У Х В А Л А

19 листопада 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Київській області, заінтересовані особи : ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 -

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця, посилаючись на те, що 13.02.2018 р. заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду було задоволено частково позов ОСОБА_4 та виселено з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 і членів її сімї. З даним судовим рішенням ОСОБА_1 категорично не погоджується, дізналася про таке рішення 06.06.2018 року і 14.06.2018 року подала заяву про перегляд заочного рішення, однак позивач у справі отримав в суді виконавчий лист, який подав на виконання. 15.06.2018 року заявника і її родичів було виселено з квартири, хоча ОСОБА_1 подала 14.06.2018р. до канцелярії ДВС копію заяви про перегляд заочного рішення, просила не виконувати рішення суду. Отже, заявник вважає, що державний виконавець мав зупинити ВП та не вчиняти дії щодо виселення. Наразі, рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 13.02.2018 року перебуває в апеляційній інстанції, а отже є таким, що не набрало законної сили і підлягає скасуванню, а тому заявник просить суд визнати дії старшого державного виконавця Білоцерківського міськвідділу ДВС ОСОБА_5 щодо виселення з квартири №87 в буд. № 44 ОСОБА_1 і ОСОБА_1 І,В., ОСОБА_3 неправомірними та зобовязати старшого державного виконавця БМВ ДВС ГТУЮ в Київській області вселити родину ОСОБА_3 у вказану квартиру.

Скаржник, заінтересовані особи та їх представник в судовому засіданні підтримали свою скаргу.

Державний виконавець Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Київській області ОСОБА_5 заперечив задоволення даної скарги.

Заслухавши думку учасників судового процесу, оглянувши матеріали скарги, суд вважає що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Так, 13.02.2018 року Білоцерківським міськрайонним судом було ухвалено рішення у справі №357/9481/17 за позовом ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні належною йому на праві власності квартири, шляхом виселення ОСОБА_1, ОСОБА_1 І,В., ОСОБА_3 Зазначено, що дане рішення набрало законної сили та 30.03.2018 року позивачу по справі було видано виконавчий лист.

В судовому засіданні встановлено, що 03.04.2018 року старшим державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ ОСОБА_6 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56095074 з примусового виконання виконавчого листа №2/357/556/18 від 30.03.2018р. про усунення перешкод ОСОБА_4 у користуванні належною йому на праві власності квартири, шляхом виселення ОСОБА_1, ОСОБА_1 І,В., ОСОБА_3 (а.с.6).

Судом встановлено, що на виконання вказаного рішення суду старший державний виконавець Ткач А.П. 15.06.2018 року вчинив дії щодо примусового виселення зазначених осіб з квартири АДРЕСА_2, склав ОСОБА_6 де відобразив дії примусового проникнення до житла, стягувачем було замінено замки вхідних дверей, державний виконавець склав опис рухомого майна, та передав його на зберігання стягувачу (а.с.17,18).

Скаржником та її представником не надано жодних належних та допустимий доказів в підтвердження того, що на час вчинення державним виконавцем дій з виконання вказаного рішення суду про виселення мали місце підстави для зупинення виконавчого провадження. Непогодження осіб з рішенням суду, бажання його оскаржити не є підставою для зупинення виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

В обґрунтування своєї скарги заявник посилається на оскарження рішення суду про виселення та зазначає, що подання заяви про перегляд заочного рішення у справі чи подання апеляційної скарги на рішення суду є підставою для зупинення виконавчого провадження.

Суд не може погодитися з даним твердженням скаржника, оскільки встановленим є те, що станом на 15.06.2018року, тобто на час вчинення державним виконавцем дій щодо виселення осіб з квартири, рішення суду у справі №357/9481/17 за позовом ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні належною йому на праві власності квартири, шляхом виселення ОСОБА_1, ОСОБА_1 І,В., ОСОБА_3, набрало законної сили. Крім того, сама скаржник в судовому засіданні вказала, що знала про розгляд судом спору за позовом ОСОБА_4, а отже, мала б знати про наслідки розгляду даного спору чи про виконання рішення суду. На даний час, виконавчий лист не відкликано, рішення суду не скасовано а виконавче провадження закрито.

Згідно ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до норм статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, дії державного виконавця щодо виконання виконавчого листа № 2/357/556/18 від 30.03.2018 р. правомірні, державний виконавець діяв в спосіб і в межах своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а тому підстав для визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ ОСОБА_5, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.447-452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 щодо дій державного виконавця у ВП № 56095074 по виконанню виконавчого листа №2/357/556/18 від 30.03.2018 року, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення даної ухвали.

СуддяОСОБА_7