Справа № 308/1062/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 лютого 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КУШТАНА Б.П., МАЦУНИЧА М.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Ужгороді цивільну справу № 308/1062/17 за скаргою стягувача ОСОБА_2, заінтересовані особи Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, старший державний виконавець Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Деревянко Олександр Васильович і державний виконавець Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Кривка Неллі Алексанівна, на дії, бездіяльність і рішення державних виконавців, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 23 січня 2018 року, головуючий суддя Придачук О.А., -

встановив:

ОСОБА_2 оскаржила ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 23.01.2018, якою вищеназвану скаргу залишено без розгляду, вважає ухвалу незаконною, уваленою з порушенням норм процесуального права, просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи скарги, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Ухвалою від 23.01.2018 Ужгородський міськрайонний суд залишив скаргу ОСОБА_2 без розгляду на підставі ст. 257 ч. 1 п. 3 ЦПК України внаслідок повторної неявки в судове засідання позивача, належним чином повідомленого про розгляд справи (а.с. 143-144). Однак, суд припустився помилки у застосуванні норм процесуального права і погодитись із таким вирішенням питання не можна.

Чинна на час вирішення процесуального питання і на час розгляду справи апеляційним судом редакція ЦПК України передбачає, зокрема, таке:

стаття 128:

судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (ч. 5);

днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку (ч. 8 п. 1);

стаття 130:

у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку (ч. 1);

розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду (ч. 2);.

якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею; у такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії (ч. 3);

у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду; особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою (ч. 9);

стаття 223:

неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1);

суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними (ч. 2 п.п. 1, 2);

якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки (ч. 3 п.п. 1, 2);

у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез'явлення не перешкоджає вирішенню спору (ч. 5);

стаття 257:

суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи (ч. 1 п. 3).

Скарги на дії, бездіяльність, рішення державних виконавців розглядаються за загальними правилами, встановленим цивільним процесуальним законом, із винятками і особливостями, передбаченими Розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень». Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ст. 450 ч. 2 ЦПК України).

Отже, цивільним процесуальним законом, норми якого щодо порядку повідомлення сторін про судовий розгляд (виклику в судове засідання), відкладення розгляду справи та залишення заяви без розгляду кореспондуються між собою, можливість залишення позову (скарги) без розгляду внаслідок неявки позивача (скаржника) в судове засідання пов'язується передусім із належним його повідомленням про дату, час і місце розгляду справи, що є обов'язковою умовою законності відповідного судового рішення та однією з гарантій дотримання прав учасників процесу. Сама по собі процесуальна можливість розгляду скарги у відсутність скаржника не звільняє суд від обов'язку дотримання вимог закону щодо повідомлення його про дату, час і місце розгляду скарги.

З матеріалів справи вбачається, що в судове засідання на 14-00 к.ч. 26.12.2017 не з'явилися всі учасники процесу (а.с. 137), так само вони не з'явилися і в судове засідання на 08-30 к.ч. 23.01.2018 (а.с. 142), у якому скаргу ОСОБА_2 було залишено без розгляду. Водночас наявними в справі поштовими документами підтверджується, що повідомлення про обидва вказані судові засідання, направлені рекомендованими поштовими відправленнями, скаржник ОСОБА_2 отримала 05.01.2018 (а.с. 136, 138). Тобто, про судове засідання, що мало відбутися 26.12.2017, скаржник не був повідомлений належним чином і станом на цю дату в суді не було даних про належне повідомлення скаржника.

Крім того, 23.01.2018 до суду надійшла о 09-58 к.ч. телефонограма ОСОБА_2 із клопотанням про відкладення судового розгляду через її перебування на стаціонарному лікуванні (а.с. 146). Судове засідання 23.01.2018 було розпочате о 08-30 к.ч., проте, у справі немає даних про призначення судового розгляду саме на цей час (у довідці від 26.12.2017 на а.с. 137 про це не зазначено) та про повідомлення скаржника про такий час початку судового засідання. Тож з огляду на вищенаведені обставини в сукупності клопотання про відкладення судового розгляду теж не може не братися до уваги апеляційним судом.

Таким чином, на момент прийняття процесуального рішення про залишення скарги без розгляду у суду не було доказів про належне, із дотриманням правил, установлених ст.ст. 128, 130 ЦПК України, повідомлення скаржника ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи у двох останніх судових засіданнях. За таких обставин, у суду не було підстав для застосування положень частини 5 статті 223 ЦПК України та пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, оскільки відсутні докази щодо повторної поспіль неявки в судове засідання позивача за умови його належного повідомлення про час і місце розгляду справи, факт такої неявки - не встановлений. Вказівку суду в ухвалі на належне повідомлення скаржника про розгляд справи не можна визнати обґрунтованою.

Відтак, апеляцію на підставі ст. 379 ч. 1 п.п. 1, 4 ЦПК України слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 6, ст. 379 ч. 1 п.п. 1, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 23 січня 2018 року скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, і оскарженню не підлягає.

Судді