Справа № 141/129/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2018 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області

В складі: головуючого судді Лисака О.І.

за участю секретаря Невмержицької Я.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні смт. Оратів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, у відсутності сторін -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, згідно із яким 19.04.1997 року у с. Заруддя Оратівського району Вінницької області померла ОСОБА_2, яка склала заповіт на імя позивача, посвідчений Зарудянською сільською радою Оратівеького району Вінницької області 16.05.1996 року на все спадкове майно. Заповіт не змінено та не скасовано. Осіб, які мають право на обовязкову долю у спадщині не має. Спадкова справа до майна померлої не заведена у нотаріуса.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, що складається з земельної частки (паю) розташованої на території Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту площею 3,54 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0258949 виданого 05.03.1997 року ОСОБА_4 районною державного адміністрацією Вінницької області на імя ОСОБА_5, де зроблено помилку у написанні по батькові спадкодавця. З приводу розбіжностей у написанні по батькові спадкодавця 18.01.2018 року за вих. № 17 Зарудянська сільська рада Оратівського району Вінницької області видала довідку в підтвердження належності земельної частки (паю) № 179 площею 3,4973 га (по правовстановлюючому документу в умовних кадастрових гектарах зазначена площа) спадкодавцеві. 18.01.2018 року за вих. № 21 Зарудянська сільська рада Оратівеького району Вінницької області видала довідку про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 одна і та ж особа. 18.01.2018 року за вих. № 20 Зарудянська сільська рада Оратівеького району Вінницько області видала довідку про те, що відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) виданого на імя ОСОБА_5 ОСОБА_4 районною державною адміністрацією Вінницької області 05.03.1997 року, площа земельної ділянки 3,54 в умовних кадастрових гектарах, а згідно технічної документації із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) з виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів колишнього КСП «Хлібороб» с. Заруддя на території Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області виготовленої ДП «Поділля - геодезкартографія» та затвердженої ОСОБА_4 районною державною адміністрацією Вінницької області 23.05.1997 року, земельна ділянка № 179 площа 3,4973 га (рілля).

Позивачем було вжито заходів щодо досудового врегулювання спору - намагався переоформити спадкові права нотаріальним шляхом, проте у звязку з пропущенням шестимісячного терміну для подачі заяви про прийняття спадщини нотаріально оформити спадщину позивач не взмозі, тому ОСОБА_1 просить суд встановити факт, що має юридичне значення, про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 одна і та ж особа, якій належить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0258949 виданий 05.03.1997 року ОСОБА_4 районною державною адміністрацією Вінницької області, та визнати за ним право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,54 га, розташованої на території Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0258949 виданого 05.03.1997 року ОСОБА_4 районною державною адміністрацією. Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла 19.04.1997 року

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача - сільський голова Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області ОСОБА_6, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надавши заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Від учасників справи до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється.

За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 375993 від 22.04.1997 року ОСОБА_2 померла 19.04.1997 року в с. Заруддя Оратівського району Вінницької області.

Відповідно до заповіту від 16.05.1996 року (дублікат має силу оригіналу) зареєстрованого в реєстрі за № 01 та засвідченого секретарем Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області ОСОБА_7, ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті, і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1.

Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0258949, виданим ОСОБА_4 районною державною адміністрацією 05.03.1997 року, ОСОБА_5 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Хлібороб» с. Заруддя розміром 3,54 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Вартість земельної частки (паю) становить 14 683 грн.

Як вбачається довідки № 17 від 18.01.2018 року, виданої виконкомом Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області про те, що земельна ділянка № 179 площею 3.4973 га, знаходиться на території Зарудянської сільської ради, належить ОСОБА_3.

Відповідно до довідки № 20 від 18.01.2018 року, виданої виконкомом Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області про те, що відповідно до сертифіката на земельну частку (пай) виданого на імя ОСОБА_3 ОСОБА_4 районною державною адміністрацією Вінницької області 05.03.1997 року, площа земельної ділянки 3,54 га в умовних кадастрових гектарах, а згідно технічної документації із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) з виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки власникам сертифікатів колишнього КСП «Хлібороб» с. Заруддя на території Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області виготовленої ДП «Поділля - геодезкартографія» та затвердженої ОСОБА_4 районною державною адміністрацією Вінницької області 23.05.1997 року, земельна ділянка № 179 площа 3,4973 га (рілля).

Згідно довідки № 21 від 18.01.2018 року, виданої виконкомом Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 одна і та ж особа.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Встановлення зазначеного факту позивачу ОСОБА_1 необхідно для оформлення спадкових прав, тобто пов'язане з подальшим вирішенням спору про право, тому враховуючи вище викладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005року у справі «Смірнова проти України»).

Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності.

До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась 19.04.1997 року в день смерті спадкодавця ОСОБА_2. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 ЦК УРСР , а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963 р.), прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 р.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 85 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. Право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги.

Відповідно до ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Не встановивши обставин які б свідчили про відсутність можливості у позивача набути право власності суд визнає за ним таке право.

Заперечень проти позову і доказів відносно належності майна іншим особам в суд не надійшло,спадщина не визнана відумерлою.

Оскільки у визначені законодавством терміни для прийняття спадщини після смерті спадкодавця позивач не звернувся до нотаріальної контори, та на сьогоднішній день поважність причини пропуску шестимісячного строку довести не в змозі, юридично оформити прийняття спадщини позивач позбавлений сможливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

На підставі ст. ст. 524-527, 524, 529,534, 550 ЦК УРСР (1963 року), керуючись ст.ст. 4,12, 13, 76, 81, 258, 259, 265, 293 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Встановити факт, що має юридичне значення, про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 одна і та ж особа, якій належить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0258949 виданий 05.03.1997 року ОСОБА_4 районною державною адміністрацією Вінницької області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,54 га, розташованої на території Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0258949 виданого 05.03.1997 року ОСОБА_4 районною державною адміністрацією. Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла 19.04.1997 року.

Судові витрати залишити без відшкодування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, визначеному ст. 354, 355 ЦПК України та відповідно до Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

СУДДЯ О.І. Лисак