КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3846/17
Провадження № 2/552/31/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.04.2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:головуючого судді Миронець О.К., секретаря судового засідання - Ваніної Ю.А., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить визнати недійсною розписку від 07.12.2016 року видану ним на імя ОСОБА_5 на суму 4425106 гривень та стягнути з відповідача судові витрати. Свій позов обґрунтував тим, що 07.12.2016 року ОСОБА_2 внаслідок здійснення психологічного тиску примусив написати його розписку на його імя на суму 4425106 гривень.

11.09.2017 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просив суд визнати недійсним і додаток до розписки від 07.12.2016 року виданий ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2 з тих підстав, що він був написаний внаслідок здійснення психологічного тиску.

Відповідач подав свої заперечення проти позову, просив відмовити в його задоволенні з таких підстав. Позивач ОСОБА_4 взяв у борг у нього 4425106 гривень про що написав відповідну розписку. Також позивачем було написано додаток до розписки згідно якого він зобовязувався повернути грошові кошти по розписці, а також проводити погашення боргу з карткових рахунків третіх осіб з приміткою оплата за ОСОБА_4 Також ОСОБА_4 зазначив, що кошти по розписці будуть повернуті повністю. На виконання своїх зобовязань по розписці ОСОБА_4 на його картковий рахунок перерахував 50 000 гривень, в квитанціях зазначено, що оплата проведена за ОСОБА_4 Психологічного тиску на ОСОБА_4 він не здійснював, лише прохав виконати свої зобовязання після того, як закінчився строк для повернення грошових коштів. Звернення до суду з позовом про стягнення коштів не вважає засобом психологічного тиску.

В судове засідання позивач не зявився, його представник позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Відповідач та його представник просили відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Відповідно до ухвали судді Київського районного суду м. Полтави від 29.06.2017 року відкрито провадження та справа призначена до розгляду.

Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 11.09.2017 року витребувано з ПАП КБ «Приватбанк» інформацію щодо руху коштів по рахункам та з Октябрського районного суду м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за розпискою.

Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 19.09.2017 року по справі призначено судово-почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставлено наступні питання:

1.чи виконано ОСОБА_4 рукописний текст та підпис в розписці від 07.12.2016 року виданої ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2 на суму 4425106 гривень під впливом збиваючих факторів(штучних, природних)?

2.Чи виконано ОСОБА_4 рукописний текст та підпис у додатку до розписки від 07.12.2016 року виданої ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2 на суму 4425106 гривень під впливом збиваючих факторів(штучних, природних)?

3. чи складено ОСОБА_4 текст розписки від 07.12.2016 року виданої ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2 на суму 4425106 гривень особою самостійно або під диктування чи його виконано шляхом переписування?

4. чи складено ОСОБА_4 додаток до розписки від 07.12.2016 року виданої ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2 на суму 4425106 гривень особою самостійно або під диктування чи його виконано шляхом переписування?

5.чи перебував ОСОБА_4 під час написання розписки від 07.12.2016 року виданої ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2 на суму 4425106 гривень у незвичайному стані?

6. чи перебував ОСОБА_4 під час написання додатку до розписки від 07.12.2016 року виданої ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2 на суму 4425106 гривень у незвичайному стані? Провадження по справі зупинено.

Відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 13.03.2018 року відновлено провадження по справі.

Суд заслухавши сторони та дослідивши надані докази встановив наступне.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_4 з вересня 2016 року став директором ТОВ «Мультіплат». Єдиним засновником ТОВ «Мультіплат» є ОСОБА_2.

07 грудня 2016 року ОСОБА_2 дав у борг ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 4425106 гривень, про що останній написав розписку. Частину суми в розмірі 2032702 гривень зобовязувався повернути до 15.01.2017 року, а частину в сумі 2392404 гривень до 15.03.2017 року. Приблизно через місяць ОСОБА_4 написав ОСОБА_2 додаток до розписки від 07.12.2016 року в якому ОСОБА_4 повідомив, що повернення грошових коштів по розписці буде проводитись також з карткових рахунків третіх осіб з приміткою оплата за ОСОБА_4 Крім того, в додатку зазначено, що кошти отримані за розпискою від ОСОБА_2 будуть повернуті повністю.

Відповідно до висновку експертів від 23.02.2018 року за №20066/20067/17-32/20068/17-39 підписи від імені ОСОБА_4, які містяться нижче рукописного тексту у правому нижньому куті у розписці від 07.12.2016 року виданої ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2 на суму 4425106 гривень у додатку до розписки від 07.12.2016 року виданої ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2 на суму 4425 106 гривень виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Вирішити питання, чи виконано ОСОБА_4 рукописні записи (буквені і цифрові), а також підпис від імені ОСОБА_4 у розписці від 07.12.2016 року виданої ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2 на суму 4425 106 гривень під впливом якихось збиваючих факторів природного характеру або штучного характеру, або ці почеркові обєкти виконані ним у звичайних умовах, не виявилось можливим з причин, викладених у п.2 а дослідницькій частини висновку експертів. В п.2а дослідницької частини висновку зазначено, що при порівнянні даних досліджуваних підписів між собою було встановлено розбіжності транскрипції підпису, вказаних загальних та суттєвих окремих ознак почерку, які утворюють індивідуальну сукупність і тому достатні для висновку про те, що ці підписи виконані однією особою. При порівнянні досліджуваних підписів зі зразками підпису ОСОБА_4 встановлено збіжності наведених загальних почергових ознак. З огляду на характеристику загальних почергових ознак, що наведена у п.2. та п.2а, а також співпадіння таких із загальними ознаками у зразках почерку та підпису ОСОБА_4 слід зробити висновок про те, що будь-які діагностичні ознаки (такі як:уповільненість темпу письма, ознаки порушення координації і просторової орієнтації рухів), які свідчили б про вплив на виконавця цих почергових обєктів якихось збиваючих факторів у даних досліджуваних рукописних записах та підписах відсутні.

Вирішити питання, чи виконано ОСОБА_4 рукописні записи, а також підпис від імені ОСОБА_4 у додатку до розписки від 07.12.2016 року виданої ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2 на суму 4425106 гривень під впливом якихось збиваючих факторів природного характеру або штучного характеру, або ці почеркові обєкти виконанні ним у звичайних умовах, не виявилось можливим з причин, викладених у п.2а дослідницькій частині.

Вирішити питання чи складено текст розписки від 07.12.2016 року виданої ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2 на суму 4425106 гривень, ОСОБА_4 самостійно, або його виконано під диктовку чи шляхом переписування, не виявилось можливим з причин, викладених у п.3 дослідницької частини висновку експертів. Відповідно до п.3 дослідницької частини висновку зазначено, що розбіжності у діагностичних проявах ознак, які відобразились у досліджуваному тексті на виконавському рівні, може свідчити про те, що в досліджуваному тексті розписки проявились ознаки деякого ослаблення контролю виконавця за реалізацією свої писемно-мовленнєвих навичок. Таке ослаблення контролю є характерним для ситуації, коли під час виконання тексту людина перебуває у стані психоемоційної напруги, яка може бути наслідком хвилювання, стресу, психологічного тиску. У тексті вказаної розписки є ознаки, які характерні для ситуації, коли під час виконання тексту людина перебувала у стані психоемоційної напруги, яка може бути наслідком хвилювання, стресу, психологічного тиску. Вирішити питання, чи складено текст додатка до розписки від 07.12.2016 року виданої ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2 на суму 4425106 гривень ОСОБА_4 самостійно, або його виконано під диктовку чи шляхом переписування, не виявилось можливим з причин, викладених у п.4 досліджуваної частини висновку експертів. У тексті вказаного додатку до розписки є ознаки, які характерні для ситуації, коли під час виконання тексту людина перебувала у стані психоемоційної напруги, яка може бути наслідком хвилювання, стресу, психологічного тиску.

Згідно довідки від 29.06.2017 року виданої ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_2 отримав кошти в сумі 50 000 гривень від ОСОБА_6 як оплата за ОСОБА_4.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_7 повідомив, що ОСОБА_2 07.12.2016 року передавав грошові кошти ОСОБА_4, а останній написав розписку. Сварок чи інших непорозумінь між ним не було під час передачі коштів.

З наданих позивачем же скріншотів із системи вайбер вбачається, що відповідач ОСОБА_2 вчиняв дії щодо повернення грошових коштів, а позивач ОСОБА_4 обіцяв їх повернути. Про наявність між сторонами боргових зобовязань також свідчить додаток до розписки, який написав ОСОБА_4 Також про те, що грошові кошти ОСОБА_4 отримував свідчить той факт, що він повернув частково борг в сумі 50 000 гривень.

Як правову підставу для подачі позову позивач посилається на норми ст.231 ЦК України. Відповідно до ст.231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства стаття 231 ЦК судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов'язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім'ї, родичів тощо або їх майна.

Під насильством мається на увазі психічний або фізичний тиск на особу, або на його близьких з метою спонукання до здійснення правочину.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов'язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

18.09.2013 року у справі №6-63 цс 13 Верховний суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Слід також звернути увагу, що боргова розписка ОСОБА_4 видана 07.12.2016 року, проте доказів звернення до правоохоронних органів щодо неправомірних дій відносно нього при видачі боргової розписки позивач не надав. ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання розписки недійсною лише після звернення ОСОБА_2 з позовом до нього про стягнення коштів за розпискою.

Аналізуючи висновок проведеної експертизи варто зазначити, що ОСОБА_4 при написанні розписки від 07.12.2016 року та додатку до нього перебував у стані психоемоційної напруги, яка може бути наслідком хвилювання, стресу, психологічного тиску, але в судовому засіданні не встановлено, що даний стрес був викликаний діями чи бездіяльністю ОСОБА_2 Також в ході судовий засідань не було встановлено, які саме дії вчиняв ОСОБА_2 щодо ОСОБА_4 під час написання останнім розписки.

Аналізуючи всі докази по справі, суд приходить до висновку, що при написанні розписки 07.12.2016 року та додатку до неї на ОСОБА_4 не здійснювався психологічний чи фізичний тиск з боку ОСОБА_2 чи інших осіб, а також щодо нього не вчинялись будь-які інші дії, які б свідчили про те, що розписка написана ОСОБА_4 без його згоди. На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

У звязку з відмовою в задоволенні позову судові витрати позивача не підлягають до відшкодування.

Керуючись ст.265 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 квітня 2018 року.

СУДДЯ МИРОНЕЦЬ О.К.