АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2303/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 березня 2018 року м. Київ

№ 756/11258/17

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів: Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання Станішевської Б.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_2

на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29 грудня 2017 року про заміну заходів забезпечення позову, постановлену у складі судді Майбоженко А.М. в приміщенні Оболонського районного суду м. Києва,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29 грудня 2017 року, описку в якій виправлено ухвалою цього ж суду від 3 січня 2018 року, задоволено клопотання ОСОБА_3 про заміну заходів забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Замінено захід забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, вжитий ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 18 вересня 2017 року. Скасовано арешт, накладений ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 вересня 2017 року на земельну ділянку площею 0,5002 га за кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3

Накладено арешт на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1, площею 1,0791, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Козаровицька сільська рада, що належить на праві власності ОСОБА_3

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою суду , представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про заміну заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначав про те, що відповідач звернувшись до суду першої інстанції із клопотанням в порядку ст. 156 ЦПК України, не надав суду докази на підтвердження надсилання ним позивачу копій доказів, які додаються відповідачем до його клопотання, а суд першої інстанції, в порушення процесуальних норм права, а саме ст. ст. 182, 183, 83 ЦПК України, взяв до уваги такі докази відповідача.

Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки поданому відповідачем звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 (площа 1, 0791 га, розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Козаровицька сільська рада) на предмет допустимості такого доказу, оскільки висновок експерта не містить інформації про те, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Окрім того, цільове призначення земельної ділянки на яку суд першої інстанції замінив раніше арештовану земельну ділянку «для ведення особистого селянського господарства», а такі ділянки підпадають під дію мораторію на їх відчуження, шляхом купівлі-продажу або іншим способом. Зазначене також свідчить про факт, що на даний час в Україні не існує ринку таких земель, і як наслідок, проведення їх оцінки не є можливим. Таким чином, навіть у випадку можливого задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та у випадку невиконання останнім рішення суду у добровільному порядку, вимоги позивача не можуть бути задоволені в майбутньому, в тому числі і в примусовому порядку за рахунок реалізації такої земельної ділянки, зважаючи на законодавчо встановлені обмеження щодо обігу земель сільськогосподарського призначення, встановлені Законом України «Про внесенні змін до розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України» № 2236-VІІІ від 7 грудня 2017 року.

Твердження відповідача про наявність у нього заборгованості перед іншими кредиторами і яку він має намір погасити за рахунок продажу земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за кадастровим номером НОМЕР_2 не були підтверджено доказами про існування таких кредиторів, а суд першої інстанції незважаючи на це дійшов висновку про наявність таких кредиторів та вирішив захистити саме їх права, замість захисту порушених прав позивача, за захистом яких останній звернувся до суду.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на те, що мораторій, який накладено на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, не стосується земельної ділянки, що належить ОСОБА_3 та розташована за адресою: Козаровицька сільська рада, оскільки цільовим призначенням останньої є «для ведення особистого селянського господарства» та отримана відповідачем і зареєстрована на підставі договору купівлі-продажу.

Відповідно до п.8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_3. - ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив постановлену ухвалу залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши думку учасників справи, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що у серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3. про стягнення боргу за договором позики в сумі 1530000 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 18 вересня 2017 року з метою забезпечення позову накладено арешт на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м.Києва від 6 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3. відхилено, а ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 18 вересня 2017 року залишено без змін.

Крім того, судом першої інстанції установлено, що вартість земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 станом на 11 жовтня 2017 року становить 8738722 грн.

Вартість земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, площею 1,0791, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Козаровицька сільська рада, становить 1955294 грн.

Постановляючи ухвалу про заміну заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із ціни позову, даних про вартість земельних ділянок, а також балансу інтересів позивача щодо задоволення своїх вимог при виконанні рішення суду у випадку його задоволення судом, а також відповідача, який має право розраховувати на обмеження його прав власника у обсязі, який є необхідним для забезпечення виконання рішення суду про задоволення позову по суті позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача ( ч.2 ст.149 ЦПК України).

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим. Питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим вирішується судом у судовому засіданні не пізніше наступного дня після надходження до суду відповідного клопотання учасника справи.

Суд першої інстанції, отримавши 22 грудня 2017 року клопотання представника ОСОБА_3 про заміну заходів забезпечення позову, вручив копію клопотання представнику позивача, розгляд питання про заміну заходів забезпечення позову призначив у судове засідання і вирішив клопотання по суті, постановивши з цього питання ухвалу.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що розгляд питання про заміну заходів забезпечення позову відбувся судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Врахувавши ціну позову та вартість земельних ділянок, власником яких є ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку , що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Козаровицька сільська рада, і вартість якої становить 1955294 грн. буде співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що наданий представником відповідача звіт про оцінку земельної ділянки, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Козаровицька сільська рада,є недопустимим доказом, оскільки не містить інформації про попередження експерта про кримінальну відповідальність, не можуть бути підставою для скасування постановленої ухвали, оскільки звіт є письмовим доказом, звіт складений, на замовлення відповідача, оцінювачем, який має право на проведення оцінки землі. Складення такого звіту не потребує попередження оцінювача про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що вимоги позивача не можуть бути задоволені в майбутньому за рахунок земельної ділянки, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Козаровицька сільська рада, зважаючи на законодавчо встановлені обмеження щодо обігу земель сільськогосподарського призначені, також не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного.

Земельна ділянка за кадастровим номером НОМЕР_1, площею 1,0791, яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Козаровицька сільська рада, набута відповідачем на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 січня 2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.В пункті 8 договору зазначено, що згідно з довідкою, виданою Козаровицькою сільською радою, Вишгородського району, Київської області 30 січня 2008 року за № 99, в розпаюванні земельна ділянка не була.

У Державному акті на право власності на земельну ділянку, який видано ОСОБА_3, цільове призначення земельної ділянки зазначено «для ведення особистого селянського господарства».

Відповідно до підп..б п.15 Перехідних положень Земельного Кодексу України, до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2019 року, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення ( використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення ( викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

Зі змісту цього пункту слід дійти висновку, що заборона на відчуження та зміну цільового призначення земельних ділянок, що встановлена цим пунктом, поширюється не на всі земельні ділянки сільськогосподарського призначення, що мають цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства», а лише на ту їх частину, що набула набута у приватну власність її власником у порядку виділення в натурі (на місцевості) земельної частки ( паю) або для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Отже, оскільки ОСОБА_3 набув земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Козаровицька сільська рада, на підставі цивільно-правової угоди, ця земельна ділянка в розпаюванні не була, тому відсутні підстави вважати, що ця земельна ділянка підпадає під дію мораторію, що зробить неможливим виконання рішення суду.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції, прийнявши рішення про задоволення клопотання про заміну заходів забезпечення позову, фактично став на захист третіх осіб за зобов'язаннями ОСОБА_3, замість захисту порушенних прав позивача, не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції вжив заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу, за рахунок вартості якого можуть бути задоволені вимоги позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що при постановленні ухвали судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального права, доводи представника позивача, які викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставною для скасування постановленої ухвали, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м Києва від 29 грудня 2017 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє на підставі договору в інтересах ОСОБА_2, - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус