РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"06" листопада 2018 р. 145/1595/18

2/145/896/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Кіосак Н. О.

за участю секретаря Крикливої М.С.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій вказує, що 26 серпня 2005 року між нею та відповідачем, ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Сутисківської селищної ради Тиврівського району Вінницької області, свідоцтво серія 1-АМ №007119.

За час перебування в шлюбі мають спільну доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні.

Вони з відповідачем прожили у спільному шлюбі 12 років. За останні роки вони не можуть як сім'я проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Сварки та скандали часто відбувалися в присутності їхньої дитини. Оскільки їхня спільна донька є ще маленькою і багато речей не розуміє, але в подальшому це може суттєво вплинути на її психіку, погляди на життя, в тому числі на життя в шлюбі та формування її світогляду, особливо щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою в будь якій сім'ї.

На даний момент між нею та відповідачем взагалі відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім'ї.

Вона та відповідач протягом останніх років намагалися говорити один з одним про їхні особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніякі результатів це не дало. Їхні відносини переросли в ще більш ворожі.

В результаті їхніх розмов вона прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім'ю їхньої спільної доньки, тим більше відповідач особисто вирішив сам розірвати з нею будь-які стосунки, 04 лютого 2018 року пішов з помешкання, де вони спільно проживали. З тих пір вони проживають окремо.

З підстав наведених вище, збереження їхньої сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим.

Просить розірвати шлюб.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, просить шлюб розірвати, проти винесення заочного рішення не заперечує. Зазначила, що разом з відповідачем не проживають з 04.02.2018 року, сімейні стосунки припинені, почуття до нього втратила.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання двічі (10.10., 06.11.2018р.) не зявився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Відзиву на позов, заяв про відкладення судового розгляду суду не подано.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного.

26 серпня 2005 року між сторонами виконавчим комітетом Сутисківської селищної ради Тиврівського району Вінницької області, зареєстровано шлюб, актовий запис № 18 (а.с. 4).

09.04.2007 року у сторін народилася донька ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 6).

Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 24, 105, 110, 112, 113 СК України, ст.ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 263-265, 273, 280 ЦПК України,

ухвалив:

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 26.08.2005 року виконавчим комітетом Сутисківської селищної ради Тиврівського району Вінницької області між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис № 18, розірвати.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення

Учасник справи якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга позивачем на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 07 листопада 2018 року.

Учасник справи якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом 30 днів з дня отримання копії повного судового рішення.

Суддя Н.О. Кіосак