П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року місто Маріуполь

справа № 263/8863/17

провадження № 22-ц/804/463/18

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Попової С.А.

секретар судового засідання Герасимова Г.Є.,

сторони:

позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідач - ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5, від імені та в інтересах якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності діє ОСОБА_4, на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області у складі судді Ковтуненко В.О. від 03 вересня 2018 року

в с т а н о в и в:

20 липня 2017 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Позовна заява мотивована тим, що їм на праві власності в рівних частках належить квартира АДРЕСА_1.

19 травня 2017 року з квартири № 83, яка знаходиться поверхом вище та якою володіє ОСОБА_5, почала протікати вода, внаслідок чого пошкоджена квартира позивачів.

Позивачі просили стягнути у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 24 616 грн на користь усіх позивачів, моральну шкоду у сумі 12 000 грн, витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 2 200 грн, витрати на правову допомогу у сумі 5 000 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 вересня 2017 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 8 205 грн кожному, стягнуто на користь ОСОБА_3 витрати на проведення судової експертизи у сумі 2 200 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 500 гривень, у рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 гривень, судовий збір у сумі 640 гривень.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

02 жовтня 2017 року відповідач ОСОБА_5, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи. Судом не повно з'ясовано обставини, що мали значення для вирішення справи, а саме, що з позивачів у квартирі, що потерпіла від затоплення, мешкає лише ОСОБА_3, тож ОСОБА_1 та ОСОБА_2 збитків не зазнали. Причиною залиття став зрив фільтру на водомірі, однак він до цієї аварії відношення не має, оскільки водомір встановлено уповноваженою організацією. Відповідач не був присутній під час складання актів огляду ЖКП «Жилкоплекс», не повідомлявся про їх складання і ознайомився лише разом із позовною заявою. Висновок експерту засновано на огляді, що було проведено через півроку після залиття, коли квартира позивачів знаходилась у стадії ремонту, тож встановити фактичну шкоду не вбачається можливим.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивачі не скористалися.

На підставі Указу Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» та Указу Президента України №297/2018 від 28 вересня 2018 року «Про переведення суддів» Апеляційний суд Донецької області ліквідовано, утворено Донецькій апеляційний суд, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикція ліквідованого суду, а суддів переведено на роботу на посадах суддів Донецького апеляційного суду, до якого також передано цивільні справи та матеріали ліквідованого суду.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_4 та ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити рішення суду без змін.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, направили заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3, представників відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_7, дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів цивільної справи, що відповідно до договору міни від 22 серпня 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві власності в рівних частках належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).

З акту, складеного представниками ЖКП «Жилкомплекс», встановлено, що 19 травня 2017 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1. Причиною залиття став вирваний фільтр водоміру у квартирі 83 того ж будинку. Внаслідок залиття вбачались мокрі сліди залиття в залі на стелі, примірною площею 2 м, пошкодження шпалер на стіні, залиття ламінату, двері та лутки. В санвузлі мокрі сліди на стелі, стінах. В коридорі наявні мокрі сліди на стелі та стінах, залито підлогу (а.с. 8).

Відповідно до акту огляду від 02 червня 2017 року працівниками ЖКП «Жилкоплекс» виявлено сухі сліди залиття, а саме: в кухні - сухі сліди залиття на стіні, біля лутки дверей тріщини; в залі - сухі сліди залиття на стелі, під шпалерами відшарування шпаклівки та тріщина, деформовано ламінат; в спальні - тріщина під шпалерами біля лутки дверей; в коридорі - тріщина на стіні, деформовано ламінат.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №3/с від 23 січня 2018 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт та матеріалів, необхідних для проведення відновлювального ремонту з метою усунення пошкоджень в квартирі АДРЕСА_1 складає 24 616 грн.

На момент проведення експертного огляду квартири АДРЕСА_1 залиття відсутнє, причина залиття усунена, тож встановити причину та механізм залиття експерту не вбачалось можливим. Проте, в дослідженні зазначено, що причина зазначена у актах ЖКП «Жилкомплекс» від 19 травня 2017 року та від 02 червня 2017 року.(а.с.56-62)

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлений позовних вимог, при цьому врахував розмір матеріальних збитків, понесених позивачами, моральні страждання позивачки ОСОБА_3, які пов'язані з душевними хвилюваннями з приводу залиття квартири, оскільки саме вона проживає у залитій квартирі.

Такий висновок суду першої інстанції апеляційний суд вважає законним та обґрунтованим, оскільки він відповідає встановленим фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в тому числі, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина друга статті 1166 ЦК України передбачає, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Судом встановлено, що факт залиття квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачам, 19 травня 2017 року мав місце, що не заперечував позивач та його представники в суді апеляційної інстанції. Залиття квартири позивачів сталося у зв'язку зі зривом фільтру водоміра в квартирі відповідача.

За висновком експертизи від 23 січня 2018 року вартість матеріального збитку, заподіяного позивачам, становить 24 616 грн.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження вина відповідача, протиправність його поведінки та причинний зв'язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою відповідача, що дало суду підстави для стягнення з відповідача на користь позивачів завданої внаслідок залиття квартири матеріальної шкоди, розмір якої підтверджений висновком спеціаліста.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність вини відповідача в залитті квартири, неправильне застосування норм матеріального права є безпідставними і не спростовують висновків суду.

Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. N45), технічний стан конструктивних елементів і технічного обладнання житлового будинку (квартири) повинен забезпечувати безпечне проживання в ньому людей. Власники жилих приміщень зобов'язані проводити за власні кошти ремонт квартири, дотримуватися умов безпечної експлуатації технічного обладнання.

Відповідач не довів, що ним забезпечено належний технічний стан санітарного обладнання квартири.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції встановив причини залиття квартири позивачів відповідно до наданих доказів, розмір шкоди визначений відповідно до висновків незалежної експертизи. Такий розмір шкоди відповідачем не спростований.

Виходячи з наведеного вище, апеляційний суд вважає, що відповідач не надав переконливих доказів, які б спростовували доводи позивачів про причини залиття квартири, або про вартість ремонтних робіт в ній.

Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду відповідачем та його представниками в суді апеляційної інстанції не надано.

Порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахування встановленого, апеляційний суд дійшов висновку, що задовольняючи частково позовні вимоги, суд діяв відповідно до вимог матеріального та процесуального закону

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених у справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення апеляційний суд не вбачає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5, від імені та в інтересах якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності діє ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2018 року.

Головуючий О.М. Пономарьова

Судді С.А. Зайцева

С.А. Попова