Номер провадження: 22-ц/785/1054/18
Номер справи місцевого суду: 522/3359/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 24.02.2017 року (суддя Ільченко Н.А.) про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до обслуговуючого кооперативу «Граніт», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Берег-Будгруп», про визнання майнових (інвестиційних) прав,

встановила:

21.02.2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом, про визнання за ним майнових (інвестиційних прав) на 2-кімнатну квартиру №220, загальною площею 73,42 кв.м., що розташована на 4 поверсі секції Е житлового будинку за будівельною адресою: м.Одеса, вул. Педагогічна, 21; 2-кімнатну квартиру №215, загальною площею 73,42 кв.м., що розташована на 3 поверсі секції Е житлового будинку за будівельною адресою: м.Одеса, вул. Педагогічна, 21; нежитлове приміщення №2, загальною площею 199,15 кв.м., що розташоване 1 поверсі секції Ж житлового будинку за будівельною адресою: м.Одеса, вул. Педагогічна, 21; зобовязання ОК «Граніт» передати ОСОБА_3 документи.

Одночасно з позовом ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту до вирішення спору по суті на вищезазначене майно, обґрунтовуючи вимоги заяви тим, що закінчення будівництва житлового будинку за адресою: м.Одеса, вул. Педагогічна, 21, та введення його в експлуатацію було передано від ТОВ «Берег-Будгруп» іншій особі Обслуговуючому кооперативу «Граніт», тобто склалися обставини, які дозволяють новому забудовнику не виконувати обовязки за укладеними з попереднім забудовником договорами пайової участі у будівництві та перепродавати обєкти нерухомості третім особам по другому колу, існує велика вірогідність того, що виконання рішення суду у випадку задоволення його позову буде неможливим, оскільки його позовні вимоги направлені саме на забезпечення подальшого оформлення ним права власності на обєкти нерухомості, які наразі можуть бути відчужені третім особам. Додатково про це свідчить те, що будинок вже введений в експлуатацію, проте відповідач не виходить на жодний зв'язок з ним. На думку ОСОБА_3 ці обставини дають беззаперечні підстави для застосування заходів забезпечення його позову у вигляді накладення арешту на обєкти нерухомості, що повністю ним оплачені, проте досі не передані йому.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 24.02.2017 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт до вирішення спору по суті на: 2-кімнатну квартиру №220, загальною площею 73,42 кв.м., що розташована на 4 поверсі секції Е житлового будинку за будівельною адресою: м.Одеса, вул. Педагогічна, 21; 2-кімнатну квартиру №215, загальною площею 73,42 кв.м., що розташована на 3 поверсі секції Е житлового будинку за будівельною адресою: м.Одеса, вул. Педагогічна, 21; нежитлове приміщення №2, загальною площею 199,15 кв.м., що розташоване 1 поверсі секції Ж житлового будинку за будівельною адресою: м.Одеса, вул. Педагогічна, 21.

Не погоджуючись із ухвалою суду, апеляційну скаргу подала особа, яка не бере участь у справі - ОСОБА_2, в якій з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права ставиться питання про скасування ухвали та постановлення нової про відмову у задоволені заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не було враховано те, що квартири №215 та №220, які розташовані за адресою: м.Одеса, вул. Педагогічна, буд. 21, корп.1, на які накладено арешт, належить йому на праві власності, тоді як він не був залучений до справи, хоча відповідно до п.1 ч.1 ст. 151 ЦПК України (в редакції, яка діяла під час постановлення ухвали), забезпечення позову шляхом накладення арешту можливе лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві. Єдиним відповідачем у справі зазначений ОК «Граніт», який ніколи не був власником квартир, на які накладено арешт оскаржуваною ухвалою. Крім того ОСОБА_2 звертає увагу на те, що вимоги в заяві про забезпечення позову не кореспондуються зі змістом позовних вимог. Також вважає, що оскаржувана ухвала не містить обґрунтування можливе порушення прав позивача та яким чином незастосування заходів забезпечення позову може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, просив оскаржувану ухвалу скасувати у повному обсязі, та відмовити ОСОБА_3 у задоволені заяви про забезпечення позову.

Позивач ОСОБА_3 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні у задоволені апеляційної скарги просив відмовити, оскаржувану ухвалу просив залишити без змін.

Від відповідача ОК «Граніт» надійшла заява про розгляд справи без участі представника ОК «Граніт».

Від третьої особи ТОВ «Берег-Будгруп» надійшла заява в якій ТОВ «Берег-Будгруп» повідомляє суд про те, що на думку товариства, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а ухвала Приморського районного суду м. Одеси про забезпечення позову від 24.02.2017 року повинна бути скасовано, також ТОВ «Берег-Будгруп» просить розглядати справу без участі представника ТОВ «Берег-Будгруп».

Від третьої особи ОСОБА_4 до суду надійшла заява про слухання справи без її участі та без участі її представника, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а ухвала про забезпечення позову повинна бути скасована.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, заперечень на неї та заявлених вимог, вислухавши сторони, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу частково задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України (у редакції, яка діяла під час постановлення ухвали), забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно вимог ч.1 ст. 152 ЦПК України (у редакції, яка діяла під час постановлення ухвали) позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 06.10.2016 року було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_2 прийняв у власність квартиру під номером 220, що знаходиться за адресою: місто Одеса, вул. Педагогічна, будинок 21, корпус 1, яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 73,4 кв. м., та 06.10.2016 року право власності на дану квартиру зареєстровано за ОСОБА_2, номер запису про право власності 16863833, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101.

Також 06.10.2016 року було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_2 прийняв у власність квартиру під номером 215, що знаходиться за адресою: місто Одеса, вул. Педагогічна, будинок 21, корпус 1, яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 73,4 кв. м., та 06.10.2016 року право власності на дану квартиру зареєстровано за ОСОБА_2, номер запису про право власності 16861889, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 101.

Зазначені договори посвідчено приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_6, та зареєстровано в реєстрі за № № 777, 771. В матеріалах справи наявні копії зазначених договорів купівлі-продажу та Інформаційні довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які є належними та допустимими доказами належності земельних ділянок на праві приватної власності ОСОБА_2

Матеріали справи не містять доказів визнання зазначених договорів купівлі-продажу недійсними.

Таким чином, на час вирішення питання про забезпечення позову, квартири під номерами 215, 220 не належали відповідачу ОК «Граніт».

Суд першої інстанції, розглядаючи заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, не перевірив належність зазначених квартир відповідачу.

Відповідно до роз'яснень п. 3 та п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Оскільки судом накладено арешт на нерухоме майно, яке не належить відповідачу по даній справі, то ухвала в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволені заяви про забезпечення позову частині зазначеного майна.

Відносно вимог апелянта про скасування ухвали про забезпечення позову в частині накладення арешту на нежитлове приміщення № 2, загальною площею 199,15 кв. м., що розташоване на 1 поверсі секції Ж житлового будинку за будівельною адресою: м. Одеса, вул. Педагогічна, буд. 21, колегія суддів дійшла висновку , що в цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 292 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана також особою, яка не бере участь у справі, якщо суд вирішив питання про її права та обов'язки.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того кому на праві власності належить нежитлове приміщення № 2, загальною площею 199,15 кв. м., що розташоване на 1 поверсі секції Ж житлового будинку за будівельною адресою: м. Одеса, вул. Педагогічна, буд. 21. Апелянт ОСОБА_2 не надав суду ніяких доказів того, що наявність арешту зазначеного нежитлового приміщення порушує його права та законні інтереси.

За таких підстав, відповідно до п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а ухвала в частині накладення арешту на квартири № № 215, 220 за адресою: м. Одеса, вул. Педагогічна, буд. 21 підлягає скасуванню у зв'язку з неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24.02.2017 року в частині накладення арешту на: 2-кімнатну квартиру № 220, загальною площею 73,42 кв. м., що розташована на 4 поверсі секції Е житлового будинку за будівельною адресою: м. Одеса, вул. Педагогічна, буд. 21; 2-кімнатну квартиру № 215, загальною площею 73,42 кв. м., що розташована на 3 поверсі секції Е житлового будинку за будівельною адресою: м. Одеса, вул. Педагогічна, буд. 21 скасувати і постановити в цій частині нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову в частині накладення арешту на: 2-кімнатну квартиру № 220, загальною площею 73,42 кв. м., що розташована на 4 поверсі секції Е житлового будинку за будівельною адресою: м. Одеса, вул. Педагогічна, буд. 21; 2-кімнатну квартиру № 215, загальною площею 73,42 кв. м., що розташована на 3 поверсі секції Е житлового будинку за будівельною адресою: м. Одеса, вул. Педагогічна, буд. 21 - відмовити.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.04.2018 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

ОСОБА_7