Справа № 323/3401/17
№ провадження 2/323/198/18
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

22.02.2018 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Тахтаул А.Л.,

в присутності

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Комишуваська селищна рада Оріхівського району Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, та примусове зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратив право користування жилим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, та примусово зняти її з реєстраційного обліку в зазначений квартирі, право власності на яку належить позивачу на підставі Договору купівлі-продажу від 02 жовтня 2017 року.

Позивач зазначає, що при купівлі даної квартири виявилося, що за даною адресою зареєстрована ОСОБА_2. Декілька років відповідач за місцем реєстрації не проживає, однак залишається зареєстрованою у належному позивачу будинку, добровільно знятись з реєстраційного обліку не має можливості.

Позивач, вважаючи це порушенням прав власника майна, вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

У судовому засіданні позивач, коротко виклавши обставини справи, позов підтримала повністю, просила його задовольнити.

Відповідач у судове засідання двічі не з'явилася, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи в порядку ст. 126 ЦПК України.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 02 жовтня 2017 року посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г., та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02 жовтня 2017 року №99019159.

Відповідно до копії технічного паспорту виготовленого станом на 09 червня 2009 року, за інвентарним номером 546, реєстровим номером 11/1767 на квартиру АДРЕСА_1, встановлено, що попереднім власником зазначена ОСОБА_2.

Відповідно до відомостей зазначених, у довідці Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області від 04.12.2017 року за №2579, виданій громадянці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 паспорт серії виданий Куйбишевським РВ УМВС України в Запорізькій області від 19.08.2004 року, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4. що ОСОБА_2 - колишній власник будинку АДРЕСА_5, - зареєстрована, але не проживає з листопада 2012 року і по теперішній час).

Відповідно до відомостей Акту депутата Комишуваської селищної ради округу № 9 Лупинос Людмили Василівни від 06 грудня 2017 року встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, але не проживає за даною адресою з листопада 2012 року.

Права власності чи іншого майнового права на спірне житло відповідач не має.

Таким чином, поважних причин відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання понад встановлені законом строки з матеріалів справи не вбачається.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. №5, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Суд вбачає, що між сторонами виникли відносини, що регулюються главою 32 ЦК України.

Так, відповідно до статті 41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Відповідно до ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що належить позивачу.

Вирішуючи питання щодо вимоги позивача про зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання фізичної особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

У зв'язку з цим вимога позивача про покладення на третю особу обов'язку зняти відповідача з реєстрації місця проживання відповідача не має самостійного юридичного значення.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.317, 321, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст.81, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Комишуваська селищна рада Оріхівського району Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, та примусове зняття з реєстрації, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою АДРЕСА_3.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Повний текст рішення складений 23.02.2018 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення постанови апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення, а разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, - протягом 30 днів з вручення копії рішення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.М. Мінаєв