Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3000/17

номер провадження 2/695/229/18

15 листопада 2018 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.;

за участю:

секретаря Бреуса В.С.;

позивача ОСОБА_1;

представника позивача ОСОБА_2;

представника відповідача ОСОБА_3;

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного підприємства «Еліт-Транс», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Еліт-Транс», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 23.07.2016 року близько 11 год. 50 хв. працівник відповідача ОСОБА_5, керуючи автобусом «Богдан», д.н.з. НОМЕР_1, порушивши правила дорожнього руху не дав дорогу мотоциклу НОМЕР_2 під керуванням позивача, що рухався у зустрічному напрямку, та допустив зіткнення з останнім. Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоровя, у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки, що стверджується відповідним висновком судової експертизи №02-01/2192 від 11.11.2016 року.

Позивач наполягає, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини ОСОБА_5, який на момент її вчинення перебував в трудових правовідносинах із відповідачем, позивачу були заподіяні суттєві матеріальні збитки, зокрема на лікування, які він обраховує у сумі 17618,75 грн., а також повязані з пошкодженням його транспортного засобу, які він обраховує в сумі 24830,0 грн. Окрім того позивач у звязку із вказаними травмами та пошкодженням його мотоцикла поніс душевні хвилювання та страждання, а тому просив суд стягнути із відповідача як вказані вище суми матеріальних збитків, так і суму моральної шкоди, яку оцінив у сумі 50000,0 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні позовних вимог у повному обсязі та надали суду пояснення аналогічні поясненням викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача, приватного підприємства «Еліт-Транс», ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог заперечував та надав суду пояснення аналогічні поясненням, які були викладені у відзиві на позовну заяву, що отримані судом 19.01.2018 року, та відповідно до яких відповідач просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю. Так відповідач наполягав, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача по справі була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» відповідно до договору (полісу) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8924320 від 29.01.2016 року. За таких обставин відповідач вважає, що саме страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому порядку шкоду, заподіяну в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. Такі ж самі дії страхових здійснює і відносно моральної шкоди в межах ліміту відповідальності. Крім того відповідач заперечував і суми нарахованих позивачем витрат на оплату лікування, зазначаючи, що ПП «Еліт-Транс», з метою проведення невідкладних організаційних заходів, спрямованих на врятування і збереження життя та здоровя позивача, перерахував на картковий рахунок батька суму коштів, які разом складають 19003,14 грн., а тому в задоволенні вимог позивача має бути відмовлено повністю.

Представник відповідача, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» ОСОБА_4 проти задоволення позовних вимог позивача заперечувала повністю з підстав, які зазначені у відзиві на позовну заяву відповідно до якого вбачається, що внаслідок вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу запчастин складає 23842,46 грн., однак позивач у порядку визначеному чинним законодавством та протягом року не звертався до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування, атому, з урахуванням пояснень приватного підприємства «Еліт-Транс», щодо відшкодування позивачу вартості лікування, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування» просила у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити повністю.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та показання свідків приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення у звязку з наступним.

Як вбачається з ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13.07.2017 року, ОСОБА_5, працюючи водієм ПП «Еліт-Транс», 23.07.2016 року близько 11 год. 50 хв., керуючи автобусом «Богдан», д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись по вул. Шевченка в м. Золотоноша зі сторони м. Черкаси у напрямку вул. Благовіщенська, в порушення вимог п.п. 2.3 б), 10.1 та 16.6 Прави дорожнього руху України, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, тому знаходячись на перехресті з вул. Благовіщенська, перед початком зміни напрямку руху, не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора, не дав дорогу мотоциклу НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_1, що рухався в зустрічному напрямку, та допустив зіткнення з останнім. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1, згідно з даними висновку судово-медичної експертизи №02-01/2192 від 11.11.2016 року отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоровя, у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автобуса «Богдан», д.н.з. 01577МВ ОСОБА_5, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №4/1758 від 21.12.2016 року, знаходиться у причинному звязку з виникненням вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди.

