_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/3479/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2018

Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Бундєвій Я.І., розглянувши в місті Одеса у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

14.11.2017 року позивач ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 суму шкоду внаслідок ДТП. Що сталася 1.10.2015р. у розмірі 9384,80 гривень та судовий збір сумою 1600,00 гривень.

Представник відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_3 просить позов залишити без розгляду, посилаючись на рішення у справі №520/7857/17.

Дослідивши докази і давши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Цим судом та рішенням Київського районного суду м.Одеси у справі №520/7857/17 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення сплаченого страхового відшкодування, встановлено, що 11.09.2015р. між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ОСОБА_4 було укладено договір добровільного страхування № 28-1505-15-00147, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «ЗАЗ ВІДА», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. 01.10.2015р. о 11:40 год., в м. Одесі по вул. Ак.Вільямса, 82 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ЗАЗ ВІДА», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 і пішохода ОСОБА_1.

Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль ОСОБА_4 отримав механічні пошкодження які відображені у відповідних довідках.

02.10.2015 року потерпілий звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП на підставі страхового акту № ПСКА-5531 від 27.10.2015 р. з відповідним розрахунком страхового відшкодування складала 9384,90 гривень.

На підставі ст.993,1166,1192 ЦК України і Закону України "Про страхування" позивач вимагає стягнути на його користь з ОСОБА_1, понесені витрати у зв'язку з відшкодуванням страхових виплат в порядку регресу у сумі 9384,90 гривень, що стало причиною для звернення з дійсним позовом до суду.

Також судом встановлено, що відповідно до постанови судді Київського районного суду м.Одеси від 05.02.2016 року провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 про вчинення ним 01.10.2015 року правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України закрито на підставі ст.38 КпАП України.

Питання, чи мали місце відповідні дії з боку Відповідача та чи були вони ним вчиненні, судом не вирішувалися тому вина у скоєні Відповідачем правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП постановою суду не визначена, а саме посилання у постанові на зміст протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, не свідчить про встановлення судом вини відповідача. Відповідача, до адміністративної відповідальності притягнуто не було.

Відповідно до статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, єдиним належним та допустимим доказом вини відповідача у скоєні ним правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, а також заподіяння майнової шкоди транспортному засобу застрахованому позивачем, може бути рішення суду у справі про відповідне адміністративне правопорушення, в якому визнана вина правопорушника.

Всі інші докази у даній справі, на які посилається позивач, не є належними та допустимими в розумінні ЦПК.

Згідно ст.81ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищезазначене та всі обставини в їх сукупності суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

В силу ст. 88 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, понесені судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Представник відповідача подавав заяву про залишення позову без розгляду, посилаючись на справу №520/7857/17, у якій позивач просив стягнути сплачене ним страхове відшкодування, та вимоги ст. 257 ч.1 п.4 ЦПК України, норми якої вказують на залишення позову без розгляду з тієї підстави, що у провадженні суду перебуває справа з тими ж самими вимогами до тієї ж особи, однак у даній справі позивач просив стягнути вказану суму як завдані збитки, тому суд вважає, що справа повинна розглядатися по суті.

До посилань представника позивача у позові на норми ст.ст. 1166 та 1192 ЦПК України як на підставу своїх вимог суд ставиться критично, оскільки у даному випадку підставою для подачі позову стало саме сплата позивачем страхового відшкодування, а не заподіяння шкоди відповідачем позивачу.

Керуючись ст.ст. 4,12,81,237,263-265,280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Бескровний Я. В.