Справа № 747/192/18
Провадження № 2-о/747/9/18
РІШЕННЯ

іменем України

26.04.2018 року смт. Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

за участю секретаря Зірки В.П.

представника заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, саме факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року і по даний час. В заяві зазначає, що він народився 13 березня 1953 року в с. Дептівка Сумської області, у 1970 році закінчив школу, потім навчався в професійно-технічному училищі № 19 в м. Кременчук. Вперше паспорт громадянина СРСР отримував 12.06.1974 року в Талалаївському РУ ВС Чернігівської області, вдруге 14.12.1976 року в Жовтневому РУВС м. Києва у звязку із втратою, останній раз йому видавався паспорт зразка СРСР 26 червня 1992 року Ленінградським РУВС у м. Києві у звязку з втратою. За цей час мав зареєстроване місце проживання, а саме з 1980 року по 28.04.1990 року по вул. Метростроївська, 18 в м. Київ, з 03.07.1990 року по 07.08.1992 року по пр-ту Перемоги, 9 в м. Київ, з 08.09.1992 року по 02.07.1996 року АДРЕСА_1, з 1996 року зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1. З 1974 року по 11.11.1992 року заявник ОСОБА_3 працював у КП «Київтрактородеталь». Паспорт зразка СРСР ним був втрачений, а паспорт громадянина України в всій час заявник не зміг отримати, оскільки записи про реєстрацію місця проживання станом на серпень 1991 року та листопад 1991 року не збереглись, таким чином йому не можуть встановити громадянство України, хоча ОСОБА_3 народився а проживає весь час на території України. Тому заявник ОСОБА_3 просить суд встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року і по даний час.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 заяву підтримала і просила задовольнити, поскільки відсутність паспорта громадянина України не дає можливості заявнику оформити пенсію, користуватися медичною допомогою. Він звертався до органів ДМС із заявою про видачу паспорта громадянина України, але йому було відмовлено, так як неможливо підтвердити факт проживання на території України станом на 24 серпня 1992 року та 13 листопада 1991 року. Паспорт громадянина СРСР видавався заявнику в 1992 році і був втрачений, реєстраційні документи про реєстрацію його місяця проживання у цей час у м. Києві, коли він працював на заводі, не збереглися. Іншим шляхом це неможливо встановити, і тому виникла необхідність звернення до суду.

Представник заінтересованої особи - Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву ОСОБА_3 визнала, дійсно, для видачі йому паспорта громадянина України необхідні документи, що підтверджують факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності 24 серпня 1991 року, та на момент набрання чинності Законом України «про громадянство України» - 13 листопада 1991 року. У ОСОБА_3 дані документи відсутні, що унеможливлює видачу йому паспорта громадянина України.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні згідно копії свідоцтва про народження серії ЯД № 078227 від 21.03.1953 року ОСОБА_3 народився 13 березня 1953 року в с. Дептівка Дмитрівського району Чернігівської області (а.с.4). У зазначеному свідоцтві є відмітка про видачу ОСОБА_3 паспорта 12.06.1974 року Талалаївським РУ ВС (а.с.5). Згідно копії атестата про середню освіту № 820659 від 27.06.1970 року ОСОБА_3 у 1970 році закінчив Дептівську середню загальноосвітню трудову політехнічну школу (а.с.21). Згідно копії атестата № 1056 від 25.07.1971 року ОСОБА_3 закінчив міське професійно-технічне училище м. Кременчука Полтавської області (а.с.20). Згідно архівної довідки Соломянської РДА у м. Києві від 26.07.2018 року у архівних документах Колективного підприємства «Київтрактородеталь» в особовій картці Т-2 та наказах з особового складу містяться відомості про те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 16 вересня 1974 року зарахований в штат заводу з переведенням з Конотопського заводу поршнів. За період з 1974 року по 1992 рік ОСОБА_3 працював на різних посадах в цьому підприємстві, 11 листопада 1992 року звільнений з заводу за власним бажанням (а.с.12-13). Згідно архівної довідки Соломянської РДА від 26.07.2017 року у архівних документах Колективного підприємства «Київтрактородеталь» в особових рахунках з нарахування заробітної плати працівникам за 1987-1992 роки значиться ОСОБА_3, якому за даний період нараховувалась заробітна плата (а.с.8).

Згідно копії Форми 1 від 23.06.1992 рок ОСОБА_3 видано паспорт в звязку із втратою попереднього паспорта, виданого 14.12.1976 року Жовтневим РУВС м. Києва (а.с.17). Згідно копії форми 13 ОСОБА_3 зареєстрований в гуртожитку по вул. Метростороївська, 18 м. Київ (а.с.15-16). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання Святошинської РДА від 19.08.2017 року ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 з 08.09.1992 року по 02.07.1996 року (а.с.23).

Заявнику ОСОБА_3 16.05.2017 року Талалаївським районним сектором ДМС України в Чернігівській області було відмовлено у видачі паспорта громадянина України з підстав відсутності підтвердження факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство». В разі відсутності такої інформації заявнику рекомендовано звернутись до суду. (а.с.6-7).

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 р. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.02.2017р.) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК (ст.315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017р.) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, та 13.11.1991 року, який має юридичне значення.

Факт, про встановлення якого просить заявник ОСОБА_3, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на отримання паспорта громадянина України для оформлення пенсії та отримання належного медичного обслуговування, іншим шляхом це встановити неможливо.

За таких обставин, з урахуванням досліджених доказів, суд вважає за можливе встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_3 на території України із початку липня 1991 року по теперішній час, в тому числі станом на 24 серпня 1991 року і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» - 13 листопада 1991 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 315-319, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_3, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, постійно проживає на території України, в тому числі станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року, і по даний час.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 05 травня 2018 року.

Суддя Л.В.Тіщенко