Суд зважає, що відповідно до вказаної вище ухвали суду від 13.07.2017 року ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди за вказаних вище обставин.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, враховуючи вказане вище та відсутність заперечень стосовно обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди з боку відповідачів, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5, обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а також факт керування ОСОБА_6 автомобілем, що належить роботодавцю доведені належним чином матеріалами вказаної справи.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Одним із способів захисту цивільних прав, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Верховний Суд визначив три способу відшкодування шкоди внаслідок ДТП (ВС/КЦС у справі № 910/9029/17 від 27 квітня 2018р.) при цьому потерпілому, як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Право потерпілого на відшкодування шкоди є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про її відшкодування може бути пред'явлена безпосередньо до винного, навіть якщо його відповідальність застрахована (справа № 344/10730/15-ц, 14.02.18)

Зазначене відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, які викладеній у постановах від 20.01.2016 у справі N 6-2808цс15, від 14.09.2016 у справі N 6-725цс16 та Верховного Суду від 14.02.2018 у справі N 344/10730/15-ц про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Шкода завдана в наслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм, що відповідає правовій позиції Верховного суду України висловленій у постанові від 06.11.2013 року №6-108цс13.

За вказаних обставин суд не погоджується із доводами відповідачів, як такими, що не відповідають нормам чинного законодавства про те, що позивач до страхової компанії для відшкодування понесеної шкоди не звертався хоча цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Разом із тим, при розрахунку суми заподіяної шкоди позивачу суд бере до уваги, що позивач наполягає на стягненні із ПП «Еліт-Транс» витрат на лікувальні заходи у розмірі 17618, 75 грн., які начеб-то поніс позивач.

Суд зважає, що згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так представник відповідача ПП «Еліт-Транс» наполягав, що останній на картковий рахунок батька перерахував 23.07.2016 року грошові кошти в сумі 5025,13 грн., 25.07.2016 року грошові кошти в сумі 10000,0 грн. та 02.08.2016 року в сумі 3978,01 грн., що разом складає 19003,14 грн.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що він є батьком позивача ОСОБА_1 та зазначив, що від імені ОСОБА_5 на його рахунок були перераховані кошти в сумі близько 19000 грн., які були витрачені на лікування сина, оскільки останній переніс три операції.

Разом із тим позивач зазначає, що загальна сума коштів, яка ним була витрачена на лікування складає 17618,75 грн., що стверджується на думку позивача доказами, які додані до матеріалів справи.

Однак враховуючи пояснення свідка ОСОБА_7, та наявність в матеріалах справи копії платіжного доручення від 23.07.2016 року про перерахування суми коштів у розмірі 5025.13 грн., копії квитанцій від 25.07.2016 та 02.08.2016 року про перерахування коштів у розмірі 10000 грн. та 3978.01 грн. відповідно, суд вважає, що заявлені вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вказані витрати були повністю відшкодовані позивачу, що стверджується матеріалами справи.

Окрім того позивач наполягає, що йому, як власнику мотоцикла НОМЕР_2 було завдано матеріальної шкоди в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, а сума такої шкоди, відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_8 від 05.05.2017 року № 6 становить 24830,0 грн..

Разом з тим із матеріалів справи судом вбачається, що на виконання норм ст. 34 ЗУ «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» на замовлення страховика ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» був проведений огляд транспортного засобу потерпілої особи, що стверджується відповідним звітом №88/16 судового експерта ОСОБА_9.

Як вбачається з матеріалів справи огляд пошкодженого транспортного засобу експертом проводився 23.09.2016 року у присутності позивача ОСОБА_1, що стверджується протоколом огляду транспортного засобу від 23.09.2016 року.

Згідно з даними вказаного вище висновку №88/16 автотоварознавчого дослідження, який складений 16.10.2016 року вартість матеріального збитку, який завданий власнику мотоцикла складає 23842.46 грн..

Таким чином судом встановлено, що огляд пошкодженого транспортного засобу, який належить позивачу проводився відповідним експертом в присутності самого відповідача, було встановлено характер пошкодження, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, та загальний розмір заподіяної матеріальної шкоди.

Матеріали справи не містять відомостей з приводу не визнання чи не погодження позивача із вказаним розрахунком суми шкоди, його заперечення з приводу проведення такого дослідження чи методики нарахування суми шкоди. Таким чином позивачем взагалі ніяк не обґрунтовано у звязку з чим останній не погодився із висновком експерта за №88/16 та більше ніж через пів-року на своє замовлення та за відсутності представників відповідачів провів іншу експертизу, відповідно до якої розмір заподіяної шкоди вже є більшим та складає 24830 грн., що стверджується висновком судового експерта ОСОБА_8 від 05.05.2017 року №6.

Позивач та його представник в судовому засіданні не пояснили суду підстави проведення ними іншого експертного дослідження.

Таким чином, у звязку з тим, що огляд транспортного засобу позивача був здійснений ще страховиком, а за результатами огляду був складений експертний висновок, з яким позивач погодився, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування йому шкоди, повязаної із пошкодженням транспортного засобу, розмір якої розрахований на підставі висновку експерта, який виготовлено на замовлення позивача більше ніж через півроку та за відсутності інших учасників справи, є не обґрунтованим, а тому підстави для взяття саме його судом для обрахунку суми заподіяної шкоди позивачу у останнього відсутні.

Разом з тим розмір шкоди, заподіяної позивачу стверджується висновком №88/16, який складений 16.10.2016 року, та визнаний як самим позивачем, так і ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», матеріали справи не містять заперечень проти вказаного висновку і зі сторони ПП «Еліт-Транс», а тому суд, при обрахуванні розміру заподіяної шкоди позивачу бере до уваги саме вказаний висновок експерта.

За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку, що розмір заподіяної шкоди позивачу, який стверджений належними та допустимими доказами складає 23842 грн. 46 коп., які необхідно стягнути з ПП «Еліт-Транс» на підставі норм зазначених вище.

Що стосується клопотання ПП «Еліт-Транс» про передання йому залишків транспортного засобу позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, врегульовано ст. 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який згідно зі ст. 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Зокрема, передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з проведеною відповідно до законодавства експертизою витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

Відповідно до цього, законом передбачено два випадки виплати страхового відшкодування коли власник транспортного засобу згоден з визнанням автомобіля фізично знищеним, та коли не згоден з таким визнанням.

У випадку виплати особі повної вартості транспортного засобу, який визнано фізично знищеним, його залишки належить повернути особі, яка відшкодувала шкоду, попередньо обговоривши це питання в судовому засіданні, та зазначивши в резолютивній частині рішення про необхідність передачі запасних частин автомобіля, що не можуть використовуватись, особі, відповідальній за шкоду після повного відшкодування нею збитків, з зазначенням процедури передачі такій особі пошкодженого транспортного засобу, в тому числі питань пов'язаних з переоформленням права власності, що надавало б можливість повернення пошкодженого майна в примусовому порядку державним виконавцем.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб позивача не було визнано фізично знищеним.

Натомість, як вбачається з пояснень самого позивача, останній фізично знищеним транспортний засіб не визнав і вживає заходів для його ремонту та відновлення, за таких обставини підстави для передання вказаного мотоцикла відповідачеві відсутні.

У силу вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частини першої, пунктів 1,3 частини другої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Крім того відповідно роз'яснень даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, а саме характер та тривалість лікування травм, спричинених позивачу в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також негативні наслідки, в тому числі, пов'язані із отриманими позивачем в результаті ДТП тілесними ушкодженнями, які є суттєвими, приносили біль остатньому, змушували позивача витрачати свій час на відновлення на реабілітацію, постіне лікування, терпіти неодноразові хірургічні втручання з видалення металевих деталей, якими скріплювали позивачу поламані кістки, дотримуватись встановленого медичного режиму та рекомендації лікарів, що безумовно змінило звичайне життя позивача.

Разом з тим, сума заявленої позивачем моральної шкоди є завищеною, оскільки така сума не підтверджена жодними доказами та на думку суду, виходячи із принципу розумності, виваженості і справедливості має складати 10000,0 грн., що буде відповідати обставинам справи та співмірності заподіяної шкоди позивачу.

Оскільки така шкода заподіяна позивачу внаслідок винних дій ОСОБА_5, який на час вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах із ПП «Еліт-Транс», така моральна шкода має бути стягнута саме із останнього.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково, та судовий збір ним не оплачувався, то суд приходить до висновку, що із відповідача ПП «Еліт-Транс» на користь держави необхідно стягнути суму судового збору у мінімальному розмірі станом на дату подання позовної заяви, тобто 640,0 грн.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 1166-1167, 1172, 1194, ЦК України та ст. 10,

ст., ст. 141, 264, 265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до приватного підприємства «Еліт-Транс», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства «Еліт-Транс» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 23842 (двадцять три тисячі вісімсот сорок дві) гривні 46 коп. в порядку відшкодування матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження мотоцикла НОМЕР_4 в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з приватного підприємства «Еліт-Транс» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 10000 (десять тисяч) гривень в порядку відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з приватного підприємства «Еліт-Транс» на користь держави судовий збір в сумі 640,0 грн.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст.,ст. 354-356 ЦПК України.

Суддя: Середа Л.В.

Повний текст рішення виготовлено та підписано головуючим 20 листопада 2018 року.