РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 квітня 2018 року м. Словянськ Єд. унік. № 243/9693/17

Провадження № 2/243/273/2018

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Старовецького В.І.

за участю секретаря судового засідання Каліух К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підприємства «Санітарно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за весь період до кінцевого розрахунку та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із уточненим в ході судового засідання позовом до ОСОБА_2 підприємства «Санітарно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за весь період до кінцевого розрахунку та моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач у період часу з 08 вересня 2003 року по 12 жовтня 2017 року працював у ОСОБА_2 підприємстві «Санітарно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» на посаді майстра водоканалізаційного господарства на умовах строкового трудового договору. 12 жовтня 2017 року ОСОБА_1 було звільнено з ОСОБА_2 підприємства «Санітарно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» за угодою сторін. При звільненні з ОСОБА_2 підприємства «Санітарно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» позивачу не було виплачено заборгованість по заробітній платі, яка на день звільнення становила 35 687 гривень 78 копійок. У звязку із чим просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 35 687 гривень 78 копійок, у тому числі: за січень 2017 року 3 400, 07 гривень, за лютий 2017 року 2 732,49 гривень, за березень 2017 року 2 918,36 гривень, за квітень 2017 року 3 019,10 гривень, за травень 2017 року 3 312,51 гривень, за червень 2017 року 2 837,63 гривень, за липень 2017 року 2 988,33 гривень, за серпень 2017 року 2 806,29 гривень, за вересень 2017 року 3 165,47 гривень, за жовтень 2017 року 8 507,53 гривень, а також моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. Позивач зазначив, що відповідач частково сплатив заборгованість у розмірі 3 019,10 гривень, 9 050,92 гривень та 3313,51 гривень та на даний час залишилась заборгованість у розмірі 23 323,35 гривень.

Позивач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовою кореспонденцією в матеріалах справи, до судового засідання не зявився, надав заяву, в якій він не заперечує проти заочного

розгляду справи та просить справу розглянути без його участі (а.с.45).

Представник позивача ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання не зявився, надав заяву, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог та просив справу розглянути без його участі (а.с.38).

Представник відповідача ОСОБА_2 підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не зявився та про причини неявки суду не повідомив (а.с.44).

На підставі п. 9 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії вчасі.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині, у якій вони не встановлюють нових обов'язків, не скасовують чи не звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи не обмежують їх використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, але в судове засідання не зявився без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки, наказом № 446/П від 05 вересня 2003 року ОСОБА_1 було прийнято до ОСОБА_2 підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» на посаду майстра водоканалізаційного господарства на умовах строкового трудового договору. Наказом № 174/П від 12 жовтня 2017 року ОСОБА_1 було звільнено з посади за угодою сторін згідно ст. 36 КЗпП України (а.с. 6-8).

Згідно з ч. 1 ст. 94 КЗпП України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за

трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Частиною 7 статті 43 Конституції України передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, згідно з якою при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Як вбачається зі ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до довідки ОСОБА_2 підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» № 07/1241 від 20 жовтня 2017 року станом на 19 жовтня 2017 року заборгованість вказаного підприємства перед ОСОБА_1 з виплати заробітної плати складає 35 687 гривень 78 копійок, в тому числі: за січень 2017 року 3 400, 07 гривень, за лютий 2017 року 2 732,49 гривень, за березень 2017 року 2 918,36 гривень, за квітень 2017 року 3 019,10 гривень, за травень 2017 року 3 312,51 гривень, за червень 2017 року 2 837,63 гривень, за липень 2017 року 2 988,33 гривень, за серпень 2017 року 2 806,29 гривень, за вересень 2017 року 3 165,47 гривень, за жовтень 2017 року 8 507,53 гривень (а.с.9).

Від позивача у ході судового засідання надійшла заява про відмову від частини позовних вимог, згідно з якою відповідачем було частково виплачено заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 у розмірі 9 050,92 гривень та 3 313,51 гривень, а всього 12 364,43 гривень та на теперішній час заборгованість ОСОБА_2 підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» перед позивачем складає 23 323,35 гривень (а.с.37).

Таким чином, суд приходить до висновку, що на день розгляду справи у суді

заборгованість відповідача перед ОСОБА_1 по заробітній платі складає 23 323 гривень 35 копійок.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень, суд виходить з наступного.

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що порушення відповідачем його трудових прав доставляли йому моральні страждання у вигляді тривалого приниження та обману, він опинився у безвихідному становищі без засобів для існування. При звільненні він залишивсябез матеріальної підтримки, в той час, коли позивачу необхідні були гроші.

На підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, суд повинен керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості, тому враховуючи вищевказані обставини по справі, суд вважає, що зазначені обставини дають підстави для стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 500 гривень. При цьому, суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості та враховує зазначені позивачем обставини.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору встановлена в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року встановлений в розмірі 1600 гривень.

Оскільки позивача при зверненні до суду із даним позовом звільнено від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43 Конституції України, ст. ст. 47, 94, 116-117 КЗпП України, ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-268, 273, 280-283, 289 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підприємства «Санітарно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за весь період до кінцевого розрахунку та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» , м. Словянськ вул. Пушкінська, буд. 2, р/р 9092 в ТВ БВ № 10004/0570 філії ДОУ АТ «Ощадбанк», МФО 335106, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 «А», кв. 67, заборгованість з заробітної плати в сумі 23 323 (двадцять три тисячі триста двадцять три) гривень 35 копійок за період з січня 2017 року по жовтень 2017 року, а

також моральну шкоду в сумі 500 (пятсот) гривень, а всього 23 823 (двадцять три тисячі вісімсот двадцять три) гривень 35 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 підприємства «Санаторно-курортний реабілітаційний центр «Словянський курорт» , м. Словянськ вул. Пушкінська, буд. 2, р/р 9092 в ТВ БВ № 10004/0570 філії ДОУ АТ «Ощадбанк», МФО 335106, судовий збір на користь держави у сумі 640 гривень 00 копійок на доходний рахунок 0001 ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, код ЄДРПОУ банку 37993783, отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_4