Справа № 185/9795/17
Провадження № 2/185/939/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2018 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Гордиченко Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, в якому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку № 17 по вулиці Яровій у селі Кочережки Павлоградського району Дніпропетровської області, з господарськими спорудами, укладений 28 березня 2000 року на Павлоградській товарній біржі, реєстраційний номер 03/37 НД, між ним з однієї сторони та Колективним сільськогосподарським підприємством «Шевченко» з другої сторони.

В обґрунтування пред'явленого позову позивач посилався на те, що 28 березня 2000 року між ним та Колективним сільськогосподарським підприємством «Шевченко» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку № 17 з господарськими спорудами, який розташований у с. Кочережки Дніпропетровської області по вул. Червоноармійська, яка в подальшому була перейменована на Ярова, на земельній ділянці земель Кочережської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. Цей договір купівлі-продажу нерухомого майна був складений та зареєстрований Павлоградською товарною біржею 28 березня 2000 року, реєстраційний номер 03/37 НД. Ними було виконано всі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, тобто він прийняв майно та сплатив за нього відповідачу належну за договором грошову суму. Відповідач у свою чергу втратив інтерес до цього правочину та не бажає посвідчувати зазначений договір нотаріально.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2017 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні із викликом сторін від позивача та відповідача не надходило.

Відповідач не скористався правом подати до суду відзив на позовну заяву, тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

У відповідності до вимог ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. п. 1, 3 Договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного на Павлоградській товарній біржі 28 березня 2000 року, продавець Колективне сільськогосподарське підприємство «Шевченко» продало, а ОСОБА_1 купив житловий будинок № 17 по вулиці Червоноармійська, яка в подальшому перейменована на Ярова, з господарськими спорудами у с. Кочережки Павлоградського району Дніпропетровської області за 9 459,00 гривень. Пунктом 4 даного договору засвідчено, що зазначений житловий будинок до цього часу нікому не проданий, не подарований, у спорі та під забороною не знаходиться.

Таким чином, сторони відповідно до вимог ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), яка діяла на час укладання вказаного договору, виконали вказану норму матеріального права та вимоги ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), яка діяла на час укладання договору, сторони повністю виконали угоду і в цьому випадку суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин 28 березня 2000 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 48 Закону України "Про власність" від 07 лютого 1991 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків.

Статтею 49 вказаного закону передбачено, що володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 50 даного закону власник має право вимагати повернення (віндикації) свого майна з чужого незаконного володіння.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним - задовольнити в повному обсязі.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку № 17 по вулиці Яровій у селі Кочережки Павлоградського району Дніпропетровської області, з господарськими спорудами, укладений 28 березня 2000 року на Павлоградській товарній біржі, реєстраційний номер 03/37 НД, між ОСОБА_1 з однієї сторони та Колективним сільськогосподарським підприємством «Шевченко» з другої сторони визнати дійсним.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Бондаренко