Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №320/7570/17 Головуючий у 1 інстанції Іваненко О.В.
Провадження № 22-ц/778/1082/18 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.

Воробйової І.А.

за участю секретаря судового засідання Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В позові зазначала, що між нею та відповідачем 14.01.2017 року було зареєстровано шлюб у Мелітопольському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області. Від даного шлюбу вони мають сина: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 На даний час вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач не працює. Дитина знаходиться цілком на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та допомоги на її утримання до досягнення дитиною трьох років у добровільному порядку.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1426,00грн. щомісяця до досягнення ним повноліття, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00грн. щомісяця на її утримання до досягнення дитиною трьох років, та просила розглянути справу у її відсутності.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1426,00 грн. починаючи з 12.10.2017 року і до досягнення нею повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісяця, починаючи з 12.10.2017 року і до досягнення дитиною трьох років до 21.08.2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 640,00 грн..

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, призначивши до стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі у розмірі 713 грн. щомісяця, починаючи з 12.10.2017 року до досягнення дитиною повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_2 та аліменти на утримання ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що судом не врахований принцип рівності внесків обох батьків на утримання дитини, а також його можливість надавати матеріальну допомогу на утримання колишньої дружини. Судом не було з'ясовано інформацію про його доходи.

Крім того, зазначає, що його скрутне матеріальне становище, в наслідок відсутності постійного міста роботи, робить неможливим відчислення аліментів в визначеному розмірі на утримання дитини.

Позивач у справі ОСОБА_4 надала до суду відзив, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що посилання скаржника на не дослідження судом його фінансового становища є не обґрунтованим, оскільки згідно Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 14.01.2017 року, актовий запис №29 згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_1. Від даного шлюбу вони мають сина: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю та знаходиться цілком на її утриманні.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Згідно ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Прийнявши до уваги зазначені вище обставини, а також вимоги законодавства, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що відповідач не має постійного заробітку, інші особи в нього на утриманні не перебувають, тобто він спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1 426 грн. та утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1000 грн.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновок суду першої інстанції.

Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Доводи скаржника відносно того, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1 426 грн. та утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1000 грн. щомісячно в зв'язку з скрутним матеріальним становищем належним чином не підтверджені.

Разом з тим, з урахуванням положень ст. 180 СК України, наявність у відповідача батьків пенсіонерів, які за його твердженнями часто хворіють, не звільняє його від обов'язку утримувати свого неповнолітнього сина. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що вони потребують матеріальної допомоги.

Інші доводи скаржника носять формальний характер та не спростовують вірний висновок суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 лютого 2018 року.

Головуючий:

Судді: