Провадження № 2/742/115/18
Єдиний унікальний № 742/4037/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Прилуцький міськрайонний відділ ДМС України в Чернігівській області, служба у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

за участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_3, представника служби у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області ОСОБА_5,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

Аргументує свої позовні вимоги тим, що він є опікуном своїх онуків ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 яким належить на праві власності житловий будинок, розташований за адресою : Чернігівська область, м.Прилуки, провул.8 Березня, буд.32.

Оскільки його колишню невістку ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав, а вона залишилася проживати в вище зазначеному будинку, веде антигромадський спосіб життя, не сплачує за комунальні послуги та не допускає його як опікуна онуків до даного будинку, крім того її дії спрямовані на руйнування будинку, то він і просить її виселити та зняти з реєстраційного обліку.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримав заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити, аргументуючи їх тим, що подальше проживання відповідача в даному будинку призведе до його руйнування.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю та зазначила, що вона в добровільному порядку виселиться зі спірного будинку та передасть ключі від нього позивачу.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, при цьому пояснила, що відповідачка веде антигромадський спосіб життя, позбавлена батьківських прав щодо своїх дітей та при здійсненні обстеження спірного будинку виявлено, що ОСОБА_3 не здійснює належний догляд за будинком, що може призвести до його руйнування.

В судовому засіданні свідок поліцейський Прилуцького відділу поліції ГУНП у Чернігівській області ОСОБА_8, пояснив, що ОСОБА_3 до будинку не допускає позивача. З цього приводу та щодо громадського способу життя з нею неодноразово проводилися профілактичні бесіди, але остання на це не зважає та продовжує вести антигромадський спосіб життя.

Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, свідка, дослідивши та проаналізувавши наявні докази у справі, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав:

23 червня 2010 року помер ОСОБА_9 в м.Прилуках Чернігівської області(а.с.8)

27 листопада 2005 року народилась ОСОБА_6, її батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_3(а.с.9)

05 березня 2010 року народився ОСОБА_7, його батьками є ОСОБА_9 та ОСОБА_3(а.с.10)

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 липня 2015 року, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 є спадкоємцями майна ОСОБА_9, який помер 23 червня 2010 року, по 1 / 2 частки у спадщині кожен, у тому числі з урахуванням 3 / 10 часток у спадщині, від яких відмовилися на їх користь дружина спадкодавця ОСОБА_3, батько спадкодавця ОСОБА_2, мати спадкодавця ОСОБА_10. Спадщина на яку в указаних частках видано свідоцтво складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, 1 пров 8 Березня, буд.22, який належить спадкодавцю на підставі договору дарування житлового будинку від 23 лютого 2005 року (а.с.11,12,13)

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта від 13.12.2017, право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, м.Прилуки, 1 пров 8 Березня, буд.22, зареєстровано за ОСОБА_7 та ОСОБА_6, власність спільна часткова, розмір частки по 1 / 2 частині у кожного з них(а.с.15,16)

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 листопада 2015 року ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Призначено опікуном над малолітніми дітьми ОСОБА_2(а.с.18)

Рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області №482 від 15 грудня 2015 року малолітнім: ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надано статус позбавлених батьківського піклування(а.с.19.20).

Рішенням виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області №71 від 23.02.2016 року ОСОБА_2 встановлено опікуном над житловим будинком, належного його підопічним ОСОБА_7 та ОСОБА_6, за адресою : Чернігівська область, м.Прилуки, провул.8 Березня, буд.32(а.с.21,22).

Згідно довідки № 5587 від 21.09.2017 року виданого комітетом самоорганізації населення №1 Центрального мікрорайону Прилуцької міської ради Чернігівської області, ОСОБА_11 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 А, кв.3 разом з дружиною ОСОБА_10, підопічною ОСОБА_6 (проживає за даною адресою без реєстрації, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4), ОСОБА_7 (проживає за даною адресою без реєстрації, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4)(а.с.23)

Судовим наказом Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 вересня 2017 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1 / 3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дитиною повноліття(а.с.24).

09 травня 2016 року інспектор Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_12 за результатами звернення ОСОБА_2, щодо перешкоджання гр. ОСОБА_3 в користуванні житловим приміщенням за адресою: м.Прилуки, провул.8 Березня, буд.32 склав висновок. Яким встановлено, що згідно показів заявника, ОСОБА_3 позбавлена батьківських прав стосовно своїх малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7, та проживає в будинку, який належить дітям. 11 квітня 2016 року сусіди повідомили заявнику, що в будинку №32 вибите вікно. Коли він приїхав до будинку, то побачив, що дійсно вікно в будинку вибито та немає холодильника. За показами сусідів гр. ОСОБА_3 рідко буває за місцем реєстрації, веде аморальний спосіб життя, добросусідських відносин ні з ким не підтримує. Під час перевірки за вказаною адресою двері ніхто не відчинив. По телефону ОСОБА_3 повідомила, що вікно в її будинку дійсно було розбито, але її знайомий поставив нове скло, а холодильник вона забрала, так як це її власність(а.с.26,27).

Відповідно до акту від 14 грудня 2017 року перевірки стану утримання житла дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_6 та ОСОБА_7, приватний будинок за адресою м.Прилуки, провул.8 Березня, буд.32 має занедбаний зовнішній вигляд, оббиті стіни, вхідні металеві двері мають механічні пошкодження, у пластиковому вікні на веранді одне скло розбите. З середини будинку, стіни веранди покриті грибком, відчувається сире повітря. Будинок не опалюється через значні борги за газопостачання. Зі слів ОСОБА_3 не працює газовий котел та плита. У ванній кімнаті брудно, ванна не придатна для експлуатації. У будинку продовжує проживати особа, яка не має родинних стосунків з власниками будинку та опікуном, згода опікуна на її проживання відсутня. Опікун над житлом дітей не має вільного доступу до житла. Житло утримується неналежним чином(а.с.45)

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

За правилами ст. 116 цього Кодексу, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 Постанови № 2 від 12.04.1985р. «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування Житлового кодексу України» роз'яснив, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

Аналіз вище зазначених правових норм свідчить про те, що для виселення в порядку ст.116 ЖК України необхідним є сукупність двох підстав, серед яких вжиття заходів запобігання і громадського впливу поведінці мешканця будинку, які виявились безрезультатними.

Виселення є категорією житлового законодавства, і тому при розгляді справ про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК України підстави для позбавлення права на житло.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідачка веде антигромадський спосіб життя, позбавлена батьківських прав щодо своїх дітей, які є власниками спірного будинку, вжиття заходів запобігання і громадського впливу поведінці мешканця цього будинку ОСОБА_3, виявились безрезультатними, її проживання в даному будинку призводить до його руйнування, остання перешкоджає доступу до даного будинку опікуну власників будинку, якими є неповнолітні ОСОБА_6, та ОСОБА_7 і на перереконання суду подальше проживання ОСОБА_3 в даному будинку може призвести до його руйнування та неможливості використання за цільовим призначенням, у зв»язку з цим необхідно виселити ОСОБА_3 з даного будинку. Тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зняття з реєстрації у спірному будинку ОСОБА_3, суд вважає за необхідне зазначити наступне..

Відповідно до вимог статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом

семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за

новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про

позбавлення права власності на житлове приміщення або права

користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно

відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

За таких обставин, підставою для зняття з реєстрації особи є рішення суду, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення.

Крім того, відповідно до вимог ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Тому, оскільки Прилуцький міськрайонний відділ ДМС України у Чернігівській області позивачем залучений до справи , як третя особа, та не надано жодних доказів , щодо порушення прав позивача, щодо відмови в знятті з реєстрації на підставі рішення суду, то дана вимога не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.259,263-265,273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: м.Прилуки, пров.8 Березня, буд.32 та виселити її з даного будинку.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, 640 (шістсот сорок) грн. в рахунок відшкодування коштів сплачених за судовий збір при подачі позовної заяви.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області шляхом подачі через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Коваленко А.В.