Номер провадження 2/754/1487/18
23 квітня 2018 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді : Галась І.А.
при секретарі - Дмитрієвій А.А.
у відсутності сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа - Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської РДА про позбавлення батьківських прав
29.08.2017 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2, 3-тя особа - Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської РДА про позбавлення батьківських прав.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.12.2006 р. позивач та відповідач почали проживати разом однією сім'єю в квартирі за адресою АДРЕСА_1. У січні 2008 року він та відповідач разом переїхали до квартири за адресою АДРЕСА_2. Після кількох місяців окремого проживання, у зв'язку з непорозумінням, які виникли на побутовому ґрунті, з вересня 2014 року позивач та відповідач знову почали проживати разом, переїхавши до батьків позивача в будинок за адресою АДРЕСА_3, де мешкали однією сім'єю до вересня 2016 року.
17.04.2015 р. позивач та відповідач уклали шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син.
16.09.2016 р., у зв'язку зі зловживанням відповідачем алкогольними напоями та наркотичними засобами, відповідач вкотре розпочала проходження курсу психосоціальної реабілітації в реабілітаційному наркологічному центрі «Європа», який спеціалізується на стаціонарному лікуванні наркозалежних та алкозалежних осіб. Загалом за останні два роки відповідач перебувала на реабілітації двічі: з 16.09.2016 р. по 24.12.2016 р. та з 27.12.2016 р. по 14.05.2017 р., однак кожного разу після закінчення лікування вона фактично відразу починала знову вживати алкогольні напої та наркотичні засоби.
З 16.09.2016 р. син постійно проживає з ним (позивачем) за адресою: АДРЕСА_3. Він (позивач) самостійно здійснює догляд за 2-річною дитиною, займається його навчанням та вихованням, повністю матеріально забезпечує сина. Протягом 2017 року відповідач мала лише декілька короткотривалих зустрічей з сином, котрі були ініційовані та організовані позивачем. Відповідач повністю самоусунулась від участі у житті сина: не цікавиться його життям, станом здоров'я, не бере участі у його навчанні, вихованні та утриманні. Він (позивач) неодноразово намагався налагодити стосунки, усіляко сприяв лікуванню та реабілітації відповідача, однак усі спроби були марними.
Відповідач повністю нехтує своїми обов'язками по відношенню до сина: ніякої участі у вихованні не бере, не цікавиться його життям, здоров'ям, розвитком, з сином не спілкується, не бере участі в матеріальному забезпеченні потреб сина, тобто вона свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо сина. Більше того, протягом проживання з сином до 16.09.2016 р. відповідач часто перебувала у нетверезому стані, у зв'язку з чим була неспроможна забезпечити необхідні потреби дитини грудного віку, чим згубно впливала на фізичний і душевний стан сина.
Таким чином, повне самоусунення відповідача від виконання батьківських обов'язків, аморальна поведінка та зловживання алкогольними напоями та наркотичними засобами, перебування в нетверезому стані у присутності сина, свідчить про свідоме порушення прав і обмеження законних інтересів сина на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання і виховання та є підставою для відповідальності, зокрема у формі позбавлення батьківських прав, передбаченої ч. 1 ст. 164 СК України.
З огляду на вищезазначене, позивач просить суд позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12.09.2017 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
15 грудня 2017 року набули чинності зміни, внесені до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції.
Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання ним чинності, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Позивач до початку судового засідання надав до суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності та відсутності його представника, вимоги позову підтримав в повному обсязі з підстав наведених в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник 3-ї особи - Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської РДА до судового засідання не з'явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлявся та був повідомлений належним чином. Представником 3-ї особи подано заяву про розгляд справи за відсутності їх представника та просили суд вирішити питання відповідно до вимог чинного законодавства.
Суд вважає за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу.
Розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Судом встановлено, що 17.04.2015 р. сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 327 (а.с.13).
Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що 07.08.2015 р. складено відповідний актовий запис № 2280 (а.с.14).
Судом об'єктивно встановлено, що малолітній син проживає та перебуває на утримані позивача ОСОБА_1 та проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_3.
Відповідач ОСОБА_2 вихованням та утриманням малолітнього сина не займається, не цікавиться його життям та здоров'ям, інтересами, не бере участі у фізичному, духовному та моральному розвитку.
Позивач самостійно займається вихованням сина, піклується про його здоров'я, забезпечує належні умови проживання, матеріально утримує сина, піклується про його фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя.
Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї, складеного 31.08.2017 р. Шевчук Людмилою Анатолієвою, головним спеціалістом відділу з питань захисту прав дітей та сім'ї Києво-Святошинської РДА, проведено обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3, надано висновок, відповідно до якого батьком дитини створено всі належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Гр. ОСОБА_1 виховує малолітню дитину сам. На час обстеження мати дитини - ОСОБА_2 за місцем проживання дитини відсутня. У наявності велика кількість дитячих іграшок. Дитині приділяється належна увага з боку батька, діда та баби (а.с.46).
Відповідно до Акту про непроживання та відсутність особистих речей від 19.12.2017 р., складеного депутатом Хотянівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_6 за заявою ОСОБА_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_3, здійснено огляд житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 та встановлено, що починаючи з вересня 2016 року ОСОБА_2 фактично не проживає за вищевказаною адресою, її особисті речі в будинку відсутні, що додатково засвідчують сусіди ОСОБА_7, яка проживає за адресою: АДРЕСА_4; ОСОБА_8, яка проживає за адресою АДРЕСА_5 ОСОБА_9, який проживає за адресою: АДРЕСА_6 (а.с.47).
У відповідності до заяви лікаря загальної практики ТОВ «Сімейна клініка Віталіка» Климова Ігоря Вікторовича, який спостерігає сина сторін у справі - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з моменту його народження. За цей час дитина хворіла переважно на «застудні захворювання». За весь час спостереження дитини викликами лікаря переймався переважно батько дитини ОСОБА_1. Огляд лікаря завжди проводився за участю батька. Лікарські призначення, додаткові методи обстеження та забезпечення їх виконання обговорюються виключно з батьком дитини, і ні з ким іншим. Корекцію реабілітації після захворювань, її період та спосіб здійснення завжди обговорюються лікарем та ОСОБА_1 в телефонному режимі або в усному спілкуванні. Всі, навіть незначні, зміни у стані здоров'я ОСОБА_3 перебувають під контролем батька дитини, який контактує з лікарем, при найменшій необхідності (а.с.48).
Згідно характеристики від 19.12.2017 р., складеної депутатом Хотянівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_6, позивач характеризується позитивно, як добра, життєрадісна, доброзичлива, вихована та відповідальна людина. У сімейному житті, ОСОБА_1 можна охарактеризувати як зразкового батька та сім'янина. Він одноосібно , без участі матері малолітнього ОСОБА_3, виховує та піклується про сина, забезпечує належні умови проживання, розумового та духовного розвитку(а.с.49).
Згідно характеристики від 19.12.2017 р. вих. № 9, за місце роботи, ОСОБА_1 працює на посаді виконавчого директора в громадській організації «Життя продовжується» з 28.04.2017 р. по теперішній час. За час роботи зарекомендував себе як грамотний і кваліфікований спеціаліст, дисциплінований, амбітний та ефективний керівник, уважний до потреб підлеглих. У колективі користується авторитетом, дисциплінарних стягнень за період роботи не накладалось. ОСОБА_1 можна охарактеризувати як працелюбного, відповідального, цілеспрямованого працівника. Має високі моральні якості, поганих звичок не має, алкогольними напоями не зловживає (а.с.50).
У відповідності до Сертифіката про проходження профілактичного наркологічного огляду, серії 4ТТА № 034429 позивач ОСОБА_1 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, ознак не виявлено (а.с.51).
Згідно медичної довідки про проходження обов'язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів, серії 10ААЄ №035105 ОСОБА_1 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався (а.с.52).
За обліками МВС позивач ОСОБА_1 на території України станом на 18.12.2017 р. до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.53).
Відповідно до характеристики, складеної головою ГО «Життя продовжується» Дмитриченко Є.І. від 19.12.2017 р. вих. №10, відповідач ОСОБА_2 працювала на посаді члена ревізійної комісії Громадської організації «Життя продовжується» з липня 2016 року. З вересня 2016 року остання перестала з'являтись на роботі, жодним чином не інформувавши керівництво про причини своєї відсутності . У зв'язку з систематичним порушенням трудової дисципліни та невиконання своїх трудових обов'язків, було прийнято рішення розпочати процедуру звільнення ОСОБА_2 із займаної посади (а.с.54)
Як вбачається з листа громадської організації «Реабілітаційний центр Європа» від 15.12.2017 р. №202/17 відповідач ОСОБА_2 з 16.09.2017 р. проходила курс психосоціальної реабілітації в заявку з надмірним, неконтрольованим вживанням психо-активних засобів (наркотиків, алкоголю). 24.12.2016 р. самовільно залишила реабілітаційний центр. З 27.12.2016 р. проходила повторний курс, у зв'язку з рецидивом в соціумі та 14.05.2017 р. за власним бажанням залишила центр, не пройшовши програму психосоціальної реабілітації повністю (а.с.58).
Крім того, відповідно до довідки Громадської спілки «Міжнародна Антинаркотична Асоціація» від 25.05.2017 р. № 433, ОСОБА_2 проходила курс психосоціальної реабілітації в центрі Громадської спілки з 14.05.2014 р. по 30.04.2015 р. (а.с.57).
Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. за приписом ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
За приписом ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У відповідності до ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач, будучи матір'ю малолітнього ОСОБА_3, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо свого малолітнього сина. Ухилення її від виконання батьківських обов'язків полягає у свідомому самоусуненні відповідача від виховання дитини, піклування про його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створення належних умови для розвитку його природних здібностей та готування його до самостійного життя та праці, що в свою чергу вказує на наявність законних підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав.
Враховуючи зазначене, суд, оцінюючи наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази, в їх сукупності та взаємозв'язку, вважає за можливе позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її малолітнього сина.
Задовольняючи позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, суд бере перш за все до уваги те, що малолітня дитина наразі перебуває на межі підліткового віку, який є найбільш важкий і складний з усіх дитячих вікових груп, що представляють собою період становлення особистості. Цей вік характеризується наявністю самих різноманітних проблем і труднощів, які найчастіше витісняються у зв'язку зі страхом усвідомлення. У формуванні самооцінки підлітків значну роль відіграє сім'я, стиль сімейного виховання, який визначається батьківськими ціннісними орієнтаціями, установками, емоційним ставленням до дитини. Особливості сприйняття батьків дитиною і способи поведінки з ними обумовлюють засвоєння підлітками основних правил і норм поведінки,виробляють їх позицію по відношенню до світу і самому себе.
Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Положеннями ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно вимог ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 150, 164, 165 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»,ст. ст. 12, 81,141, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа - Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської РДА про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: