Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/268/18
Номер провадження: 2/511/263/18
20 квітня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Теренчук Ж. В.,
при секретарі Ніколас С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП "Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Свої вимоги мотивували тим, що 23.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП ОСОБА_2» (далі ПАТ «ОТП ОСОБА_2») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1. Відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 23 800,00 грн для придбання товару. Строк повернення кредиту - 12 місяців. 22.12.2014 року між ПАТ «ОТП ОСОБА_2» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП ОСОБА_2» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за договором № НОМЕР_1 укладеним з ОСОБА_1 Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Заборгованість відповідача перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» станом на станом на 04.08.2017 року склала 25 742,68 грн, тому просить позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості.
В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду надійшло поштове повідомлення з відміткою про вручення ОСОБА_1 судової повістки з копіями відповідних документів. (а.с.49)
Судова повістка надсилалась відповідачу в порядку, передбаченому п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, на адресу місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку.
Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
В порядку ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, хоча відповідач був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
Суд, на підставі ч.5 ст.179, ч.2 ст.247 ЦПК України проводить розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу звукозаписувальною технікою.
Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 1054 ч. 1 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
22.12.2014 року між ПАТ «ОТП ОСОБА_2» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «ОТП ОСОБА_2» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за договором № НОМЕР_1 укладеним з ОСОБА_1
Згідно п. 1.2.1. договору для придбання товару ОСОБА_2 надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором та Додатком № 1 «Графік платежів», що є невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору.
Порядок виконання боргових зобовязань за кредитним договором встановлений п.1.4 кредитного договору. Так, п.1.4.4 визначено, що проценти за користування кредитом після закінчення строку дії визначеного цим договором пільгового періоду, сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи з розміру процентної ставки, визначеної, п.1.1. даного договору. Розмір щомісячних процентів, належний до сплати, зазначений в графіку платежів. Пунктом 1.4.5. визначено, що за обслуговування кредиту позичальник щомісяця одночасно з погашенням суми кредиту і процентами сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів.
Платежі по кредиту нараховуються щомісячно, виходячи зі строку кредиту, в розмірі, вказаному у графіку платежів, та підлягають сплаті позичальником в дату платежу у складі ануїтетного платежу.
ПАТ «ОТП ОСОБА_2» свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.
Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Договір є обовязковим для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України.
Статтею 530 ч. 1 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань за кредитним договором, настають наслідки, передбачені п. 1.5.4.. 1.5.5. договору, а саме.
Відповідно до п. 1.5.4., 1.5.5. договору в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, ОСОБА_2 має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань за кредитним договором. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається Вимога. ОСОБА_2 на основі умов даного договору вимагає повернення споживчого кредиту, таке повернення здійснюється позичальником протягом тридцяти днів з дати одержання вимоги. ОСОБА_2 протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов договору, вимога Банку втрачає чинність.
Однак, до теперішнього часу вимоги позивача по поверненню кредитних коштів не виконані.
Отже, керуючись п.1.5.4.,1.5.5. кредитного договору, у звязку з невиконанням позичальником зобовязань за кредитним договором щодо несвоєчасної сплати належних платежів (не погашені належні до сплати суми кредиту та не сплачено комісію), позивачем відповідачу було направлено Досудову вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором.
Статтею 1049 ч. 1 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.
Відповідач ОСОБА_1 не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином у порушення умов кредитного договору, а також ст.509, 526 ЦК України зобовязання за вказаним договором не виконувала.
Що стосується обґрунтування розрахунку комісії за РО, то пункт 2.4 глави 2 розділу II Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затверджених постановою Правління Національного банку України від 18.06.03 року № 255, визначає комісійні доходи і витрати банку як операційні доходи й затрати за наданими або отриманими послугами, сума яких обчислюється пропорційно сумі активу або зобов'язання чи вважається фіксованою.
Комісії, що отримуються (сплачуються) під час надання послуг встановлені пп. б) п.2.4 розділу II Правил № 255. За смисловою ознакою, виходить, комісія за надання та обслуговування кредиту - це плата за послуги банку. Норми, які встановлюють загальне положення про надання послуг, відокремлено в главу 63 ЦК України.
Зокрема, ч.1 ст.901 зазначеної глави ЦК України закріплено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч.1 ст. 634 ПК України, якщо умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, такий договір є договором приєднання, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Водночас, оскільки кредитний договір передбачає не лише отримання однієї послуги, а й виконання за рахунок споживача іншої, такий договір за своєю юридичною природою є договором, в якому міститься елемент договору комісії, тобто є змішаним договором. Відповідно до ч, 2 ст. 628 ЦК України до відносин сторін у змішаному договорі застосовується у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ст. 1011 ІІК України, під договором комісії розуміється договір, за яким одна сторона (комісіонер) зобовязується за дорученням іншої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. У зв'язку з тим, що договір комісії є різновидом договорів про надання послуг, норми які закріплені в главі 63 ПК України, відповідно ч. 2 ст. 901 ПК України безпосередньо стосуються й зобов'язань, що виникають із такого договору.
За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладених між сторонами договорів та нормами чинного законодавства України і підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1762,00 грн.
На підставі ст.ст.525,526,530,549,611,624,629,1048-1050,1054 ЦК України, керуючись ст. ст. ст. 81, 141, 259, 263-265, 281-284, 288, 289 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП "Факторинг Україна" про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя Ж. В. Теренчук