Ухвала

16 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 359/7341/17

провадження № 61-46909ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 та громадської організації садівницьке товариство «Дніпровець» на постанову Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до громадської організації садівницьке товариство «Дніпровець» про зобов'язання відновлення постачання електроенергії, визнання акту про відключення електроенергії недійсним, стягнення майнової і моральної шкоди, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

АналізЄдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до громадської організації садівницьке товариство «Дніпровець» (ГО СТ «Дніпровець») про зобов'язання відновити постачання електроенергії, визнання акту про відключення електроенергії недійсним, стягнення майнової і моральної шкоди, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником будинку НОМЕР_1, що знаходиться у садівницькому товаристві «Дніпровець» с. Проців Бориспільського району Київської області та є членом ГО СТ «Дніпровець» з 1996 року. Належний їй будинок було підключено до електромережі та забезпечено електроенергією. З березня 2017 року кошти за оплату членських внесків та плату за використану електроенергію відповідачем від неї не приймалися через заборону голови ГО СТ «Дніпровець» Мулявки М. П. За таких обставин плату за послуги з електропостачання позивач здійснювала через банківські установи на рахунок ГО СТ «Дніпровець». Зазначивши про наявність у неї перед відповідачем заборгованості по сплаті за електроенергію, ГО СТ «Дніпровець» 22 липня 2017 року було відключено електропостачання до садового будинку НОМЕР_1. Позивач вважав, що у неї відсутня заборгованість за використану електроенергію, про виключення з членів садового товариства їй стало відомо лише 22 липня 2017 року. Крім цього, відповідач не вживає заходів, спрямованих на поновлення постачання електричної енергії до належного позивачу садового будинку, через що позивач зазнає значних незручностей, душевних переживань, витрачає грошові кошти на додаткові ліки.

Позивач просила: зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні садовим будинком НОМЕР_1 в садовому товаристві «Дніпровець», с. Проців Бориспільського району Київської області, шляхом відновлення електрокабелю від опори до належного їй будинку і підключення електропостачання; визнати недійсним акт ГО СТ «Дніпровець» від 22 липня 2017 року про відключення електроенергії від будинку, розташованого на земельній ділянці НОМЕР_1 у садівницькому товаристві «Дніпровець» с. Проців Бориспільського району Київської області; стягнути з відповідача на її користь надмірно сплачену вартість послуг з постачання електроенергії у розмірі 2 737,50 грн; майнову шкоду за ліки у розмірі 3 871,62 грн; моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн, визнати дії ГО СТ «Дніпровець» щодо виключення позивача з членів садового товариства неправомірними та поновити її у членах товариства.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов'язано садівницьке товариство «Дніпровець» в особі голови правління Мулявки М. П. відновити електрокабель від опори до належного ОСОБА_1 садового будинку розташованого на земельній ділянці НОМЕР_1 в садівницькому товаристві «Дніпровець» с. Проців Бориспільського району Київської області та підключити до електропостачання. Визнано акт садівницького товариства «Дніпровець» від 22 липня 2017 року про відключення електроенергії будинку, розташованого на земельній ділянці НОМЕР_1 в садівницькому товаристві «Дніпровець» с. Проців Бориспільського району Київської області недійсним. Стягнуто з садівницького товариства «Дніпровець» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2018 року в частині визнання недійсним акту ГО СТ «Дніпровець» від 22 липня 2017 року про відключення електроенергії від будинку, розташованого на земельній ділянці НОМЕР_1 в садівницькому товаристві «Дніпровець» с. Проців Бориспільського району Київської області скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову про визнання недійсним акту ГО СТ «Дніпровець» від 22 липня 2017 року про відключення електроенергії від будинку, розташованого на земельній ділянці НОМЕР_1 в Садівницькому товаристві «Дніпровець» с. Проців Бориспільського району Київської області. Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2018 року в частині стягнення з ГО СТ «Дніпровець» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди змінено та зменшено розмір стягнутої моральної шкоди з 20 000,00 грн до 5 000,00 грн. Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2018 року в частині зобов'язань ГО СТ «Дніпровець» залишено без змін.

ОСОБА_1 звернулася 08 листопада 2018 року до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. ОСОБА_1зазначає, що апеляційний суд необґрунтовано зменшив розмір стягнутої моральної шкоди, оскільки незаконними діями відповідача їй було завдано душевних страждань та порушено звичний спосіб життя. Щодо відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним акту від 22 липня 2017 року зазначила, що це є способом захисту її прав, так як визнання судом недійсним акту стало підставою для зобов'язання відповідача відновити кабель до електроопори належного позивачу будинку.

ГО СТ «Дніпровець» через засоби поштового зв'язку звернулася 09 листопада 2018 року до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а також тим, що судом не встановлено, що між сторонами існує договір про користування електричною енергією. ГО СТ «Дніпровець» зазначає, що такий договір відсутній, а отже і відсутні обов'язки по підключенню та постачанню електричної енергії. Відключення садового будинку позивача від електропостачання було здійснено правомірно, оскільки вона не сплачувала протягом тривалого часу платежі за користування електричною енергією. Щодо вимог про зобов'язання поновити електропостачання, ГО СТ «Дніпровець» вважає її безпідставною, у відповідача немає заперечень з приводу цього після сплати позивачем заборгованості за електроенергію. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії не передбачають відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов'язання з її постачання. Таким чином, суд безпідставно задовольнив вимоги про стягнення моральної шкоди.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судове рішення ухвалене у справі про зобов'язання відновити постачання електроенергії, визнання акту про відключення електроенергії недійсним, стягнення майнової шкоди в розмірі 6 609,12 грн, стягнення моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Отже, справа № 359/341/17 не є справою з ціною позову, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 359/341/17 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційні скарги та додані до них матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційні скарги ОСОБА_1 та ГО СТ «Дніпровець» подані на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 та громадській організації садівницьке товариство «Дніпровець» у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами на постанову Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до громадської організації садівницьке товариство «Дніпровець» про зобов'язання відновлення постачання електроенергії, визнання акту про відключення електроенергії недійсним, стягнення майнової і моральної шкоди, визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат