новація), на що суд першої інстанції уваги не звернув та не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню.

Вказує, що сторони не заявляли про порушення переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк чи поновлення договору оренди землі, шляхом укладення додаткової угоди до Договору, а тому судом безпідставно застосовано ст.33 ЗУ Про оренду землі. Також застосовано норми ст.116 ЗК України, які не підлягали застосуванню, оскільки регулюють підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності.

Вважає, що волевиявлення сторін на заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням шляхом укладення нового договору оренди землі підтверджується підписами сторін у договорі, а твердження ОСОБА_2 про те, що він не підписував спірний договір є безпідставними так як ним клопотання про проведення почеркознавчої експертизи не заявлялось.

Крім того, ОСОБА_2 повторно підтвердив своє волевиявлення на передачу земельної ділянки в оренду, підписавши додаткову угоду до договору оренди землі від 10.10.2017 року, якою проведено заміну сторони орендаря із СТзОВ Агро-Лан на ТзОВ Західна агровиробнича компанія.

Відзиву на апеляційну скаргу на день розгляду справи не подано.

В судовому засіданні представник СТзОВ Агро-Лан ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник ТзОВ ПрофАгроТрейд та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 вважає рішення суду законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний договір був укладений та зареєстрований до закінчення строку дії договору від 01.01.2012 року, укладеного між тими ж сторонами та цивільним законодавством не передбачено автоматичного розірвання попереднього договору укладення наступного, якщо на то немає волі сторін.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 1,99 га на території Плосківської сільської ради з кадастровим номером :01:001:0114, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №776781 (а.с.13).

01.01.2012 року між ОСОБА_2 та СТзОВ «Агро-Лан» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 5 років (а.с.86-89).

Згідно п. 43 Договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

З довідки Держгеокадастру вбачається, що договір земельної ділянки площею 1,99 га на території Плосківської сільської ради з кадастровим номером :01:001:0114 було зареєстровано 05.10.2012 року терміном на 5 років.

20.05.2017 року між ОСОБА_2 та СТзОВ «Агро-Лан» було укладено новий договір цієї ж земельної ділянки терміном на 7 років (а.с.47-50).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що 30.06.2017 року зареєстровано право оренди земельної ділянки, на підставі договору оренди землі від 20.05.2017 р., строком на 7 років.(а.с.19).

10.10.2017 року ОСОБА_2 та СТзОВ «Агро-Лан» уклали додаткову угоду до вищевказаного договору, згідно якої новим орендарем спірної земельної ділянки стало ТзОВ «Західна агровиробнича компанія», де істотні умови договору значно кращі орендна плата у грошовому виразі становить 13% від нормативної оцінки земельної ділянки 9099,89 грн. на рік оренди. Дана угода вступає в силу з дня її підписання сторонами і є невід'ємною частиною договору оренди. Договір набирає чинності після підписання та його державної реєстрації. (а.с.51-52).

05.09.2017 року ОСОБА_2 направлено на адресу СТзОВ «Агро-Лан» заяву про небажання надалі продовжувати договір оренди землі, однак відповіді не отримав. Під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання особою необхідних відомостей. В матеріалах справи відсутні дані про отримання СТзОВ «Агро-Лан» такої заяви.

Як пояснив представник СТзОВ «Агро-Лан» ОСОБА_1, що даного листа не отримували, тому не надавали відповіді. Договір про оренду землі від 20.05.2017 року уклали із ОСОБА_2 із дотриманням норми ст. 604 ч.2 ЦК України (новація), так як із ним був укладений попередній договір.

06.10.2017 року ОСОБА_2 та ТзОВ «ПрофАгроТрейд» уклали договір оренди земельної ділянки площею 1,99 га на території Плосківської сільської ради з кадастровим номером :01:001:0114 строком на 7 років (а.с17-18).

Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 13.03.2018 року залучено до участі у справі ТзОВ Західна агровиробнича компанія як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Відповідно до вимог частини другої статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема, Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

У відповідності до ч.1 ст.93 Земельного кодексу України, ст.1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно вимог ч.9 ст.93 ЗК України відносини, пов'язані з орендою землі регулюються законом.

Стаття 14 Закону України "Про оренду землі" визначає, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ст.16 цього ж Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Одним із способів захисту прав на землю відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України є визнання угоди недійсною.

Відповідно до частини першої ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Вимогами ч.3 ст.203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вбачається із позовної заяви, так і пояснень представника позивачів, що підставою для визнання договору оренди, укладеного між ОСОБА_2 та відповідачем 20.05.2017р., зареєстрованого 30.06.2017 р. є те, що даний договір укладено до закінчення строку дії попереднього договору оренди від 2012 р., який не був розірваний у встановленому порядку і був чинним. Крім того, 10.10.2017 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору від 20.05.2017 р., згідно якої новим орендарем спірної земельної ділянки стало ТзОВ «Захід агровиробнича компанія», який представником позивачів не оспорюється.

Згідно ч.2 ст.604 ЦК України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги або заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пленум Верховного суду України у п.п.17, 19 Постанови від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" роз'яснив, що перевіряючи законність і обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

При цьому, неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, слід вважати неправильне визначення предмета доказування чи не з'ясування обставин, якими обгрунтовувалися вимоги та заперечення.

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, має місце у випадках зазначення у судовому рішенні певних обставин (фактів), які не підтверджені доказами, їх недостатність, недостовірність та (або) суперечливість, відсутність мотивів прийняття чи неприйняття доказів.

Із пояснень представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3С вбачається, що ОСОБА_2 свого підпису на договорі від 20.05.2017 р. не ставив. Суд першої інстанції вірно не взяв їх до уваги, оскільки вони не були заявлені в позовній заяві та не доведені належними й допустимими доказами, зокрема, висновком судово-почеркознавчої експертизи, клопотання про проведення якої ним не заявлялося, що не заперечується його представником.

Враховуючи те, що ОСОБА_2, укладаючи договір від 20.05.2017 року, волевиявлення його вільним і відповідало його внутрішній волі, вчинений у формі, встановленій законом і був спрямований на настання правових наслідків, не порушуючи його права та інтереси, колегія суддів вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки ним не доведено та не представлено доказів щодо визнання вчиненого правочину не дійсним відповідно до ст. 215 ЦКУ.

Крім того, укладаючи договір від 20.05.2017 р. сторони -ОСОБА_2 та СТзОВ «Агро-Лан», домовились про припинення договору від 2012 року і про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами.

Враховуючи викладене у сукупності з положеннями ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ТзОВ ПрофАгроТрейд та ОСОБА_2

Оскільки, апеляційна скарга підлягає до задоволення, тому, у відповідності до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з ТзОВ ПрофАгроТрейд та ОСОБА_2 в користь СТзОВ «Агро-Лан» судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 1057 грн. 20 коп.( по 528,60грн. з кожного).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Лан задовольнити.

Рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 23 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю ПрофАгроТрейд (юридична адреса 47002 Тернопільська область Кременецький район м. Кременець вул. Березина,26, ), ОСОБА_2 (проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії МС 284438, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Лан (юридична адреса 47154 Тернопільська область Шумський район село Темногайці, ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю Західна агровиробнича компанія про визнання недійсним договору оренди землі - відмовити.

Стягнути із товариства з обмеженою відповідальністю ПрофАгроТрейд (юридична адреса 47002 Тернопільська область Кременецький район м.Кременець вул.Березина,26, ), ОСОБА_2 (проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії МС 284438, ідентифікаційний код НОМЕР_1) солідарно в користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Лан (юридична адреса 47154 Тернопільська область Шумський район село Темногайці, ) 1057 грн. 20 коп.( по 528,60грн. з кожного) судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 серпня 2018 року.

Головуючий:

Судді: