Справа № 536/912/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Дяденко С.В.

позивача ОСОБА_1 та її представника за угодою адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01 червня 2018 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 16 жовтня 2004 року по 24 липня 2006 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, від якого мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні і вихованні, дитині створені належні умови для навчання, фізичного та духовного розвитку. Відповідач з моменту народження доньки не бере участі в її вихованні, не цікавиться життям, здоров'ям дитини, не спілкується з нею, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає та має заборгованість по аліментам в сумі 18 226 грн.89 коп. Вважає, що є достатньо підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Просила суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити, про підстави та обставини якого пояснили так, як це викладено в заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судової повістки, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався, причини неявки не повідомив.

Третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали заяву, де просили розглянути справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її уповноваженого представника, думку дитини, дослідивши надані матеріали, і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

В відповідності до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також матеріально утримувати до досягнення нею повноліття.

На підставі ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном (ч. 2 ст. 171 СК України).

Згідно ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (Страсбург, 25 січня 1996 р.) під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення, судовий орган надає дитині можливість висловити свої думки і приділяє цим думкам належну увагу.

Судом встановлено, що сторони: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 631.

Малолітня ОСОБА_4 проживає з матір'ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про склад сім'ї виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлорембудсервіс» 13 грудня 2017 року № 3429 та знаходиться на її матеріальному утриманні і вихованні, дитині створені належні умови для навчання, фізичного та духовного розвитку.

Відповідач ОСОБА_3 з донькою не проживає, не спілкується, не відвідує її, не цікавиться життям, здоров'ям дитини, матеріально не утримує, має заборгованість по аліментам, виявляючи тим самим свою байдужість до її долі, участі у вихованні не приймає, що протирічить ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст.ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства».

Відповідач ОСОБА_3 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав у відношенні доньки ОСОБА_4, про що надав заяву відповідно до висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області

В судовому засіданні малолітня ОСОБА_4 пояснила, що проживає з мамою, батька не пам'ятає, він з нею не спілкується, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав.

Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 13 квітня 2018 року № 412 ОСОБА_3 доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" вказується, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

З огляду на викладене, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши всі обставини, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками та навмисно не виконує їх, що в відповідності до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", є підставами для позбавлення його батьківських прав. Обставин, які перешкоджали б йому виконувати свої батьківські обов'язки не встановлено.

Так як позов задоволено, то відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп., що підтверджено документально.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

У разі оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22 листопада 2018 року.

СуддяС. М. Клименко