Справа №461/5962/17
Провадження №2/461/232/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Лялюка Є.Д.

при секретарі - Станкевичі Р.В.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника відповідача ПрАТ «ЛьвівОРГРЕС» - Мандича О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_7 АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Сихівським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 24 травня 2003 року) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 14 жовтня 2010 року), ОСОБА_3 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), Приватного акціонерного товариства «ЛьвівОРГРЕС» (79011, м. Львів, вул. Тютюнників, 55, e-mail: ) про стягнення коштів та зобов'язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ПАТ «ЛЬВІВОРГРЕС», в якому просить стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 3% річних в розмірі 25561,00 грн. від невиконаного зобов'язання щодо сплати завдатку та зобов'язати відповідача ПАТ «ЛьвівОРГРЕС» відчужити йому за балансовою вартістю автомобіль марки Toyota Camry 2004 р.в., що належить на праві власності ПАТ «ЛЬВІВОРГРЕС».

В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 06 жовтня 2015 року в процесі зміни складу органів управління АТ «ЛьвівОРГРЕС» з метою припинення корпоративного конфлікту між акціонерами АТ «ЛьвівОРГРЕС» та врегулювання майнових відносин, між учасниками конфлікту ОСОБА_7, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було досягнуто ряд домовленостей, що були закріплені в Угоді про порозуміння та партнерство.

Відповідно до п.7 Угоди, Сторона 1 зобов'язується відчужити на користь Сторони 2 акції АТ «ЛьвівОРГРЕС» в загальній кількості 192600 шт. на умовах, передбачених Попереднім та Основним договором купівлі-продажу акцій. Натомість Сторона 2 відповідно до п.8 Угоди зобов'язується сплатити під час укладення угоди завдаток в сумі, що еквівалентна 20000,00 доларів США, а також відчужити Стороні 1 балансовою вартістю автомобіля Тойта Кемрі 2004 р.в., що належить на праві власності АТ «ЛьвівОРГРЕС». Факт сплати завдатку підтверджується розпискою, що передбачено п.11 Угоди.

Вказує, що він свої зобов'язання за Угодою виконав, та уклав із відповідачами попередні договори купівлі-продажу акцій, однак відповідачі при укладенні Угоди завдаток в розмірі, еквівалентному 20000,00 доларів США позивачу переданий не був, автомобіль Тойота Кемрі 2004 р.в., що належить на праві власності АТ «ЛьвівОРГРЕС» не був відчужений у його власність.

Вважає, що період прострочення грошового зобов'язання у вигляді сплати суми завдатку становить 685 днів.

На неодноразові письмові та усні звернення відповідачі жодної відповіді не надали, що, на думку позивача, свідчить про небажання відповідачів належного виконання взятих на себе зобов'язань за Угодою про порозуміння та партнерство.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просила позов задоволити.

Представник відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, 01 березня 2018 року подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що договір про наміри, якою є Угода про порозуміння та партнерство від 06 жовтня 2015 року не є попереднім договором, оскільки у такому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього, нездатний породжувати правові наслідки, тому не може розглядатись в контексті ст.526 ЦК України. Фактично вказана Угода є договором про наміри, яка була укладена для того, щоб зафіксувати певний етап домовленостей, які не будуть мати юридичної сили договору та юридичних наслідків, в тому числі наслідків попереднього договору. Також вказує, що передача грошових коштів з боку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у сумі 20000,00 доларів США на адресу ОСОБА_7 відбулась 06 жовтня 2015 року у м. Києві на вул. Московській у присутності юриста АТ «ЛьвівОРГРЕС» ОСОБА_9 з підписанням відповідних документів. З боку позивача умови попереднього договору не були виконані. Крім цього, вимоги щодо отримання завдатку за подальший продаж акцій та передачі за балансовою вартістю автомобіля марки Тойота Кемрі 2004 р.в. направлені у 2017 році на адресу відповідачів не мають сенсу, оскільки позивачу, як заступнику Голови Наглядової ради ПАТ «ЛьвівОРГРЕС», було відомо, що ОСОБА_2 був звільнений з ПАТ «ЛьвівОРГРЕС» 28 квітня 2016 року, а ОСОБА_3 - 14 березня 2016 року, тобто відношення до вказаного підприємства вказані відповідачі вже не мали.

Представник відповідача ПАТ «ЛьвівОРГРЕС» Мандич О.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, подав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що ОСОБА_3, перебуваючи на посаді заступника генерального директора, вчинив дії, що виходили за межі його компетенції, тобто перевищив посадові повноваження при підписанні угоди про порозуміння та партнерство в частині відчуження автомобіля марки Тойота Кемрі, 2004 р.в., що належить на праві власності АТ «ЛьвівОРГРЕС», оскільки Наглядовою радою підприємства не було прийнято рішення про відчуження даного автомобіля і в подальшому схвалення цього правочину підприємством не відбулось. Таким чином, вважає позовні вимоги в частині відчуження вищевказаного автомобіля, що належить на праві власності АТ «ЛьвівОРГРЕС» необґрунтованими та безпідставними.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надав покази про те, що працює на посаді юриста у ПрАТ "ЛьвівОРГРЕС" з 2001 року по даний час. Вказав, що йому відомо про укладення між ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Угоди про порозуміння та партнерство від 06 жовтня 2015 року та про Попередні договори купівлі-продажу акцій від 13 жовтня 2015 року, оскільки він надавав юридичну допомогу ОСОБА_7 Крім цього, він був присутній під час укладення вищевказаних договорів, але не бачив моменту передачі грошових коштів.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, заслухавши пояснення учасників процесу , суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2015 року між ОСОБА_7 з однієї сторони, та ОСОБА_2, ОСОБА_3, з іншої сторони, була укладена Угода про порозуміння та партнерство, враховуючи взаємну зацікавленість в стабільній роботі та розвитку АТ «ЛьвівОРГРЕС», керуючись чинним законодавством України та звичаями ділового обороту, прагнучи усунути будь-які передумови та причини, що можуть призвести до конфліктів між Сторонами, діючи з власної волі та усвідомлюючи всі юридичні наслідки (а.с.6-7).

Відповідно до ч.4 ст.635 ЦК України, договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Таким чином, договір про співпрацю є угодою сторін щодо організації їх майбутніх взаємин. Така угода засвідчує партнерство та встановлює його правила і не є попереднім договором або договором про спільну діяльність в розумінні законодавства.

13 жовтня 2015 року між ОСОБА_2, як Покупцем, та ОСОБА_7, як Продавцем, був укладений Попередній договір купівлі-продажу акцій №1/1, відповідно до п.1 якого, не пізніше 15 робочих днів після зняття обмежень відносно акцій АТ «ЛьвівОРГРЕС», введених рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №306 від 11 березня 2015 року «Щодо усунення порушення та зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів», Сторони зобов'язуються укласти Основний договір купівлі-продажу акцій (надалі Основний договір) про таке: Продавець зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цінні папери, далі ЦП, з наступними характеристиками: акції прості іменні АТ «ЛьвівОРГРЕС», , номінальною вартістю 5 грн., без документарні, 56346 штук, зберігач Продавця ПАТ «ВіЕсБанк». Покупець зобов'язується сплатити Продавцю вартість акції за ціною 10,00 грн. її номінальної вартості. Загальна сума цього договору становить 563460,00 грн. Покупець зобов'язаний оплатити вартість ЦП шляхом безготівкового перерахування на рахунок Продавця, спеціально вказаний в Основному договорі. Продавець гарантує, що акції, вказані в п.1.1. даного Договору, належать йому на праві власності і ніяким чином не обтяжені, окрім заборони на обіг, яка вказана в п.4.1. даного договору.

Крім цього, 13 жовтня 2015 року між ОСОБА_3, як Покупцем, та ОСОБА_7, як Продавцем, був укладений Попередній договір купівлі-продажу акцій №1/2, відповідно до п.1 якого, не пізніше 15 робочих днів після зняття обмежень відносно акцій АТ «ЛьвівОРГРЕС», введених рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №306 від 11 березня 2015 року «Щодо усунення порушення та зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів», Сторони зобов'язуються укласти Основний договір купівлі-продажу акцій (надалі Основний договір) про таке: Продавець зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цінні папери, далі ЦП, з наступними характеристиками: акції прості іменні АТ «ЛьвівОРГРЕС», , номінальною вартістю 5 грн., без документарні, 57565 штук, зберігач Продавця ПАТ «ВіЕсБанк». Покупець зобов'язується сплатити Продавцю вартість акції за ціною 10,00 грн. її номінальної вартості. Загальна сума цього договору становить 375650,00 грн. Покупець зобов'язаний оплатити вартість ЦП шляхом безготівкового перерахування на рахунок Продавця, спеціально вказаний в Основному договорі. Продавець гарантує, що акції, вказані в п.1.1. даного Договору, належать йому на праві власності і ніяким чином не обтяжені, окрім заборони на обіг, яка вказана в п.4.1. даного договору.

Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно ч.1 ст.182 ГК України, за попереднім договором суб'єкт господарювання зобов'язується у певний строк, але не пізніше одного року з моменту укладення попереднього договору, укласти основний господарський договір на умовах, передбачених попереднім договором.

Таким чином, чинним законодавством України передбачено, що попередній договір породжує у сторін обов'язок укласти відповідний основний договір в майбутньому. Перший, вже укладений, передбачає зобов'язання укласти в майбутньому інший, основний договір, яким сторони мають установити основне господарське зобов'язання. Саме цей головний договір має привести сторони до досягнення господарської мети, заради якої виникли юридичні відносини між сторонами. Попередній договір лише встановлює зобов'язання укласти основний на певних умовах у майбутньому, а тому попередній договір відокремлено від основного не може бути підставою для виникнення в сторін зобов'язань, заради яких укладається основний договір, зокрема з купівлі-продажу акцій, яка є однією із цілей укладення основного договору - договору купівлі-продажу.

Тобто зобов'язання, що виникають у сторін після укладення попереднього та основного договорів, не збігаються ні за суттю, ні за змістом.

Предметом основного договору буде обов'язок вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншої сторони (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) згідно з конкретним видом договору, що має бути укладений.

Водночас зобов'язання укласти основний договір, що є предметом попереднього, надає такій правовій конструкції особливих властивостей. Це й дозволило виділити попередні договори в окрему категорію.

З положень ЦК України та ГК України можна зробити висновок, що предметом попереднього договору є обов'язок сторін вчинити дію - укласти основний. Отже, предмети основного та попереднього договорів не збігаються, однак з огляду на те, що попередній повинен містити умови, які дозволяють визначити предмет, а також інші істотні умови основного, можна зробити висновок, що ці договори повинні бути текстуально подібні.

Зокрема, відповідно до ч.2 ст.182 ГК України, попередній договір повинен містити умови, що дозволяють визначити предмет, а також інші істотні умови основного договору. До укладення попередніх договорів не застосовується загальний порядок укладення господарських договорів.

Відповідно до п.6 вказаних Договорів, попередній договір діє з моменту його підписання та до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань. З моменту підписання Сторонами Основного договору, Попередній договір припиняє свою дію.

Однак, ГК України встановлює особливі правила строку укладення основного договору, оскільки ч.1 ст.182 ГК України передбачає, що за попереднім договором суб'єкт господарювання зобов'язується у певний строк, але не пізніше одного року з моменту укладення попереднього договору, укласти основний господарський договір на умовах, передбачених попереднім договором.

Тобто у випадку, якщо протягом року сторони не укладуть основного договору або принаймні не надішлють його проекту, зобов'язання за попереднім припиняється згідно із ч.4 ст.182 ГК України, відповідно до якої зобов'язання укласти основний договір, передбачене попереднім договором, припиняється, якщо до закінчення строку, в який сторони мають укласти основний договір, одна із сторін не надішле проект такого договору другій стороні.

Зважаючи на аналіз ч.4 ст.182 ГК України, слід уважати цю норму імперативною й такою, що не допускає зазначення в тексті попереднього договору більшого строку, протягом якого суб'єкти господарських відносин мають право укласти основний.

Однак, в судовому засіданні встановлено та не спростовано сторонами, що основних договорів протягом року від дати укладення попередніх договорів (13 жовтня 2015 року) між сторонами не було укладено.

Разом з тим, оскільки зобов'язання за попереднім договором припинене, сторони не обмежені його положеннями при укладенні основного, якщо вони й на той момент мають намір укласти його.

Таким чином, враховуючи, що укладена між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 Угода про порозуміння та партнерство від 06 жовтня 2015 року є угодою сторін щодо організації їх майбутніх взаємин, засвідчує партнерство та встановлює його правила і не є попереднім договором або договором про спільну діяльність в розумінні законодавства, у суду відсутні підстави для задоволення позову на підставі такої.

Також суд враховує, що між сторонами не було укладено основних договорів, Попередні договори купівлі-продажу акцій №1/1 та №1/2 від 13 жовтня 2015 року породили у сторін лише обов'язок укласти відповідний основний договір в майбутньому, яким сторони мали установити основне господарське зобов'язання та привести до досягнення господарської мети, заради якої виникли юридичні відносини між ними. Попередній договір лише встановлює зобов'язання укласти основний на певних умовах у майбутньому, а тому попередній договір не може бути підставою для виникнення в сторін зобов'язань, відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 89, 141, 247, 258, 260, 264, 265, 268, 280, 351-355 ЦПК України, ст..635 ЦК України, ст.182 ГК України,

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя Є.Д. Лялюк