Єдиний унікальний номер 725/7483/13-ц
Номер провадження 6/725/26/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2018 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Сорокан М.М.,

та державного виконавця Саінчук Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного держаного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про тимчасове обмеження у виїзді за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу, -

ВСТАНОВИВ

У березні 2018 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_2 звернувся до суду з вище вказаним поданням та просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 з метою виконання її боргових зобовязань.

В обґрунтування вказаних вимог посилався на те, що у нього на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження АСВП №46910746 з примусового виконання виконавчого листа №725/7483/13-ц виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Екопром» (правонаступник ТОВ «Інвестиційно-промислова компанія «Ассетс ОСОБА_3») заборгованості в сумі 7206856,82 грн., а також судових витрат. Рішення суду на підставі якого виданий вказаний виконавчий лист боржником не виконане, у звязку з чим державним виконавцем були винесені постанови про арешт майна боржника та заборону його відчуження, а також про стягнення виконавчого збору, крім того на її адресу направлялись виклики щодо явки до державного виконавця з метою надання письмових пояснень про причини невиконання рішення суду, на які боржник належним чином не відреагувала.

Крім того, вжитими державним виконавцем заходами було встановлено відсутність у ОСОБА_1 доходів з яких сплачено податки, не встановлено офіційного місця роботи, відкритих банківських рахунків чи рахунків в інших фінансових установах, остання не здійснює підприємницьку діяльність, за нею не зареєстровано транспортних засобів, а також згідно відповіді з пенсійного фонду ОСОБА_1 пенсію не отримує.

Згідно відомостей Державної міграційної служби в Чернівецькій області ОСОБА_1 володіє паспортами для виїзду за кордон ES461238 від 05.11.2014 року, який дійсний до 05.11.2024 року та ЕЕ238266 від 04.07.2008 року, що дійсний до 04.07.2018 року, а Державною прикордонною службою України надано інформацію про те, що боржник неодноразово перетинала державний кордон України.

Вважає, що безпосередньо факт невиконання ОСОБА_1 судового рішення є підставою обмеження її у праві виїзду за кордон, оскільки виконання судового рішення є невідємною частиною права на судовий захист, а боржник рішення суду не виконує.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 441 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця.

Так, в судовому засіданні державний виконавець подання підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 5 ст. 124, п. 9 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. До основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню по всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Судом встановлено, що 02.03.2015 року Першотравневим районним судом м.Чернівці було видано виконавчий лист №725/7483/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Екопром» (правонаступник ТОВ «Інвестиційно-промислова компанія «Ассетс ОСОБА_3») заборгованості за договором купівлі-продажу в сумі 7206856,82 грн., а також судових витрат 3441 грн. та 121,80 грн., який стягувачем у встановленому законом порядку предявлено до виконання.

В рамках виконавчого провадження АСВП №46910746 з примусового виконання вказаного виконавчого листа державним виконавцем накладено арешт на майно боржника та заборонено його відчуження згідно постанови від 17.03.2015 року, отримано відомості з Державної податкової служби, пенсійного фонду, банківських установ щодо залишку коштів на рахунках боржника, арештовано кошти боржника та направлено вимоги про надання інформації щодо наявності у останньої майна, здійснення нею підприємницької діяльності на території МТК «Калинівський ринок».

У лютому 2016 року державним виконавцем отримано відомості щодо наявності у боржника паспорту для виїзду за кордон ES461238 від 05.11.2014 року, який дійсний до 05.11.2024 року та ЕЕ238266 від 04.07.2008 року, що дійсний до 04.07.2018 року, а у листопаді 2017 року отримано відомості з Державної прикордонної служби про те, що в період з 29.12.2012 року по 28.11.2017 року ОСОБА_1 неодноразово перетинала державний кордон України.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно положень п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів;

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що держаний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Отже, законодавством передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за сам факт наявності невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Під поняттям ухиленням боржника від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Оскільки ч. 4 ст. 441 ЦПК України передбачено розгляд подання лише за участю державного виконавця, на останнього в даному випадку покладається обовязок доказування ухилення боржника від виконання рішення суду, а також, що вжитті державним виконавцем в рамках його повноважень заходи не можуть забезпечити виконання рішення суду, що зумовлює таку крайню міру як обмеження конституційного права особи на свободу пересування.

Так, під ухиленням боржника в контексті його обовязків по виконанню рішення суду згідно Закону України «Про виконавче провадження» слід розуміти обовязок утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Вирішуючи питання чи є ухилення боржника від виконання зобов'язань свідомим, судом враховується комплекс процесуальних дій, які були вжиті державним виконавцем для виконання рішення суду, зокрема повідомлення про вручення поштового відправлення адресованого державним виконавцем боржнику датоване 31.03.2015 року, інформація з Державної фіскальної служби та з пенсійного фонду щодо боржника отримана державним виконавцем у травні 2017 року, а остання вимога державного виконавця про необхідність виконання судового рішення направлена на адресу боржника 29.11.2016 року та відсутні відомості, що ОСОБА_1 таку вимогу отримувала.

Таким чином, матеріали подання не містять актуальних даних, які б вказували на злісне ухилення боржника від виконання рішення суду та що державним виконавцем з моменту відкриття виконавчого провадження до звернення з даним поданням були вжиті всі передбачені законом заходи примусового виконання рішення та іншим способом окрім обмеження права виїзду боржника за кордон забезпечити виконання рішення суду не можливо.

Крім того, згідно акту державного виконавця від 20.02.2018 року, останнім було встановлено, що боржнику можуть належати певні нежитлові приміщення за адресою м.Чернівці, вул.. Хотинська, 4, проте ідентифікувати які саме приміщення не представилось можливим у звязку з відсутністю технічної документації.

Законом України «Про виконавче провадження» надано державному виконавцю широкі повноваження щодо витребування необхідної інформації про належне боржнику майно, проте щодо нерухомого майна за адресою м. Чернівці, вул. Хотинська, 4 державним виконавцем не вжито усіх необхідних заходів для встановлення його наявності, вартості, можливого обтяження з метою забезпечення виконання рішення суду.

Отже, обмеження права у виїзду боржника за кордон є крайньою мірою та можу застосовуватись при наявності сукупності обставин, які б вказували, що боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду та інші передбачені законом заходи примусового виконання рішення не є ефективними.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.124, 129 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну», ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 260, 261,268, 273, 352, 353, 354, 355, 441 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання головного держаного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про тимчасове обмеження у виїзді за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу в рамках виконавчого провадження АСВП №46910746 з примусового виконання виконавчого листа №725/7483/13-ц від 02.03.2015 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня виготовлення її повного тексту безпосередньо до Апеляційного суду Чернівецької області в порядку визначеному главою першою розділу пятого ЦПК України або через Першотравневий районний суд м.Чернівці в порядку п. 15.5 розділу тринадцятого ЦПК України.

Повний текст ухвали виготовлений 12.03.2018 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна