Справа №464/409/18
пр.№ 4-с/464/19/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2018 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.

при секретарі судового засідання Довгун Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 на дії та рішення старшого державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Сихівського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 щодо внесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.12.2017 у виконавчому провадженні № 52319719; скасувати постанову старшого державного виконавця Сихівського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.12.2017 у виконавчому провадженні № 52319719.

В обгронтування даної скарги покликається на те, що 21.10.2015 Сихівським районним судом м.Львова прийнято рішення, яким задоволено позов ОСОБА_1, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди у розмір 14 940,00 грн., відшкодування моральної шкоди 2000 грн., а всього разом 16 940 грн. В подальшому, 26.09.2016 старшим державним виконавцем Сихівського ВДВС м.Львова ОСОБА_3 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52319719 за виконавчим листом № 464/5730/15-ц виданим 29.03.2016 Сихівським районним судом м.Львова на підставі згаданого судового рішення. 27.12.2017 старшим державним виконавцем Сихівського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 52319719 на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що вказана постанова винесена неправомірно, оскільки державним виконавцем не наведено у такій жодного належного та допустимого доказу про те, що ним вжито усіх можливих заходів щодо розшуку нерухомого майна боржника та те, що у боржника відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Так, державний виконавець не здійснював вихід за місцем проживання боржника, не встановив чи є у його помешканні майно, на яке можливо звернути стягнення та, не перевірено наявність нерухомого майна, яке належить боржнику, для того, щоб беззаперечно стверджувати про відсутність у боржника будь-якого майна, так як у разі відсутності у боржника грошових коштів та рухомого майна, державний виконавець має право звернути стягнення на нерухоме майно, яке належить боржнику. Таким чином, стверджує, що державним виконавцем Сихівського ВДВС м.Львова ОСОБА_3 не було дотримано вимоги ст.ст.10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», суттєво перешкоджено процесу виконання судового рішення, не здійснено усіх необхідних дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 25.01.2018 скаргу ОСОБА_1 прийнято до провадження та призначено її судовий розгляд.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, проте останнім 16.02.2018 була подана заява згідно якої вимоги скарги повністю підтримують, просять таку задоволити, а розгляд справи здійснювати у їхній відсутності.

Старший державний виконавець Сихівського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, подав клопотання про відкладення розгляду справи, покликаючись на участь у проведенні виконавчих дій щодо виселення, що будуть проводитись 16.02.2018. Проте, дане клопотання державного виконавця судом сприймається критично в розумінні поважності підстав для відкладення розгляду справи, оскільки ухвалою суду від 25.01.2018 розгляд скарги був призначений на 19.02.2018, в той час як державний виконавець вказує про проведення виконавчих дій 16.02.2018. Таким чином, суд вважає, що розгляд справи слід проводити у відсутності державного виконавця, на підставі наявних у справі доказів.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча згідно ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому, в силу положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданої представником скаржника заяви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали скарги, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

За умовами ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ст.448 ЦПК України).

Так, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 21.10.2015 задоволено позов ОСОБА_1 та вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди у розмір 14 940,00 грн., відшкодування моральної шкоди - 2000 грн., а всього разом 16 940 грн. Рішення набрало законної сили 27.01.2016.

Встановлено, що на підставі виданого Сихівським районним судом м.Львова виконавчого листа № 464/5730/15-ц від 29.03.2016р. старшим державним виконавцем Сихівського ВДВС м.Львова ОСОБА_3 26.09.2016 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 52319719.

27.12.2017 старшим державним виконавцем Сихівського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 52319719 на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник ОСОБА_1 оскаржив дану постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.12.2017р. з тих підстав, що державним виконавцем не здійснено усіх необхідних дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

У відповідності до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами ст.7 Закону України «Про виконавче провадження» працівник органу державної виконавчої служби зобовязаний сумлінно виконувати службові обовязки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян, юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно розяснень, що містяться в п.3 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року, суд при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік дій, які виконавець має право та зобовязаний вчиняти.

Згідно абз.2 п.3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 .організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних.

На підставі наявних в матеріалах справи доказів, вбачається, що державним виконавцем не було здійснено вихід за місцем проживання боржника, не встановлено чи є у його помешканні майно, на яке можливо звернути стягнення та, не перевірено наявність нерухомого майна, яке належить боржнику, для того, щоб беззаперечно стверджувати про відсутність у боржника будь-якого майна, так як у разі відсутності у боржника грошових коштів та рухомого майна, державний виконавець має право звернути стягнення на нерухоме майно, яке належить боржнику; не вчинено виклику боржника з приводу виконавчого документа, що перебуває у виконавчому провадженні; відсутні дані про накладення стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, відсутні відомості про звернення до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням та інших дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», що свідчить про неповноту вчинення виконавцем дій у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» за період з часу відкриття виконавчого провадження до часу повернення виконавчого документу стягувачу.

Згідно із вимогами ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З урахуванням наведених вище норм, розглядаючи скаргу в межах заявлених вимог, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що дії державного виконавця не в повній мірі відповідають вимогам закону, оскільки у суду наявні достатні підстави вважати, що державним виконавцем не здійснено усіх необхідних дій, направлених на повне та належне виконання судового рішення, передчасно прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачеві, чим порушено права скаржника (стягувача) на одержання від боржника стягнутих з останнього судовим рішенням коштів, а тому скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.12.2017 у виконавчому провадженні № 52319719 - скасуванню.

На підставі викладеного, Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст.ст. 450, 451, 452 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірним дії старшого державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.12.2017 у виконавчому провадженні № 52319719.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.12.2017 у виконавчому провадженні № 52319719.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в порядку визначеному ЦПК України протягом пятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий: