АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Шевчук А.В.
№22-ц/796/1646/2018 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №756/501/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

Судді-доповідача Українець Л.Д.

суддів Шебуєвої В.А.,

ОніщукМ.І.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3,третя особа Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В

У січні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

У мотивування вимог посилалася на те, що вона перебувала з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею.

Враховуючи те, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, не цікавиться його життям, не відвідував і не відвідує дитину, просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Позбавлено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис №131 від 26.01.2001 року відділу РАГС Мінського районного управління юстиції у м. Києві). Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Зазначає, що твердження позивача про те, що він перестав надавати матеріальну допомогу не відповідає дійсності та не повинно враховуватись при розгляді даної категорії справ.

Позивач, після розірвання шлюбу, перешкоджала йому брати участь у вихованні сина, не надавала відомості про місце перебування сина та номер телефону для зв'язку, а він не вчиняв жодних дій щодо визначення порядку побачень з сином щоб не спричинити сину психологічну травму.

При цьому постійно спілкувався з сином через соціальні мережі та приймав участь у вихованні сина.

Щодо поданого його матір'ю (бабусею сина) позову про визнання дитини такою, що втратила право користування жилим приміщенням, то зауважує, що позов був поданий задля зменшення розміру комунальних послуг, оскільки син фактично не проживав в цій квартирі проте комунальні послуги нараховувались на кількість зареєстрованих осіб. Крім того, він не був ініціатором цього позову, а лише приймав участь в судовому засіданні як третя особа, й не наполягав на задоволенні вимог.

Висновок органу опіки та піклування вважає неналежним доказом, оскільки він містить неточності та протиріччя й ґрунтується на емоціях дитини.

Крім того, суд не допитав ні дитину, ні представника органу опіки та піклування, що призвело до необґрунтованого та необ'єктивного рішення.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, думку неповнолітнього ОСОБА_5, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2009 року. (а.с.6)

Відповідач є батьком, а позивач - матір'ю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1. (а.с.8)

Звертаючись в суд з даним позовом ОСОБА_4 посилалась на те, що ОСОБА_3 належним чином не виконує свої батьківські обов'язки, здоров'ям дитини не цікавиться, матеріально не утримує, не займається вихованням та розвитком сина.

Відповідно до висновку служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 06 листопада 2017 року №102/03/31-9822 в інтересах дитини є доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно неповнолітнього сина. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.84-87)

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції, взяв до уваги висновок служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 06 листопада 2017 року №102/03/31-9822 та виходив з того, що відповідач не надав доказів на підтвердження участі у вихованні дитини, створення йому перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною і дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 самоухилився від виконання своїх обов'язків по вихованню сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися в повному обсязі з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно частин 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.

За приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Системний аналіз правових норм, що регулюють питання участі батьків у вихованні дитини, позбавлення батьківських прав, свідчить про те, що позбавлення одного з батьків батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків і застосовувати його треба з урахуванням ставлення батька до дитини.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що неповнолітній ОСОБА_5 досяг ІНФОРМАЦІЯ_4 і має право бути вислуханим та висловити свою думку.

Судом апеляційної інстанції заслухана думка ОСОБА_5 в судовому засіданні в присутності вчителя - його класного керівника.

ОСОБА_5 пояснив, що дійсно після розірвання шлюбу батьків він проживав з матір"ю. Батько не приділяв йому такої уваги, якої він від нього очікував, матеріальну допомогу надавав згідно рішення суду про стягнення аліментів. Спілкувався з батьком через соціальні мережі.

Разом з тим зазначив, що він простив батькові таку поведінку.

У своїх поясненнях в суді апеляційної інстанції мати неповнолітнього ОСОБА_5 підтвердила, що вона не прикладала зусиль для налагодження відносин батька з дитиною після розірвання шлюбу.

Аналізуючи встановлені судом взаємин сторін і вимоги закону, що регулюють дані правовідносини, суд, приходить до висновку, що між сторонами дійсно склалися стосунки, за яких батьки уникали спілкування між собою після припинення фактичних шлюбних відносин, що опосередковано вплинуло на стосунки відповідача з дитиною.

Представник Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, підтримуючи висновок про позбавлення відповідача батьківських прав пояснила, що розглядаючи це питання підтримали ОСОБА_5, який висловився за позбавлення батька батьківських прав.

Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації не приймала будь-яких мір щодо поглибленого вивчення питання взаємин батька та дитини, самих батьків, як не приймала участі в налагодженні відносин між батьком та сином, враховуючи, що саме такий обов"язок покладено на цей орган.

Висновок був наданий, виходячи з одноразового спілкування з батьком дитини і дитиною.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 зазначив, що він не вчиняв жодних дій щодо визначення порядку побачень з сином щоб не спричинити сину психологічну травму.

Класний керівник, в присутності якого був допитаний син сторін, пояснила, що участь в житті ОСОБА_5 приймав вітчим.

Колегією суддів проаналізовано думку дитини з урахуванням всіх наданих доказів і конкретних обставин даної справи та встановлено, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про можливість застосування до відповідача крайнього заходу- позбавлення батьківських прав.

Про можливість налагодження стосунків батька і дитини свідчить бажання самого батька приймати участь у вихованні дитини, відсутність з боку матері дитини будь-яких перешкод для участі у вихованні дитини батька і високий рівень усвідомлення дитиною важливості батьківської участі в його вихованні.

Суд апеляційної інстанції вважає встановленим факт неналежного виконання ОСОБА_3 обов'язків по вихованню дитини, ним не було надано належних доказів чинення з боку позивача перешкод у спілкуванні з дитиною, проте ОСОБА_4 не довела суду, що участь батька у вихованні сина в подальшому може призвести до порушень прав та інтересів дитини.

Ураховуючи наведене та зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а також те, що ОСОБА_3 розуміє свій обов'язок щодо участі у вихованні та утриманні дитини, бажає приймати таку участь, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, не врахувавши, що позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків та виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4

При цьому, колегія суддів вважає доцільним попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітнього сина і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, тому з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 606,32 грн.

Керуючись статтями 19, 150, 164, 171 СК України, статтями 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських праввідмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов'язків покласти на органи опіки та піклування за місцем проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 606,32 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 лютого 2018 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді В.А. Шебуєва

М.І. Оніщук