Кодимський районний суд Одеської області
__________________________________________________________________________________________
Справа № 503/234/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2018 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Гури А.І.

при секретарі Поліковській О.І.

учасники справи: позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Грабівська сільська рада Кодимського району Одеської області

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кодимі, Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Грабівської сільської ради, Кодимського району, Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, 09 лютого 2018 року, звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_2. Після тої смерті залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 1,93 га вартістю 53583,80 грн., надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Грабівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Кодимською райдержадміністрацією Одеської області на ім'я померлої. Він, як спадкоємець за заповітом у визначений законом строк звернувся із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, відсутні правовстановлюючі документи (їх оригінали) на спадкове майно - державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_1. Про втрату правовстановлюючого документу він публікував оголошення в газеті «Вісті Кодимщини». Це позитивного результату не дало. Відділ Держгеокадастру теж відмовив у видачі дублікату цього документу. Все вище назване і змусило його звернутися до суду за захистом свого права. Просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 1,93 га вартістю 53583,80 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Грабівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім'я померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2, який був утрачений.

В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача (Грабівської сільської ради, Кодимського району, Одеської області) в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх учасників справи) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення.

Дослідивши вимоги позивача, заяву відповідача, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Конституцією України (ст.41) передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11 передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлено наступне.

ОСОБА_2 була власником земельної ділянки площею 1,93 га вартістю 53583,80 грн., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Грабівської сільської ради, право власності на яку посвідчувалось державним актом на право власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Кодимською райдержадміністрацією. Це вбачається з дослідженої в судовому засіданні Інформації відділу Держгеокадастру в Кодимському районі Одеської області №97/109-18 від 26 січня 2018 року.

Як убачається з дослідженого в судовому засіданні Заповіту, складеного в с. Грабове, Кодимського району Одеської області і зареєстрованого в реєстрі Грабівської сільської ради за №21, ОСОБА_2, на випадок своєї смерті заповідала земельну ділянку площею 1,93 га, на підставі державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1, ОСОБА_1.

Згідно частини першої статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 померла, що вбачається з дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №254.

Дослідженим в судовому засіданні рішенням Кодимського районного суду Одеської області від19 грудня 2017 року (справа №503/2206/17-ц) ОСОБА_1 визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2.

Звернення до суду за захистом свого права позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з'ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно (оригінал державного акту на право власності на землю).

З огляду на викладене нотаріусом було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину ( лист №70/02-14 від 23 січня 2018 року).

Про втрату правовстановлюючого документу позивачем опубліковане оголошення в газеті «Вісті Кодимщини» №4 від 23 січня 2018 року.

Згідно Інформації відділу Держгеокадастру у Кодимському районі Одеської області №97/109-18 від 26 січня 2018 року, видати новий Державний акт на право власності на землю або дублікат цього документу не є можливим у зв'язку з тим, що оформлення правовстановлюючого документу на право власності на земельну ділянку здійснюється у вигляді свідоцтва або витягу про право власності на нерухоме майно територіальними органами Міністерства юстиції України, які є органами державної реєстрації прав.

В пункті 23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, роз'яснюється, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Докази, надані позивачем є належними, допустимими, достовірними та достатніми (ст.ст.77-80 ЦПК України). .

Водночас, частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

З цього приводу свою позицію висловив і Верховний Суд України в своїй постанові по справі №6-42цс14 від 14 травня 2014 року, зазначивши, що оскільки відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч.5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності.

Отже, звернення до суду за захистом свого права (ст. 16 ЦК України) позивачем є обґрунтованим, оскільки воно продиктоване тою обставиною, що при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, з'ясувалося, що відсутні документи на спадкове майно.

Іншого способу захисту свого права у позивача не було.

Отже, суд констатує, що позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 і тим самим набув право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 1,93 га вартістю 53583,80 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Грабівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім'я померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2, який був утрачений.

Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 1235 ч.1, 1268 ч.5 ЦК України, керуючись ст.ст. 200,263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Грабівської сільської ради, Кодимського району, Одеської області, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 1,93 га вартістю 53583,80 грн., надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Грабівської сільської ради на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Кодимською райдержадміністрацією на ім'я померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2, який був утрачений.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п/п15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд.

Суддя А.І.ГУРА