Справа № 653/4032/17
Провадження № 2/653/280/18
"15" лютого 2018 р. Генічеський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді - Венглєвської Н.Б.,
секретаря - Копєйко Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу в обґрунтування якого вказує, 29.06.1996 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від спільного шлюбу дітей у сторін немає. У своєму позові позивач посилається на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинені. На даний час ведення спільного господарства між ними припинено, шлюбні відносини припинені з 2000 року та сторони проживають окремо, наміру зберегти сімю не мають. Просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований 29 червня 1996 року Новоданилівською сільською радою Акимівського району Запорізької області, актовий запис №6, а також після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище Махсудова.
У судовому засіданні позивач, вимоги викладені у позовній заяві підтримала повністю, за підставами, вказаними у позові. Наполягає на їх задоволенні. Вказує, що шлюбні відносини між сторонами припиненні та їх відновлення неможливе. Збереження шлюбу суперечить її інтересам.
Відповідач, ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Так, сторони перебувають у шлюбі з 29 червня 1996 року, зареєстрованому Новоданилівською сільською радою Акимівського району Запорізької області, актовий запис №6. Від шлюбу сторони дітей не мають.
Як вказує позивач на протязі тривалого часу сторони, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, а шлюбно-сімейні відносини між ними припинилися повністю та протягом тривалого часу не відновлювались. На примирення сторони не згодні, позивач наполягає на розірванні шлюбу, так як подальше збереження сім'ї є неможливим, оскільки це суперечить їх інтересам.
Відповідно до ст.. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно ст..112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до роз'яснень п. 10 5 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцйією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя .
Враховуючи те, що сторони не проживають разом та на примирення сторони не згодні, а також те що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому позов необхідно задовольнити, розірвавши шлюб сторін.
Згідно ст.. 113 СК україни особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», розірвання шлюбу, здійснене судом після набрання чинності цим Законом, не підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану. У таких випадках, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання, спільного господарство, на примирення не націлені та збереження сімї неможливе. Спору з приводу поділу майна між сторонами немає.
Враховуючи відсутність у сторін морально-правової основи шлюбу, яка ґрунтується на почуттях взаємної поваги та любові, взаємній підтримці та допомозі, враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом розірвання шлюбу, укладеного між сторонами.
Керуючись ст. 10, 12, 13, 81, 206, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 105, 109, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 29 червня 1996 року Новоданилівською сільською радою Акимівського району Запорізької області, актовий запис №6 - розірвати.
Після набрання рішенням законної сили прізвище ОСОБА_1 змінити на Махсудова.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом пятнадцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.Б. Венглєвська