АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 171/741/17 22-ц/774/250/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 лютого 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 171/741/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1,-

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2017 року, яке ухвалене суддею Хоруженко Н.В. у м. Апостолове, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначив, що на підставі договору б/н від 09.03.2011 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 300,00 грн. із сплатою за користування ним відсотків у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором в частині сплати кредиту та відсотків за його користування, виникла заборгованість, яка станом на 31.03.2017 року склала 14449,41 грн.

У зв'язку з цим, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 14449,41 грн., яка складається з: 1949,88 грн. - заборгованості за кредитом; 11335,27 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 664,26 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2017 рокупозов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість станом на 31.03.2017 року за кредитним договором у розмірі 14449,41 грн., яка складається з наступного: 1949,88 грн. - заборгованість за кредитом, 11335,27 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 664,26 грн. штраф (процентна складова).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 1600 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд неповно встановив всі обставини справи, зокрема не з'ясував чи підписувала відповідач Умови та Правила надання банківських послуг; не застосував ч.3 ст. 551 ЦК України до врегулювання спірних правовідносин та не зменшив розмір заборгованості, яка становить 14449,41 грн. та перевищує розмір отриманого кредиту в розмірі 300,00 грн.; не застосував наслідки спливу позовної давності. Крім того, судом не враховано, що кредитні правовідносини сторін суперечать ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 2.1-2.5, 3.1-3.4, 3.6, 3.7 Правил, надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну варіть кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, й умови кредитного договору є несправедливими.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційній суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2, представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Бродька А.І., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 березня 2011 між позивачем ПАТ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 на підставі поданої нею анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг укладено кредитний договір б/н, за умовами якого Банк надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач погодилася з тим, що заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомлена і погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с. 7).

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг після отримання Банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено обов'язок позичальника погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконувала, в результаті чого станом на 31.03.2017 року утворилася заборгованість в розмірі 14449,41 грн., яка складається з: 1949,88 грн. - заборгованості за кредитом; 11335,27 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 664,26 грн. (а.с. 6).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності факту неналежного виконання зобов'язання за укладеним кредитним договором позичальником ОСОБА_1 в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування та права Банку, у зв'язку з цим, вимагати від відповідача повернення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зі змісту укладеного кредитного договору б/н вбачається, що 09 березня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредитний ліміт на кредитну картку в обмін на її зобов'язання, як позичальника, повернути кредит та сплатити відсотки за його користування в обумовлені договором строки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Як вбачається зі змісту кредитного договору, сторони встановили як строк дії договору - строк дії кредитного ліміту, що відповідає строку дії картки, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів (процентів за користування кредитним лімітом) - щомісяця до «25» числа кожного місяця.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, останнє погашення заборгованості здійснено відповідачем ОСОБА_1 08.09.2014 року (а.с. 6).

Отже, вказане підтверджує той факт, що після сплати останнього чергового щомісячного платежу відповідач ОСОБА_1 припинила виконувати щомісячні зобов'язання з погашення відсотків за користування кредитним лімітом.

За змістом ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язанням в обумовлений сторонами строк, правовим наслідком якого є відповідальність боржника.

Відповідно до умов кредитного договору, протягом перших 30 днів з моменту виникнення заборгованості по кредитному ліміту (пільговий період) відсотки нараховуються, виходячи зі ставки 0,01% річних. З 31 дня виникнення заборгованості по кредитному ліміту нарахування відсотків за користування кредитним лімітом провадиться, виходячи з базової відсоткової ставки.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає оплаті в першу чергу.

Матеріалами справи підтверджено та не спростовано ані відповідачем, ані її представником, що позичальник ОСОБА_1 порушила свої зобов'язання стосовно щомісячного повернення частини кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитним лімітом, припинивши погашення заборгованості у вересні 2014 року.

Отже, встановивши факт неналежного виконання зобов'язання за укладеним кредитним договором щодо погашення кредитного ліміту, сплати відсотків за його користування відповідно до вищенаведених умов договору, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про покладення на ОСОБА_1 відповідальності перед кредитором щодо погашення заборгованості по кредитному ліміту та нарахованим відсоткам, а також штрафів.

При цьому, доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що судом не враховано, що відповідач не підписувала Умов та Правил надання банківських послуг колегія суддів не приймає до уваги, оскільки у відповідності до змісту анкети-заяви про приєднання, відповідач погодила, що Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку, є невід'ємною частинною договору, а тому окремого їх підписання не вимагається.

Крім того, ПАТ КБ «ПриватБанк» було ознайомлено ОСОБА_1 із умовами кредитування саме з використанням кредитної карти «Універсальна», що підтверджується підписаною нею особисто довідкою про ознайомлення з умовами кредитування та користування кредитною карткою «Універсальна» (а.с. 8). У зв'язку з цим, спростовуються доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що кредитні правовідносини сторін суперечать ст. 11 Закону України «Поро захист прав споживачів», п. 2.1-2.5, 3.1-3.4, 3.6, 3.7 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну варіть кредиту, затверджених Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168.

Не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції й доводи апеляційної скарги представника відповідача щодо несправедливості умов кредитного договору, оскільки належних доказів в підтвердження цього стороною відповідача на надано й вказані вимоги не були предметом судового розгляду.

Перевіривши дані розрахунку позивача (а.с. 6), колегія суддів вважає їх правильними і погоджується з розміром стягнутої, в межах заявлених позовних вимог, судом першої інстанції з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, яка становить 14449,41 грн., яка складається з: 1949,88 грн. - заборгованості за кредитом; 11335,27 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 664,26 грн. (а.с. 6).

Розрахунок заборгованості за кредитом, наданий позивачем, відповідає умовам договору і відповідачем та її представником не спростований.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги представника відповідача про наявність підстав для застосування положень ч.3 ст. 551 ЦК України, оскільки положення вказаної норми закону застосовуються до розміру неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Заявлені ж позивачем вимоги про стягнення неустойки - штрафів, розміру збитків не перевищують, а тому підстави для застосування вказаної норми при вирішенні даного спору відсутні.

Також колегія суддів не вбачає підстав для застосування позовної давності відповідно до доводів апеляційної скарги представника відповідача, оскільки відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, наслідки спливу позовної давності застосовуються лише за заявою відповідача, поданої до ухвалення рішення судом першої інстанції. З матеріалів справи вбачається, що відповідач такої заяви до суду не подавала, натомість подала заяву про визнання позову, реалізувавши свої права як сторона у справі (а.с. 46).

Крім того, як вбачається з виписки за особовим рахунком ОСОБА_1 останній платіж нею було здійснено 08.09.2014 року в розмірі 89,76 грн., які були спрямовані на погашення заборгованості, тоді як з позовом про стягнення заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду 24.04.2017 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, Апеляційний суд Дніпропетровської області, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 26 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: