Провадження № 2/331/87/2018
Справа № 331/4888/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2018 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі :

головуючого судді - Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі - Постарнак М.М.,

за участю представника

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (місце реєстрації: Запорізька обл.., м. Приморськ, вул. Гагаріна, буд. № 27) до Управління служби безпеки України в Запорізькій області (місцезнаходження : м. Запоріжжя, 69002, вул.. Олександрівська, буд. № 62) про відшкодування витрат, -

В С Т А Н О В И В:

17.07.2017 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до УСБУ в Запорізькій області про : визнання неправомірною відмову слідчого Покутнього О.О. щодо відмови відшкодувати витрати, понесені на оплату вартості проїзду до місця виклику та назад ; стягнення витрат, пов»язаних з оплатою вартості проїзду до місця виклику і назад в сумі 239, 21 грн.

Як на правові підстави заявлених вимог позивач посилається на п.6 ч.1 ст. 66, ч.3 ст. 122 КПК України.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2017 року позов залишено без руху, з наданням позивачеві строку на усунення недоліків позовної заяви.(а.с. 15-16)

Ухвалою судді від 8 серпня 2017 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду по суті у відкрите судове засідання. (а.с. 23)

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п. 9 п. 1 Розділу ХIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувався за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

В судове засідання, призначене на 11 січня 2018 року, позивач або його повноважний представник не зявилися, хоча про час, день і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать матеріали справи (розписка про отримання судової повістки, відповідно до якої представник позивача ОСОБА_3 особисто 22.11.2017р. отримав судову повістку про виклик до суду) Причини своєї неявки позивач або його представник суду не повідомили. В матеріалах справи відсутні заяви або клопотання про відкладення розгляду справи або розгляд справи за відсутності позивача або його представника. (а.с. 44)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 січня 2018 року призначено справу за позовом ОСОБА_2 до Управління служби безпеки України в Запорізькій області про відшкодування витрат, у підготовче судове засідання на 20 лютого 2018 року - 10 годину 00 хвилин. Копія ухвали надіслана на адресу всіх учасників процесу, зокрема: позивача та відповідача. (а.с. 49-50)

В судове засідання, призначене на 20 лютого 2018 року, позивач або його повноважний представник не зявилися, хоча про час, день і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать матеріали справи (поштове повідомлення № 69 0, відповідно до якого ОСОБА_2 особисто 22.01.2018р. отримав копію ухвали судді від 11.01.2018р. про призначення підготовчого судового засідання) Причини своєї неявки позивач або його представник суду не повідомили. В матеріалах справи відсутні заяви або клопотання про відкладення розгляду справи або розгляд справи за відсутності позивача або його представника.

Статтею 210 ЦПК України визначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» : - суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, які встановлюють порядок виклику сторін у судове засідання, судова повістка, разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі і вручається службовій особі, яка розписується про одержання повістки, у разі, якщо сторона у справі є юридичною особою (ч. 6 ст. 128). Розписки про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день, особами, які її вручили повертається до суду (ч. 2 ст. 130).

Виходячи з системного аналізу норм процесуального права, слід вважати, що повторною неявкою є друга поспіль неявка позивача або його представника, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Крім того, причини повторної неявки значення не мають.

Таким чином, в силу ч.3 ст. 131 ЦПК України, суд визнає, що позивач та його повноважний представник вдруге поспіль не зявилися до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 223, п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений представник позивача або позивач повторно не зявилися в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомили про причини неявки, якщо від них не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Вищевказані норми процесуального права мають сприяти розглядові цивільних справ у розумні строки, оскільки неявка до суду позивача може свідчити про втрату ним інтересу до вирішення справи, а вирішення спору у такому випадку було б порушенням принципу диспозитивності.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати права і виконувати процесуальні обовязки.

В порушення зазначеної норми процесуального права та не зважаючи на прийняті судом заходи для сприяння здійсненню позивачем та його повноважним представником своїх прав, останні не виконали покладені не них процесуальні обовязки та двічі поспіль у судове засідання не зявилися.

Зазначені обставини свідчать про те, що неявки позивача та його повноважного представника у судові засідання є наміром затягнути розгляд справи по суті, яке в свою чергу суперечить вимогам ст. 210 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд справи судом упродовж розумного строку.

Представник відповідача в судовому засіданні звернулася до суду з клопотанням про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду у звязку з повторною неявкою у судове засідання позивача по справі, що передбачено ч. 2 ст. 200, ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

У звязку з тим, що в матеріалах справи відсутні заяви позивача та його повноважного представника про розгляд справи за їх відсутності, суд вбачає законні підстави для залишення заяви ОСОБА_2 без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до ст. 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, а відповідно і не позбавляє права позивача на повторне звернення до суду із позовом.

Керуючись ч. 3 ст. 131, ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 (місце реєстрації: Запорізька обл.., м. Приморськ, вул. Гагаріна, буд. № 27) до Управління служби безпеки України в Запорізькій області (місцезнаходження : м. Запоріжжя, 69002, вул.. Олександрівська, буд. № 62) про відшкодування витрат, залишити без розгляду.

Розяснити позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Повний текст ухвали складено 20 лютого 2018 року.

Особам, які не були присутні в судовому засіданні, направляється копія ухвали в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області в 15-денний строк з дня складення повного тексту ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

20.02.2018