Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.,

при секретарі Грінкевич А.І.,

за участі сторін:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - 1 Літвінова Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», ОСОБА_4 про визнання договору недійсним

в с т а н о в и в:

В липні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4 про визнання договору недійсним. Позовні вимоги мотивує тим, що 28 серпня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за яким ТОВ «Порше Мобіліті» надало ОСОБА_4 кредит в сумі 117 712,12 грн. строком на 60 місяців під 9,9% річних на придбання автомобіля «VW» 2013 року випуску. 29 серпня 2013 року між цими ж сторонами укладено договір застави, за яким ОСОБА_4 передав у заставу новопридбаний автомобіль заставодержателю ТОВ «Порше Мобіліті», в подальшому заставлений автомобіль був викрадений, про що було розпочате кримінальне провадження. Окрім викрадення автомобіля, відбувалося декілька його перепродаж, в результаті чого громадянка «Александрова» продала вказаний автомобіль позивачу. У зв'язку з припиненням платежів по договору кредиту, ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на заставлене майно. Зазначив, що незалежно від походження коштів, за рахунок яких було надано кредит ОСОБА_4, кредитний договір від 28 серпня 2013 року є недійсним, так як вчинений кредитною установою, без отримання спеціального дозволу - ліцензії, а тому просить визнати вказаний кредитний договір недійсним.

14 серпня 2017 року представник ТОВ «Порше Мобіліті» Безвершенко О.О. надав письмові заперечення на позову заяву з яких вбачається, що відповідно до розпорядження № 523 Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 02 липня 2009 року ТОВ «Порше Мобіліті», було видано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи. Положеннями абз. п. 1.3 Ліцензійних умов провадження діяльності фінансових кредитів за рахунок залучених коштів кредитними установами, затверджених розпорядженням Держфінпослуг від 10 жовтня 2005 року № 4802, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 06 грудня 2005 року, визначено, що діяльність кредитної установи з надання фінансових кредитів за рахунок капіталу кредитної установи, в тому числі субординованого капіталу, за кредитними договорами з кредитними установами, а також коштів з державного та місцевих бюджетів отриманих фінансовими установами - юридичними особами публічного права, не потребує отримання ліцензій. Крім того, п. 1.9 Статуту ТОВ «Порше Мобіліті», що діяв станом на дату вкладення спірного кредитного договору передбачено, що товариство створене з метою отримання прибутку від надання фінансових послуг, які є предметом діяльності товариства, а тому під час укладення кредитного договору № 50010368 від 28 серпня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4 було дотримано всіх істотних умов такого виду правочину при повному виконанні вимог Закону як щодо захисту прав споживачів, так і щодо ліцензування діяльності.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2017 року задоволено клопотання представника позивача та призначено у справі судово-бухгалтерську експертизу, провадження у справі зупинено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 січня 2018 року, провадження у справі поновлено.

20 березня 2018 року представник позивача надав відповідь на відзив, з якого вбачається, що посилання представника відповідача на Ліцензійні умови провадження діяльності з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів кредитними установами засвідчує або незнання підписантом відзиву цього нормативного документу, або намагання ввести суд в оману. Даний підзаконний акт стосується кредитних установ, до яких ТОВ «Порше Мобіліті» не відноситься, відповідач зареєстрований як фінансова установа, а тому не вправі покликатися на п. 1.3 згаданих Ліцензійних умов, які надавали право здіснення низки фінансових послуг без отримання ліцензії для кредитних установ. Крім цього, зазначає, що очевидною є суперечність позиції відповідача бездоказово стверджувати, що кредит ОСОБА_4 надавався за рахунок власних коштів, відповідач намагається обґрунтувати своє право на ведення таких операції без ліцензії посилаючись на ліцензійні умови, що передбачали надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, відповідач ТОВ «Порше Мобіліті» приховує за рахунок яких коштів надав кредит ОСОБА_4

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та визнати недійсним кредитний договір № 50010368 від 28 серпня 2013 року укладений між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4

Представник відповідача ТОВ «Порше Мобіліті» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав поданих у відзиві на позову заяву та просить відмовити в задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача ТОВ «Порше Мобіліті», оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 99 Конституції України визначено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

За змістом ч. 1 ст. 192 ЦК України, ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", ст. 35 Закону України від 20 травня 1999 року №679-ХІV "Про Національний банк України", ст. 3 Закону України від 5 квітня 2001 року №2346-ІІІ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", єдиним законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня, яка приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень за всіма видами платежів.

Стаття 524 ЦК України визначає, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно зі ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. При цьому під іншим порядком у цій статті мається на увазі порядок і дата визначення курсу валюти.

Отже, положення чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення розрахунків за зобов'язанням, визначеним грошовим еквівалентом в іноземній валюті.

Саме до цього зводиться правова позиція, що висловлена Верховним Судом України в постанові від 2 липня 2014 року у справі №6-79цс14.

Судом встановлено, що 28 серпня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 50010368, відповідно до умов якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов'язалося надати ОСОБА_4 кредит в сумі 117 712,33 грн., що в еквіваленті становить 14 475,50 доларів США строком 60 місяців під 9,90% річних - змінна ставка відповідно до п.2.3. Загальних умов кредитування, а позичальник зобов'язувався своєчасно повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інших платежі згідно загальних умов кредитування. (а.с. 5).

Відповідно до умов кредитного договору, цільове призначення кредиту - придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, рік випуску 2013.

Також у вказаному кредитному договорі сторони визначили курс для обчислення платежів: курс філія «КІБ «ПАТ «Креді Агріколь Банк», що дорівнює: 8,1320 грн./ долар США. Перший внесок за власні кошти в оплату автомобіля здійснено в еквіваленті 3 618,80 доларів США, ціна автомобіля відповідно до Договору з дилером визначена в еквіваленті: 18 094,00 доларів США.

До вказаного кредитного договору між сторонами підписаний додаток - графік погашення кредиту, згідно якого місячний платіж, що підлягає сплаті щомісяця до 15 числа, становить суму в гривнях, еквівалентну 306,84 доларів США. (а.с. 6-8).

Також відповідач ОСОБА_4 підписав представлений відповідачем ТОВ «Порше Мобіліті» додаток до кредитного договору - загальні умови кредитування (а.с. 57-67).

Відповідно до п. 1.1. загальних умов кредитування, Компанія (ТОВ «Порше Мобіліті») зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі в українських гривнях. В кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін.

Пунктом 1.3.1 додатку визначено, що розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених нижче особливостей.

29 серпня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4 укладено договір застави транспортного засобу № 50010368 відповідно до умов якого заставодавець з метою забезпечення виконання зобовязаньт, заставляє майно, а саме автомобіль марки Volkswagen, модель Polo, рік випуску 2013, д/н НОМЕР_1 (а.с. 10-15).

Відповідач ОСОБА_4 погодився з усіма умовами кредитного договору шляхом його підписання і взяв на себе усі валютні ризики, які виникають через застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку. При цьому, ще при підписанні кредитного договору, позивач був попереджений про дані ризики.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2016 року позов ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави задоволено частково, в рахунок часткового погашення боргу перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50010368 від 28 серпня 2013 року, укладеним між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4, розмір якого станом на 27 жовтня 2015 року складає 306 675,49 грн., звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Volkswagen, модель Polo Sedan з об'ємом двигуна 1598 см3, 2013 року виробництва, кузов № НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». У задоволенні решти позовних вимог за позовом ТОВ «Порше Мобіліті» ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ТОВ про визнання договору застави транспортного засобу недійсним відмовлено (а.с. 76-85).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 травня 2017 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2016 року в частині звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки Volkswagen модель Polo Sedan з об'ємом двигуна 1598 кубічних см, кузов № НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 в розмірі 306 675, 49 грн. за кредитним договором №50010368 від 28 серпня 2013 року шляхом продажу автомобіля з публічних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та стягнення судового збору з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» в розмірі 4 820, 48 грн. скасувано та ухвалене в цій частині нове рішення наступного змісту. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором №50010368 від 28 серпня 2013 року укладеного між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4 в розмірі 280 755, 49 грн., яка складається з: 36 647, 69 грн. - суми простроченої заборгованості по сплаті чергових платежів за кредитом та відшкодуванню страхових внесків; 276,32 грн. - суми 3% річних за час прострочення за кредитом та відшкодування страхових платежів; 328,93 грн. - суми інфляційних втрат за час прострочення кредиту; 921, 07 грн.- сума пені за прострочення виконання зобов'язань по сплаті чергових платежів за кредитом та відшкодування страхових внесків; 212 673 грн. - суми заборгованості з дострокового повернення кредиту; 634, 53 грн. - суми заборгованості по процентам; 192, 85 грн. - суми 3% річних за час прострочення виконання зобов'язань; 23 542, 47 грн.- штрафу за порушення терміну повернення кредиту; 4 895, 47 грн. - штрафу за направлені вимоги про сплату заборгованості. Звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Volkswagen модель Polo Sedan з об'ємом двигуна 1598 кубічних см, 2013 року виробництва кузов НОМЕР_2, державний номерний знак НОМЕР_3, що належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною предмета застави в сумі 147 140, 40 грн. (а.с. 17-27).

ТОВ «Порше Мобіліті» виконав перед ОСОБА_4 зобов'язання, передбачені кредитним договором, та видав кредитні кошти відповідно до умов договору, що визнається сторонами в межах даного спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ «Порше Мобіліті» зареєстровано як фінансова установа відповідно до розпорядження Держфінпослуг від 02 липня 2009 року № 523, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, яке видано Державною комісією з регулювання ринків фінансовий послуг України (а.с. 105).

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про недоцільність задоволення позову ОСОБА_3 до ТОВ «Порше Мобіліті», ОСОБА_4, оскільки у суду відсутні правові підстави для визнання кредитного договору № 50010368 від 26 серпня 2013 року, укладеним між ТОВ «ПОрше Мобіліті» та ОСОБА_4 недійсним.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 99 Конституції України, ст.ст. 192, 203, 215, 533, 572, 628, 1054 ЦК України, Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю", Законом України від 20 травня 1999 року №679-ХІV "Про Національний банк України", Законом України від 5 квітня 2001 року №2346-ІІІ "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ст.ст. 1-13, 76- 83, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» , ОСОБА_4 про визнання договору недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 16 квітня 2018 року.

Суддя Н.О.Яровенко